Справа № 645/333/25
Провадження № 2/645/989/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року Немишлянський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого - судді Ульяніч І.В., при секретарі - Циганок В.М., учасники справи - не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Приображенської Т.Б., звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за позивачкою ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі договору про поділ майна ( серія та номер: 3132) від 29.12.2015 року, посвідченого ПН ХМНО Харківської області Лук`яновою О.Б. та договору купівлі-продажу ( серія та номер : 4043) від 18.07.2003 року, посвідченого ПН ХМНО Харківської області Назаренко О.О. Відповідачка ОСОБА_2 була зареєстрована на спірній житловій площі в 2016 році, але вона ніколи на спірній житловій площі не проживала, участі в утриманні житла не приймала. Її особисті речі та документи в квартирі відсутні. Відповідачка тривалий час - з 2016 року, без поважних причин не проживає на спірній житловій площі, хоча позивачка не перешкоджає їй в цьому, це її добровільний вибір. Вона не сплачує комунальні платежі, не опікуються спірним житлом, не несе за нього ніякої відповідальності. Реєстрація відповідачки в квартирі покладає на позивача додатковий тягар по оплаті житлово-комунальних послуг та унеможливлює в повному обсязі користування майном. На теперішній час утворився великий борг по житлово-комунальним послугам.

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 18 лютого 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

21.01.2025 року відповідачем ОСОБА_2 , через свого представника - адвоката Приображенського А.А., подано до суду заяву відповідно до якої, відповідач не заперечує щодо обставин та фактів викладених у позовній заяві, та визнає позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, подали заяву з проханням слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 надіслала до суду нотаріально посвідчену заяву від 13.07.2025 року про визнання позову до неї в повному обсязі, не заперечувала обставин викладених в позовній заяві. Також зазначила, що в зв`язку з тим, що вона перебуває у Ізраїлі, вона не має можливості особисто приймати участь у судовому засіданні, просила розглядати справу у її відсутності.

Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суди, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.12.2025 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі Договору про поділ майна від 29.12.2015 року, серія та номер: 3132, виданий Приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Лук`яновою О.Б. та договору купівлі-продажу, серія та номер 4043, виданий 18.07.2003 року, видавник Приватний нотаріус ХМНО Харківської області Назаренко О.О.

Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 20.01.2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.3 ст.47 Конституції, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач добровільно залишила вказане житлове приміщення та не цікавиться ним. Зазначені обставини підтверджені письмовими поясненнями відповідача, надісланими до суду та матеріалами справи.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У відповідності до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 206 ЦПК України - позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 107 ЖК України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 з 2016 року відсутня за місцем реєстрації проживання, існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги, той факт, що ОСОБА_2 не проживає за місцем своєї реєстрації з 2016 року, ніяких домовленостей з приводу користування відповідачем вказаним житловим приміщенням не досягалося, житлом не користується, ніякої участі в утриманні житла не приймає, будь- яких особистих речей відповідача чи іншого майна, яке належало б відповідачу не залишилось, зазначені обставини відповідач не оспорювала та підтвердила в своїй письмовій заяві до суду, визнавши позов, суд вважає ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Доказів на підтвердження перешкоджання позивачем ОСОБА_1 - відповідачу ОСОБА_2 у користуванні квартирою матеріали справи не містять. Будь-яких заперечень зі сторони відповідача до суду не надходило.

З урахуванням викладеного, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на вимогах закону.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції від 03.11.2024 року за подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підлягає стягненню з відповідача на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 247, 259, 263, 263-265, 281, 282, 284 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовільнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) такою, що втратила право користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2420,40 гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо сторін по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 ;

Представник позивача: Приображенська Тетяна Борисівна , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_5 ;

Представник відповідача: Приображенський Андрій Анатолійович, РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_4 , ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 $ тел. НОМЕР_7 .

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2025 року.

Головуючий - суддя: І.В.Ульяніч