Справа № 953/8930/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"16" жовтня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Власової Ю.Ю.,

секретар судових засідань Тютюнова Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Харкові матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ» про стягнення сум, належних при звільненні працівника, та зобов`язання вчинити певні дії,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

відповідач ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ», м. Харків, вул. Сумська, 96,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Київського районного суду м. Харкова із позовом, яким просить:

1) зобов`язати ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ» видати йому копію наказу про звільнення з посади Генерального директора на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України;

2) зобов`язати ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ» внести відповідні записи до трудової книжки про звільнення з посади на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України;

3) стягнути з ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ» суми, належні при звільненні з посади на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП, а саме:

- всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, та мають бути виплачені при звільненні на підставі ст.ст. 47, 116 КЗпП, у тому числі, основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, грошову компенсацію за дні невикористаної відпустки за період роботи з 01.12.2016 по 02.06.2025;

- вихідну допомогу при звільненні працівника на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України у розмірі середнього заробітку не менше ніж за шість місяців у сумі від 87000,00 грн;

- грошову компенсацію у розмірі середнього заробітку за затримку видачі копії наказу про звільнення, за затримку розрахунку при звільненні з роботи, починаючи з 02.06.2025 по день фактичного розрахунку та або видачі копії наказу про звільнення у залежності від критерію найбільш тривалого порушення трудових прав.

Також, позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат у справі шляхом стягнення їх на свою користь з відповідача.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 03.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ» про стягнення сум, належних при звільненні працівника. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

16.09.2025 представником відповідача ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ» подано до суду заяву про залишення зазначеного позову без руху, яка обгрунтована тим, що: 1) з прохальної частини позовної заяви не вбачається можливим встановити, яка сума при звільнені, сума середнього заробітку за затримку видачі наказу про звільнення і за затримку розрахунку при звільнені позивач просить стягнути з відповідача, оскільки не визначено конкретну суму таких виплат; 2) позивач при подачі позову повинен був зазначити ціну позову в залежності від сум, які він просить стягнути з відповідача та надати обґрунтований розрахунок сум, що стягуються в повному обсязі; 3) позивачем не сплачено судовий збір за вимоги немайного та майнового характеру.

Дослідивши клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Тобто у прохальній частині позову має бути чітко сформульовано вимогу до відповідача (зміст, розмір, порядок тощо).

При цьому з прохальної частини позовної заяви не вбачається можливим встановити, яка сума при звільнені та яка сума середнього заробітку за затримку видачі наказу про звільнення і за затримку розрахунку при звільнені позивач просить стягнути з відповідача, оскільки не визначено конкретну суму таких виплат.

Крім того, згідно з пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити значення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Стягнення сум у певних розмірах підлягає грошовій оцінці, відповідно позивач при подачі позову повинен зазначити ціну позову в залежності від сум, які він просить стягнути з відповідача та надати обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві позивач посилається на пункт 1 частини першої статті 5 Закон України "Про судовий збір", як на підставу звільнення від сплати судового збору.

За правилом пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

З аналізу вказаної норми вбачається, що позивачі у справах, що стосуються трудових відносин звільняються у двох випадках: щодо заявлення позовних вимог про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Відповідно до змісту позовної заяви позивач звернувся до суду із вимогами про: зобов`язання вчинити певні дії; стягнення всіх сум, що належать при звільненні; стягнення вихідної допомоги при звільненні; стягнення середнього заробітку за затримку видачі наказу про звільнення, за затримку розрахунку при звільнені з роботи.

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 зазначив, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 зробила висновок, що розміщення норм статей 116, 117 КЗпП в розділі VII "Оплата праці" є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте таке розташування зазначених норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Тобто пункт 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" не передбачає пільг у трудовому спорі щодо вимог про стягнення середнього заробітку за затримку видачі наказу про звільнення, за затримку розрахунку при звільнені з роботи. Також не передбачено пільг щодо визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже, позивачі звільнені від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" виключно щодо вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Водночас за подання позову із іншими ніж ті, що зазначені позовними вимогами, позивач повинен здійснити сплату судового збору.

Згідно з частиною третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Дана позовна заява містить п`ять вимог як майнового, так і немайнового характеру, а саме: зобов`язати вчинити певні дії вимоги немайнового характеру; стягнути суми, що належать при звільнені вимога майнового характеру (при цьому позивач звільнений від сплати судового збору за вказану вимогу, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір"); стягнути вихідну допомогу при звільненні - вимога майнового характеру; стягнути середній заробіток за затримку видачі копії наказу про звільнення та за затримку розрахунку при звільненні вимога майнового характеру.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто за подання позовної заяви (майнова вимога) позивачу необхідно сплати окремо судовий збір, з урахуванням коефіцієнта 0,8, у розмірі 1 % від сукупності сум щодо стягнення вихідної допомоги при звільненні та щодо стягнення середнього заробітку за час затримки видачі копії наказу про звільнення і за затримку розрахунку при звільненні (за дві вимоги), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Для цього позивачу необхідно визначитись з розміром таких вимог та, в залежності від цього, сплатити судовий збір у розмірі 1 % від такої суми, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі: 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вказану норму та частину третю статті 6 Закону України "Про судовий збір" позивачу необхідно сплатити окремо судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну вимогу немайнового характеру.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025 рік складає 3 028,00 грн.

Тобто, за подання позовної заяви про зобов`язання ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ» видати позивачу копію наказу про звільнення з посади Генерального директора на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та зобов`язання ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ» внести відповідні записи до трудової книжки про звільнення з посади на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, - позивачу необхідно сплатити судовий збір, з урахуванням коефіцієнту 0,8, у розмірі 1 937,92 грн (3 028 грн х 0,4 х 2 вимоги).

Суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 2, 177, 185, 259 261, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ» про стягнення сум, належних при звільненні працівника, та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху, шляхом зазначення позивачем ОСОБА_1 ціни позову в залежності від сум, які позивач просить стягнути з відповідача та надати обґрунтований розрахунок сум, що стягуються; зазначення суми стягнення виплат при звільнені, зазначення суми стягнення середнього заробітку за весь час затримки видачі копії наказу про звільнення та затримку розрахунку при звільнені та надати докази (оригінал квитанції) про сплату судового збору в розмірі, передбаченому законом, з урахуванням коефіцієнту 0,8, (1% від суми стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні (за одну вимогу), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб); у залежності від визначеного розміру суми середнього заробітку за весь час затримки видачі копії наказу про звільнення та затримку розрахунку при звільнені, надання доказів (оригіналу квитанції) про сплату судового збору, з урахуванням коефіцієнту 0,8 (за дві вимоги: зобов`язання ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ» видати позивачу копію наказу про звільнення з посади Генерального директора на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та зобов`язання ТОВ «АЗОВО-ЧОРНОМОРСЬКА АДМІНІСТРАТИВНА КОМПАНІЯ» внести відповідні записи до трудової книжки про звільнення з посади на підставі п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України), та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання вимог ухвали у зазначений строк судом постановляється ухвала про залишення позову без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя Ю.Ю. Власова