справа №176/2682/25
провадження №2/176/1419/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі головуючої- судді Волчек Н.Ю., розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Товарна біржа «Жовтоводська» про визнання біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 , адвокат - Турбаєвський Ю.В. звернувся до суду в інтересах позивача з позовом до ОСОБА_3 про визнання біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що 04 січня 2001 року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна за № 1 на Товарній біржі «ЖОВТОВОДСЬКА», а саме комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 . При укладенні даного договору, позивачу було роз`яснено, що договір має законну силу та не підлягає нотаріальному посвідченню у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарну біржу».

На сьогоднішній день позивач є власником комплексу нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна від 04 січня 2001 року № 1, однак у зв`язку з суперечністю правових норм змушений звертатись до суду, оскільки на теперішній час виникають правові проблеми щодо державної реєстрації прав на житловий будинок з підстав невідповідності правовстановлюючого документа вимогам чинного законодавства, оскільки останній не посвідчено нотаріально.

Ухвалою судді від 05 серпня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшла заява про визнання позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1,2 ст.4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам.

Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

04 січня 2001 року між Позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна за № 1 на Товарній біржі «ЖОВТОВОДСЬКА», а саме комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу майна від 04 січня 2001 року № 1, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6)

Згідно вищевказаного договору, ОСОБА_3 продав ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 в свою чергу придбав комплекс нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 , що загалом складається з нежитлової будівлі ферми (літера А) загальною площею 342.3 кв.м., нежитлової будівлі перевалки (літера Б) загальною площею 115.1 кв.м., погреба (літера В). Комплекс нежитлових будівель належав продавцю, на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.1995 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПКФ "ІКАР".

Згідно із договором купівлі - продажу нерухомого майна за № 1 від 04 січня 2001 року, комплекс нежитлових будівель було продана за 550,00 (п`ятсот п`ятдесят грн. 00 коп.)грн., які Продавець отримав від Покупця, при підписані цього договору.

Згідно з пунктом 8 договору купівлі - продажу нерухомого майна від 04 січня 2001 року № 1 та відповідно до статті 227 Цивільного кодексу Української РСР (1963), який діяв на момент укладення договору, угода підлягала реєстрації на товарній біржі і не підлягала нотаріальному посвідченню.

Слід зазначити, що нотаріусом договір не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (1963 року), діючого на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю, або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Отже, сторони виконали передбачені договором умови угоди, повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору. Всі зобов`язання за даним договором нерухомого майна сторонами виконані. Фактично позивач вступив у володіння і користування нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір міни не пройшов нотаріального посвідчення.

На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", ст.ст. 4,13,48 Закону України "Про власність" та у відповідності до ст. ст. 12,81,141,258,259,263-265,273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Товарна біржа «Жовтоводська» про визнання біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі - продажу нерухомого майна № 1 посвідченого 04 січня 2001 року на Товарній біржі «ЖОВТОВОДСЬКА», а саме комплексу нежитлових будівель по АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК