Справа №359/495/25
Провадження №2/359/1572/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засідання Кулик Т.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та про поділ майна

ВСТАНОВИВ:

15.01.2025 адвокат Ковальчук Н.О. в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом (том 1 а.с.1-8), яким просила суд: Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа (кв.м): 128, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :04:005:0032, площею 0,08 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за позивачем право власності на частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за позивачем право власності на частину земельної ділянки з кадастровиму номером :04:005:0032, площею 0,08 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за відповідачем право власності на частину житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати за відповідачем право власності на частину земельної ділянки з кадастровиму номером :04:005:0032, площею 0,08 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 9084 грн.00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 30.10.1999 року по 14.10.2024 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у власність подружжям була набута земельна ділянка з кадастровим номером :04:005:0032.

На цій земельній ділянці в період шлюбу подружжя за спільні кошти збудували житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, титульним власником якого є також є відповідачка - ОСОБА_4 .

Позивач намагався вирішити питання про поділ домоволодіння шляхом укладення договору про поділ майна або шляхом його продажу та поділу грошових коштів. Відповідачка на сьогоднішній день не погоджується на жоден із запропонованих варіантів, а тому позивач звертається з цим позовом до суду.

Виходячи із презумпції спільного майна подружжя, вважає, що дане спірне майно є об`єктом сумісної власності чоловіка та дружини, а тому позивач має право на частку у цьому майні у разі поділу, що відповідає 1/2 частині, а дане право на майно підлягає захисту в судовому порядку.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 20 січня 2025 року, було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання ( том 1 а.с.106).

10.02.2025 адвокат Король Д.В., в інтересах ОСОБА_4 , через систему документообігу «Електронний суд» направив на адресу суду зустрічну позовну заяву, у якій просив визнати транспортний засіб марки: KIA, модель: SORENTO, Номер кузова: НОМЕР_1 спільним сумісним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки: KIA, модель: SORENTO, номер кузова: НОМЕР_1 . Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки: KIA, модель: SORENTO, номер кузова: НОМЕР_1 .

В обґрунтування зазначив, що після ознайомлення зі змістом позовної заяви ним було встановлено, що ОСОБА_3 не заявлені позовні вимоги стосовно рухомого майна, яке було придбано під час шлюбу, а саме: транспортний засіб марки: KIA, модель: SORENTO, номер кузова: НОМЕР_1 . Як вбачається з матеріалів справи та позовної заяви ОСОБА_3 , 30 жовтня 1999 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який було зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області, на підтвердження чого видано Свідоцтво про одруження серія НОМЕР_2 від 30.10.1999 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 331. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.10.2024 по справі №359/7395/24, шлюб розірвано. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб марки: KIA, модель: SORENTO, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2012, Номер кузова: НОМЕР_1 , ДНЗ: НОМЕР_4 , було зареєстровано 20.03.2021. За таких обставин, його було придбано під час шлюбу та він є спільним майном подружжя, що підлягає поділу.

18.03.2025 на адресу Бориспільського міськрайонного суду від представника позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому ОСОБА_1 просила у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування зазначає, що не погоджується із визначенням ціни позову, методом, який був застосований первісною Відповідачкою. Так, згідно аналізу того ж сайту та інших інтернет ресурсів, вартість предмету спору не відповідає заявленому розділу. Такий стан речей суттєво впливає на визначення правомірності обрахування судового збору, а отже на правомірність подання позовної заяви і на вірність в подальшому розподілу судом судових витрат між сторонами. Первісна відповідачка не фахівцем у галузі товарознавства і не може на підставі лише співставлення лише шістьох пропозицій продажу на одному ресурсі встановити більш-менш об`єктивну вартість автомобіля. Окрім цього, для визначення об`єктивної оцінки предмета необхідно враховувати його стан, пробіг, товарний вигляд тощо. На підставі викладеного можна зробити висновок про те, що первісна відповідачка навмисно ввела суд в оману на зазначила і навела суду якісь собі вигідні варіанти за обраною ціною. А твердження про те, що вартість аналогічного авто варіюється від 417000 до 479550 грн. є не правдою.

10.02.2025 на адресу Бориспільського міськрайонного суду від представника позивача за зустрічним позовом надійшов відзив на первісну позовну заяву, у якому ОСОБА_2 просив у задоволенні первісних позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування зазначає, що спірна земельна ділянку була отримана ОСОБА_4 на підставі договору дарування, а отже не може вважатися спільного майна подружжя. З приводу житлового будинку зазначає, що ОСОБА_4 самостійно здійснювала витрати на його будівництво, оскільки напередодні продана належну їй квартиру, яка була її особистою власністю. Водночас, позивач участі у фінансуванні витрат на будівництво та його організації не брав, жодних доказів, на спростування цього не надав. Крім того зазначає, що після завершення будівництва, ОСОБА_4 самостійно несе тягар утримання належного їй нерухомого майна. Таким чином, вважає доведеним, що спірне майно не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю саме ОСОБА_4 , оскільки збудовано на належній їй земельній ділянці, за її особисті кошти та тягар його утримання, як власник нерухомого майна, несе саме вона. За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

25.02.2025 на адресу Бориспільського міськрайонного суду від представника позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив, у якому ОСОБА_1 зазначає, що у відзиві представник вказує про те, що ОСОБА_4 самостійно здійснювала витрати на будівництво будинку, за рахунок грошових коштів, отриманих нею від продажу квартири. Однак її думку таке твердження є голослівним та не підтверджується жодним доказом. Відповідачкою недоведено що, грошові кошти які вона отримала від продажу квартири у сумі 500000 гри., були витрачені саме на будівництво даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Окрім цього, звертає увагу, що відповідачка вказує суму лише 50000 гри., яку вона витратила на будівництво даного житлового будинку, а позивач зробивши оцінку нерухомого майна визначив, що вартість даного житлового будинку становить - 3 092 020 грн. 00 коп., що у рази перевищує суму зазначену відповідачкою яку було витрачено на даний житловий будинок.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 15 квітня 2025 року, було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (том 2 а.с.242).

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 первісний позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Проти зустрічного позову заперечила просила відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні проти вимог первісного позивача заперечив, проте зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку, що первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 жовтня 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відділом державної реєстрації актів громадського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області був зареєстрований шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилось на ОСОБА_6 . Вказана обставина підтверджується копією одруження НОМЕР_2 (том 1 а.с.15).

10.02.2009 між ОСОБА_7 (Дарувальник) та ОСОБА_4 (Обдарована) був укладений Договір дарування, який був посвідчений нотаріально, державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Сіпко Л.М., зареєстрований у реєстрі №1-202 (том 2 а.с.11-12).

Пунктом 1 Договору встановлено, що ОСОБА_7 передав у власність (подарував), а ОСОБА_4 прийняла у власність (дарунок) належну дарувальнику квартиру АДРЕСА_2 .

Право власності на квартиру було зареєстровано за ОСОБА_4 КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом №22231700 від 20.03.2009 року (том 2 а.с.13).

25.10.2019 між ОСОБА_4 (Продавець) та ОСОБА_8 (Покупець) був укладений Договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений нотаріально, приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дудкою О.С., зареєстрований у реєстрі №2837 (том 2 а.с.14-17).

Пунктом 1 Договору встановлено, що Продавець зобов`язується передати у власність, а Покупець зобов`язується прийняти у власність квартиру АДРЕСА_2 , та сплачує за неї обговорену в п. 5 цього договору грошову суму.

Пунктом 5 Договору встановлено, що продаж квартири за домовленістю Сторін вчинено у сумі 500000 грн., які повністю сплачені Покупцем Продавцю до підписання цього договору.

24.04.2020 між ОСОБА_7 (Дарувальник) та ОСОБА_4 (Обдарована) був укладений Договір дарування земельної ділянки, який був посвідчений нотаріально, приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Дідок В.В., зареєстрований у реєстрі №161 (том 2 а.с.22-24).

Пунктом 1 Договору встановлено, що ОСОБА_7 подарував та передав у власність дочці, а дочка ОСОБА_4 прийняла в дарунок (власність) земельну ділянку загальною площею 0,0800 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :04:005:0032.

Право власності на земельну ділянку було зареєстровано 24.04.2020, номер запису 36332859, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №207492169 від 24.04.2020 (том 2 а.с.25).

ОСОБА_4 , було замовлено розроблення Ескізний проект - «Будівництво житлового будинку садибного типу по АДРЕСА_1 » (том 2 а.с.26-58).

30.04.2020 управлінням містобудування та архітектури Бориспільської міської ради ОСОБА_4 був виданий Будівельний паспорт на Житловий будинок садибного типу та господарчі споруди за адресою АДРЕСА_1 (том 2 а.с.59-74). Зі змісту якого вбачається, що він виданий ОСОБА_4 , як власнику земельної ділянки з кадастровим номером: :04:005:0032.

Для початку виконання будівельних робіт, ОСОБА_4 до відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Бориспільської міської ради, було подано повідомлення про початок будівельних робіт (том 2 а.с.75-78).

24.01.2021 приватним підприємством «ОЦКО» було виготовлено технічний паспорт на будинок (садибного типу) з господарськими будівлями та спорудами за адресою - АДРЕСА_1 , замовник ОСОБА_4 (том 2 а.с.79-86).

На підставі вищезазначених документів, державним реєстратором Власко Яною Валеріївною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 56868715 від 01.03.2021, згідно до якого було зареєстровано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою - АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №246428170 від 01.03.2021 (том 2 а.с.92).

Відповідно до висновку про вартість нерухомого майна від 16.12.2024 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою - АДРЕСА_1 складає 2 545 300 грн. (том 1 а.с.31-93).

Крім того, з витягу з єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів слідує, що транспортний засіб марки: KIA, модель: SORENTO, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2012, Номер кузова: НОМЕР_1 , ДНЗ: НОМЕР_4 , було зареєстровано 20.03.2021, власником зазначено ОСОБА_2 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2024 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний (том 1 а.с.16).

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, врегульовані гл.8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч.1 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

В силу положення ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.70СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до положення ч.ч.1-2,ч.4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 та ч.3 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.106 ЦПК України учасники справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на частку в домоволодінні.

Представник позивача за зустрічним позовом стверджує, що ОСОБА_4 самостійну та за особисті кошти побудувала спірний житловий будинок.

Ознайомившись із письмові матеріали справ та дослідивши приєднані докази встановлено, що позивачем не доведено факт фінансування будівництва спірного житлового будинку виключно за рахунок її особистих коштів. Так у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що грошові кошти, отримані від продажу її особистої квартири, були безпосередньо використані на будівництво спірного об`єкта нерухомості.

Крім того із наданих сторонами пояснень убачається, що вартість проданої квартири становила 500 000 грн., тоді як ринкова вартість збудованого житлового будинку сягає 2 545 300 грн., що свідчить про істотну різницю між зазначеними сумами. Інших доказів, які б свідчили про особистий характер набуття цього майна позивачем, суду не подано.

Отже аналізуючи вищевказані письмові докази встановлено, що спірне домоволодіння було збудовано в період часу, протягом якого сторони по справі перебували в шлюбі.

Тому житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа (кв.м): 128, 4 житлова площа (кв.м): 54.4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . є об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

З огляду на це, суд вважає, що за ОСОБА_3 належить визнати право власності на 1/2 частку житлового будинку, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею (кв.м): 128, 4 житловою площею (кв.м): 54.4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо позовних вимог про визнання права власності на частку в земельній ділянці.

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :04:005:0032, площею 0,08 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки: В.02.01., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 була набута ОСОБА_4 внаслідок отримання в дар на підставі договору дарування.

Як встановлено пунктом 2 частини 1 статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Таким чином, у разі набуття у власність майна хоча й у період шлюбу, але на підставі договору дарування, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, який його отримав у дар.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 09.02.2022 по справі №442/8409/14-ц.

У зв`язку з цим, суд погоджується з доводами представника відповідача за первісним позовом з приводу того, що спірна земельна ділянка не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Разом з цим, як вбачається з декларації про готовність до експлуатації об`єкта, саме на вказаній земельній ділянці збудований житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа (кв.м): 128, в якому 1/2 частка належить ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.2 ст. 120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

У такому випадку, в силу ст.120 ЗК України до ОСОБА_3 переходить право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,08 га з кадастровим номером :04:005:0032 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо вимог зустрічного позову про поділ транспортного засобу.

Судом встановлено, що транспортний засіб марки: КІА, модель: SORENTO, номер кузова: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_6 , був зареєстрований сторонами в період перебування їх у шлюбі. Таким чином вказане майно також є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на це, враховуючи ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2, 3 ст. 372 ЦПК України суд вважає, що зустрічна позовна заява у цій частині підлягає задоволенню та слід визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки: КІА, модель: SORENTO, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2012, Номер кузова: НОМЕР_7 , ДНЗ: НОМЕР_6 .

Інші доводи сторін, які відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Вимога сторін про визнання права власності на 1/2 частину спірного майна за іншою стороною підлягає відмові з огляду на те, що така вимога не відповідає правовій природі позову про визнання права власності та не є способом захисту власних цивільних прав.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, позов про визнання права власності може бути пред`явлений власником майна у випадках, коли його право власності оспорюється чи не визнається іншою особою. Мета такого позову підтвердження права власності саме того, хто його заявляє (позивача).

Цивільний процесуальний кодекс України вимагає від позивача викласти в позовній заяві свої вимоги та їх обґрунтування; позов має бути спрямований на захист порушеного або невизнаного права позивача. Позовні вимоги, спрямовані на визнання права власності за третьою особою (у даному випадку за відповідачем), не відповідають формі та змісту позовного захисту, передбаченого процесуальним законом.

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанцій від 09 січня 2025 року (том 1 а.с. 9) вбачається, що при пред`явленні позову до суду ОСОБА_3 сплатив судовий збір у розмірі 9084 гривень. Пред`явлений ним позов задоволений частково. Тому, з ОСОБА_4 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 9084 гривень 00 копійок.

Встановлено також, що ОСОБА_4 також сплатила судовий збір у розмірі 3836 гривень 40 копійок за пред`явлення зустрічного позову, згідно квитанції від 06 лютого 2025 року. Тому, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 3836 гривень 40 копійок.

В силу положення ч.10 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 належить стягнути 5 247 гривень 60 копійок (9084-5247,60).

На підставі викладеного та керуючись п.2 ч.1 ст.57, ч.1 та ч.2 ст.60, ч.1 ст.61, ч.1 ст.68, ч.2 та ч.3 ст.70, ч.4 ст.71 СК України, ч.ч.1-2, ч.4 ст.12, ч.1 ст.13, ч.1 та ч.2 ст.78, ч.1 та ч.6 ст.81, ч.2 ст.89, ч.2та ч.3стт.102, ч.1,ч.5ст.106, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги первісного позову задовольнити частково.

Визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 РНОКПП: НОМЕР_8 та ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_9 житловий будинок, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальна площа (кв.м): 128, 4 житлова площа (кв.м): 54.4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 РНОКПП: НОМЕР_8 право власності на 1/2 житлового будинку, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею (кв.м): 128, 4 житловою площею (кв.м): 54.4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 РНОКПП: НОМЕР_8 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0032, площею 0,08 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки: В.02.01., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог первісного позову в іншій частині відмовити.

Вимоги за зустрічним позовом задовольнити частково.

Визнати транспортний засіб марки: КІА, модель: SORENTO, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2012, Номер кузова: НОМЕР_5 , ДНЗ: НОМЕР_10 , спільним сумісним майном ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_8 ).

Визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) право власності на 1/2 частину транспортного засобу марки: КІА, модель: SORENTO, категорія: ЛЕГКОВИЙ, колір: ЧЕРВОНИЙ, рік виробництва: 2012, Номер кузова: НОМЕР_7 , ДНЗ: НОМЕР_6 .

В задоволенні позовних вимог зустрічного позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_9 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 РНОКПП: НОМЕР_8 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 247 гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2025 року.

Суддя Чирка С.С.