Номер провадження: 22-ц/813/4520/25
Справа № 513/775/24
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення суми надмірно виплаченої пенсії, на рішення Саратського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Бучацької А.І. 03 лютого 2024 року у с-щі Сарата Одеської області, -

встановила:

У червні 2024 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 суму надміру виплаченої пенсії у розмірі 116964,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області з 12.12.2021 року та отримує пенсію за віком (о/р НОМЕР_1 ) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 (далі - Закон № 1058-ІV).

17.03.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління із заявою № 325 про призначення пенсії за віком з виплатою одноразової грошової допомоги.

При зверненні, відповідачкою не було повідомлено про факт призначення та отримання пенсії за вислугу років у 2010 році, в результаті чого розмір пенсії визначено не вірно, а саме: в порушення вимог п. 2 ст. 40 та абз. 2 п. 3 ст. 45 Закону № 1058 для визначення середньомісячного заробітку для обчислення пенсії застосовано показник середньої заробітної плати за 2019-2021 роки замість проіндексованого показника за 2014-2016 роки та, в порушення вимог ч. 3 ст. 29 Закону №1058, встановлено підвищення у розмірі 1339,99 грн. Також призначено грошову допомогу у розмірі 55340,30 грн.

За матеріалами архівної пенсійної справи ОСОБА_1 з 19.08.2010 року вже було призначено пенсію за вислугу років та з 01.12.2010 року виплату пенсії припинено у зв`язку із працевлаштуванням на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років. Представник позивача зазначав, що у відповідності до п.17 розділу Y Прикінцевих положень Закону України 1058-ІY ОСОБА_1 не має права на одноразову грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення, так як їй в 2010 році вже призначалась пенсія за вислугу років.

У квітні 2023 року розпорядженням від 19.04.2024 року розмір пенсії з 01.05.2023 року перераховано, для обчислення середньомісячної заробітної плати застосовано показник середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки. Розмір пенсії з 01.05.2023 році склав 3933,42 грн.

08.02.2024 року проведено перерахунок пенсії «Індивідуально (масовий). Індексація заробітку» з 01.03.2024 року та скасовано надбавку 100,00 грн. індексації з 01.03.2023 року з тих підстав, що ОСОБА_1 не має права на цю надбавку у зв`язку із тим, що раніше вона отримувала пенсію за вислугу років. Розмір пенсії з 01.03.2023 року склав 3833,42 грн.

Представник позивача зазначав, що розмір пенсії з 12.12.2021 році приведено у відповідність, що призвело до виникнення переплати у розмірі 116964,72 грн. за період з 12.12.2021 року по 29.02.2024 року, яку останній просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 03.02.2024 року у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що безпідставне призначення пенсії у більшому розмірі у даному випадку відбулось з вини саме відповідачки, якою не було повідомлено ПФУ про факт призначення та отримання пенсії за вислугу років у 2010 році, що призвело до виплати пенсії у більшому розмірі, а відтак, кошти в сумі 116964,72 грн. підлягають безумовному поверненню відповідачем на підставі положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України як такі, що набуті без достатньої правової підстави.

Сторони про розгляд справи на 16.09.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

03.09.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2022 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. При цьому, на зворотній стороні заяви ОСОБА_1 власноруч повідомлено позивача про те, що у 2010 році їй була призначена пенсія за вислугу років, але вона змінила свою думку та не надала належний пакет документів для призначення пенсії, а тому просила надати їй грошову допомогу у розмір десять місячних пенсій (а.с.12).

Згідно матеріалів пенсійної справи, дійсно, позивачці призначалася з 01.09.2010 року пенсія за вислугу років, як працівнику освіти. Враховуючи, що позивачка продовжувала працювати, виплата пенсії була припинена (а.с.10-11). На виконання рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних з відшкодуванням надміру виплачених коштів, ОСОБА_1 05.11.2010 року повернула отриману пенсію за вислугу років за період з 01.09.2010 по 30.11.2010 року у розмірі 1812,59 грн. (а.с.16).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 10.03.2022 року про призначення пенсії за віком, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області позивачці з 10.03.2022 року призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії враховано середній заробіток за три попередні роки 2019-2021 роки.

При проведенні відповідачем з 01.05.2023 року перерахунку пенсії ОСОБА_1 , позивачем було враховано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

На звернення позивачки, відповідач листом від 08.02.2024 року №4428-2730/К-02/8-1500/24 повідомив про те, що для розрахунку пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки немає підстав.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Одеській області та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 року у справі № 420/10514/24 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування показника середньої заробітною платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки при проведенні з 01.05.2023 року перерахунку пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 травня 2023 року перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної платою (доходом) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2019, 2020, 2021 роки, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії (а.с. 52-54).

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 року по справі № 420/10514/24 залишено без змін (а.с. 98-100).

Ухвалою Верховного суду у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду від 28.01.2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.08.2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2024 у справі № 420/10514/24.

Крім того, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 року у справі № 420/4315/25 було визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням підвищення, відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2023 року, з урахуванням підвищення відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за 2019-2021 роки), у розмірі 1,197 та провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.05.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести індексацію пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (за 2019-2021 роки), у розмірі 1,0796 та провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01.03.2024 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2025 року, яка набрала законної сили, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 року у справі № 420/4315/25 залишено без змін.

В обґрунтування заявлених у даній справі позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилалось на норму ч. 1 ст. 1212 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Згідно ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Згідно ст. 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсійне забезпечення відповідно до цього Закону здійснюється органами Пенсійного фонду України

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надмірно виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Згідно із ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058- IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Обов`язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому випадку суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

У свою чергу, зловживанням з боку пенсіонера, в розумінні частини першої ст. 103 Закону № 1788-XII, є зокрема подання документів з явно неправильними відомостями.

Згідно ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Згідно п. 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що зайво сплачені суми пенсії дійсно можуть бути утримані за умови зловживань з боку пенсіонера, зокрема, в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, або подання страхувальником недостовірних даних.

Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі наявності недобросовісності з боку набувача виплати.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18).

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже зазначена у ст. 1215 ЦК України пенсія підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Чинне законодавство не визначає такого поняття, як рахункова помилка.

Разом із тим, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення визначенню поняття лічильної (рахункової) помилки, під якою розуміється помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

До лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язане з обчисленнями помилки неправильне зазначення статі отримувача пенсії, що має місце у цій справі. Це може бути, наприклад, отримання неправильного підсумку при складанні, невірне написання суми, які не вимагають правової оцінки. Таким чином, рахункова помилка це результат неправильного застосування правил арифметики, не більше того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року у справі № 501/2500/15-ц (провадження № 61-4504св18)

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що допущена позивачем помилка не може бути віднесена до рахункової помилки (тобто пов`язаної із арифметичними обчисленнями та підрахунками), оскільки помилка має програмний характер і допущена під час автоматичного розрахунку/перерахунку пенсії. А внесення невідповідних даних до програмного забезпечення в частині статі пенсіонера та допущення помилок при формуванні даних розрахунку пенсії не можна вважати рахунковою помилкою.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не надав до суду будь-які докази наявності вини чи зловживань з боку відповідача при отриманні пенсії та до позовної заяви не надано належні та допустимі докази вчинення саме відповідачем неправомірних дій для отримання незаконно збільшеного розміру пенсії. Більш того, колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_1 у поданій заяві про призначення/перерахунок пенсії власноруч зазначено про факт призначення та отримання пенсії за вислугу років у 2010 році, що виключає недобросовісність дій відповідача.

Вказані обставини у повному обсязі спростовують доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про те, що у заяві від 10.03.2022 року ОСОБА_1 надані недостовірні дані з приводу того, що їй пенсія не призначалась.

Отже, за відсутності рахункової помилки та зловживань з боку відповідача, стягнення надміру виплачених сум пенсії не допускається.

У § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Встановивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вказане кореспондується із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18).

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам, як в цілому, так і кожному окремо, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Із урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, колегія суддів доходить висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи апелянта. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Саратського районного суду Одеської області від 03.02.2024 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 03 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 16 жовтня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе