Номер провадження: 22-ц/813/3018/25
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю.І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Чеботар А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Виконавчого комітету Одеської міської ради у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене під головуванням судді Ковтун Ю.І. 15 серпня 2024 року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту з благоустрою міста Одеської міської ради про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в якій позивач просив: стягнути з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь позивача 115051,75 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 належить транспортний засіб марки «Renault» модель «Laguna», державний номер НОМЕР_1 . 04.05.2023 року, близько о 19:00 год. за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 6, на транспортний засіб, який належить ОСОБА_1 , впала гілка дерева та пошкодила задню частину кузова. Вказаний транспортний засіб було припарковано у дозволеному місці. На місце події позивачем було викликано патруль поліції для фіксування та оформлення вказаної події. Позивач запросив КП «Міськзелентрест» та КП «ЖКС «Порто-Франківський» прийняти участь у проведенні експертного транспортно-товарознавчого дослідження пошкоджень, однак останні відмовились з причин, що дерево, яке пошкодило транспортний засіб, не знаходиться на балансі та утриманні жодного з вищевказаних підприємств, та немає підстав для участі представників цих підприємств у проведенні експертного дослідження. Відповідно до висновку експертного дослідження від 23.05.2023 року за №ЕД-19/116-23/7964-АВ, транспортний засіб марки «Renault» модель «Laguna» отримав механічні пошкодження з локалізацією у задній частині кузова. Вартість матеріального збитку завданого власникові автомобіля марки «Renault» модель «Laguna» внаслідок пошкодження від падіння дерева складає 115051 грн. та 75 коп. Щодо розміру моральної шкоди ОСОБА_1 зазначав, що відсутність транспортного засобу завдає позивачу значного дискомфорту, порушено усталений ритм його життя, що призводить до душевних хвилювань та дискомфорту, у зв`язку із чим достатньою сумою відшкодування моральної шкоди є 10000,00 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2024 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Стягнуто з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 115 051,75 гривень, та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Виконавчого комітету Одеської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що виконком Одеської міської ради не є належним відповідачем по справі, а розташування зеленого насадження на землях комунальної власності само по собі не може бути підставою для відшкодування шкоди Виконавчим комітетом Одеської міської ради. На момент настання ймовірної події виконавчим органом, відповідальним за благоустрій на території м. Одеси, вже був Департамент з благоустрою міста Одеської міської ради.

Позивачем не доведено, а судом першої інстанції не встановлено наявність таких складових елементів деліктного зобов`язання як протиправної поведінки Виконавчого комітету Одеської міської ради та безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою Виконавчого комітету Одеської міської ради та завданою майновою шкодою.

Крім того, позивачем жодним доказом не обґрунтовано завдання йому моральної шкоди.

Сторони про розгляд справи на 07.10.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явилася представник виконавчого комітету Одеської міської ради.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Виконавчого комітету Одеської міської ради підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Renault» модель «Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2009 року випуску, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с. 115).

04.05.2023 року близько о 19:00 год. на транспортний засіб - автомобіль марки «Renault» модель «Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований у дозволеному місці за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. 6, впала гілка дерева.

За фактом настання даної події позивач звернувся до Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області,

На місце події позивачем було викликано патруль поліції для фіксування та оформлення вказаної події, що підтверджується протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.05.2023; поясненнями ОСОБА_1 від 04.05.2023, листом Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області від 10.05.2023 року за №60.6-4153 та доповідною запискою від 10.05.2023 року про результати розгляду повідомлення із служби 102 (ІТС ІПНП № 4153 від 04.05.2023 року) (т. 1 а.с. 119 -123).

Листом Українського гідрометеорологічного центру від 15.06.2023 року № 01-18/651 на адресу адвоката Трояна О. повідомлено про погодні умови 04.05.2023 року з 15 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. (т. 1 а.с. 139а).

Листом КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 17.05.2023 року за №0-811Л на адресу ОСОБА_1 повідомлено, що утримання зелених насаджень не відноситься до видів послуг на управління багатоквартирними будинками і прибудинковими територіями, надання яких в свою чергу покладені на КП «ЖКС «Порто-Франківський». Про проведення огляду автомобіля необхідно повідомити КП «Міськзелентрест» (т.1 а.с. 138 139).

Згідно листа КП «Міськзелентрест» від 17.05.2023 року за №832 ОСОБА_1 було повідомлено, що підстав для участі представника КП «Міськзелентрест» у проведенні огляду транспортного засобу не вбачається (а.с. 137).

На замовлення позивача, судовим експертом Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Кеосак І.П. було складено висновок експертного дослідження №ЕД-19/116-23/7964-АВ від 23.05.2023 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку завданого власникові автомобіля «Renault Laguna», номерний знак НОМЕР_1 , унаслідок пошкодження від падіння дерева, яке сталось 04.05.2023 року за адресою АДРЕСА_1 , складає 115051 грн. та 75 коп. (т. 1 а.с. 125 134).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Так, поняття благоустрою населених пунктів визначене ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно до положень якого це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо (п. 5 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

У відповідності до ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що до об`єктів благоустрою населених пунктів належать території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних основах залучати для цього інші підприємства.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Статтею 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що зокрема елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях

У ст. 25, ч. 1 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір про утримання та благоустрій прибудинкової території.

Правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади (ч. 7 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Утримання зелених насаджень у населених пунктах здійснюється у відповідності з Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України (надалі «Правила»), затвердженими Наказом міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України за N 105 від 10.04.2006 року, які визначають правові та організаційні засади озеленення населених пунктів, спрямовані на забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини.

Правилами визначено, що балансоутримувач - спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Відповідно до п. 2.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, зелені насадження деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту.

Відповідно до п. 3.1 Правил до об`єктів благоустрою у сфері зеленого господарства населених пунктів, зокрема, належать зелені насадження прибудинкової території.

З огляду на п. 3.2 даних Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Згідно з п. 5.2 Правил, балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об`єкта.

Відповідно до п. 5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Розділом 9 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України встановлено, що виробничий процес утримання об`єктів зеленого господарства включає: догляд за деревами і чагарниками, живоплотами, виткими рослинами, квітниками, газонами, садовими доріжками та майданчиками, малими архітектурними формами; захист зелених насаджень від шкідників і хвороб, садіння квітів, створення газонів, видаленням окремих дерев, садіння окремих дерев, видалення аварійних дерев, санітарне очищення території об`єкта благоустрою.

Пунктом 9.1.11.3 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева.

Згідно з п. 9.1.12 вказаних Правил, аварійним вважається дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Крім того, відповідно до розділу 12 Правил, з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Підпунктами 1, 2 п. 4.14 Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року N 1631-VI, передбачено, що відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста покладається на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови, а на територіях підприємств, а також прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на дані підприємства.

Згідно з п. п. 10, 11 п. 7.2 Правил благоустрою території міста Одеси, на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву заввишки більше 10 см, видаляти сухостійні дерева та чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення. Видалення сухостійних дерев та чагарників провадиться на підставі рішення Компетентного органу; проводити заходи, що забезпечують збереження насаджень, квітників, газонів, а також заходи по боротьбі зі шкідниками та хворобами зелених насаджень шляхом укладання відповідних договорів із спеціалізованими підприємствами.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

За приписами ч. 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян (п.п. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.09.2019 року у справі N 200/22129/16-ц (провадження N 61-43478св18), зазначено, що покладаючи на Дніпровську міську раду обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди, місцевий суд врахував, що дерево, з якого впала гілка на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та виходив із відсутності даних, що дане дерево відповідно до вимог ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку виконавчого комітету чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що до відання саме виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан відповідних зелених насаджень.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1ст. 81ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, натомість обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві, покладається саме на відповідача. Разом з тим потерпілий має довести належними та допустимими доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання у зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, підтверджується наданими позивачем належними доказами, які не спростовано відповідачем.

Так, згідно листа КП «Міськзелентрест» від 22.06.2023 року № 1114 вбачається, що зелені насадження, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , не знаходяться на балансі та не утримуються КП «Міськзелентрест» (т. 1 а.с. 140 142).

Згідно з листом КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 28.06.2023 року № 969/11, утримання зелених насаджень не відноситься до видів послуг на управління багатоквартирними будинками і прибудинковими територіями, надання яких в свою чергу покладені на КП «ЖКС «Порто-Франківський», а відноситься до компетенції Виконавчого комітету Одеської міської ради (т. 1 а.с. 42 46).

Листом Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 30.06.2023 року № 0158/707 повідомлено позивача, що рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.02.2008 року № 102 «Про утримання зелених насаджень у місті Одесі» (зі змінами) КП «Міськзелентрест» доручено утримання зелених насаджень загального користування згідно з переліком об`єктів, адреси: АДРЕСА_1 , в переліку немає (т. 1 а.с. 143).

Згідно з листом КП «ЖКС «Порто-Франківський» від 16.04.2024 року № 510/11, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на баланс КП «ЖКС «Порто-Франківський» не передано. Однак з відповіді КП «ОМБТІ та РОН» вбачається, що вищевказаний будинок зареєстрований за Одеською міською радою. На даний час КП «ЖКС «Порто-Франківський» здійснює функції управителя та обслуговує будинок за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 200).

Згідно листа КП «ОМБТІ та РОН»№ 148408.55 від 12.03.2010 року, станом на 10.03.2010 року житловий буд. АДРЕСА_1 в цілому зареєстрований за Одеською міською радою (т.1 а.с. 202).

Таким чином, із зазначених відповідей вбачається, що дерево, яке впало на автомобіль позивача за адресою: м. Одеса, вул. Льва Толстого, буд. № 6, на баланс будь-якому підприємству передано не було. Також не підтверджено, що за його утримання відповідало підприємство, з яким укладено договір про утримання та догляд за зеленими насадженнями.

Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання у зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також місце та розмір заподіяної шкоди, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, які не спростовано відповідачем.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташоване на землі комунальної власності, враховуючи відсутність даних, що останнє у відповідності до положень Закону України «Про благоустрій населених пунктів" перебуває на балансі будь-якої організації, відсутність даних щодо визначення виконавчим органом міської ради балансоутримувача зелених насаджень, у зв`язку із чим обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу шкоди мав бути покладений саме на Виконавчий комітет Одеської міської ради, до відання якого в силу п.п. 7 п. «а» с. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» належать організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення.

З урахуванням викладеного, суд правильно не вбачав правових підстав для покладення обов`язку з відшкодування шкоди на Департамент з благоустрою міста Одеської міської ради.

За таких обставин, стягненню саме з Виконавчого комітету Одеської міської ради на користь позивача підлягала матеріальна шкода, завдана внаслідок пошкодження, від падіння дерева, транспортного засобу у розмірі 115051,75 грн., розмір якої підтверджений висновком експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Кеосак І.П. №ЕД-19/116-23/7964-АВ від 23.05.2023 року, який є належним доказом відповідно до положень ст. ст. 76, 77, 95, 106 ЦПК України.

Виконавчим комітетом Одеської міської ради не надано належних та допустимих доказів на спростування розміру завданих збитків.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн., яка полягала в тому, що в результаті падіння дерева автомобіль, який належить позивачу, був значно пошкоджений. Відсутність транспортного засобу завдало позивачу значного дискомфорту, порушено усталений ритм його життя, що призвело до душевних хвилювань та дискомфорту.

Враховуючи характер порушення, глибину душевних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір спричиненої моральної шкоди має бути визначений у сумі 5000 грн.

Необгрунтованими при цьому є доводи апеляційної скарги представника Виконавчого комітету Одеської міської ради про те, що виконком Одеської міської ради не є належним відповідачем по справі, а розташування зеленого насадження на землях комунальної власності само по собі не може бути підставою для відшкодування шкоди апелянтом.

Колегія суддів зазначає, що Виконавчий комітет Одеської міської ради не надав доказів того, що згідно до п. п. 7 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування», на конкурсних засадах, комітетом визначено балансоутримувача зелених насаджень, які розміщені за адресою: м. Одеса, вул. Л. Толстого, буд. 6, або що за їх утримання відповідає підприємство, з яким укладено договір про утримання та догляд за зеленими насадженнями.

При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

Відтак, оскільки дерево, яке впала на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста та відсутні дані про те, що дерево яке впало на автомобіль позивача відповідно до ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» перебувало на балансовому обліку КП «ЖКС «Фонтанський» чи будь-якої організації, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування, тому колегія суддів дійшла висновку, що обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу майнової шкоди має бути покладений саме на Виконавчий комітет Одеської міської ради.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року у справі N 214/7462/20 (провадження N 61-21130сво21).

Отже, судом першої інстанції доведено факт завдання шкоди позивачу в результаті падіння дерева на автомобіль, протиправність бездіяльності відповідача - Виконавчого комітет Одеської міської ради, яка виразилась у невизначені балансоутримувача зелених насаджень біля будинку, причинний зв`язок між ними, а Виконавчий комітет Одеської міської ради, відповідно до вимог ст. ст. 12, 13, 49, 81, 89 ЦПК України, це не спростував і не довів відсутності своєї вини та відсутність підстав для відшкодування шкоди.

У випадку заподіяння майну особи шкоди внаслідок бездіяльності балансоутримувача, яка проявляється у незабезпеченні належного стану та догляду за утриманням об`єктів благоустрою, до яких відносяться зелені насадження, балансоутримувач зобов`язується відшкодувати таку шкоду.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у згадуваній вище постанові від 17.07.2019 року у справі N 372/1891/17.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_1 в сумі 115051,75 грн.

Щодо відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, то колегія суддів зазначає, що в результаті падіння дерева було пошкоджене рухоме майно, належне позивачу, у зв`язку із чим останній був позбавлений можливістю користування ним, і це безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди, є безпідставними.

Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду першої інстанції, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2024 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Виконавчого комітету Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 20 жовтня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе