У Х В А Л А

Справа №348/1684/25

2/348/1127/25

17 жовтня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участі секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,

представника позивача Лозяка Т.І.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Войцеховської Т.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Надвірна клопотання представника відповідача по цивільній справі за позовною заявою Комунального некомерційного підприємства «Надвірнянська центральна районна лікарня» Надвірнянської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Надвірнянського районного суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

24.09.2025 представник відповідача адвокат Войцеховська Т.М. через систему «Електронний суд» направила до суду клопотання про витребування для дослідження під час судового розгляду матеріалів кримінальної справи № 348/2087/17 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 140 КК України, матеріалів цивільної справи № 348/2395/23 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення; матеріалів кримінального провадження № 0000698 від 13.10.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України та про виклик та допит директора департаменту охорони здоров`я Івано- Франківської ОДА- Дзьомбака В.Б.

03.10.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що «Постановою від 13 листопада 2024 року, справа № 348/2395/23, провадження № 61-9035 св 24, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, якою рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2024 року у незміненій частині та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 червня 2024 року залишено без змін, Верховним судом викладено наступну позицію. «Суди попередніх інстанцій, встановивши, що внаслідок неправомірної поведінки лікарів відповідача, у тому числі лікаря ОСОБА_1 , матері позивачів ОСОБА_4 , була надана неналежна медична допомога, у результаті чого остання померла, дійшли правильного висновку про те, що позивачам завдано моральну шкоду. При цьому судами вірно враховано преюдиційні обставини, встановлені судами у кримінальній справі № 348/2087/17. Звільнення лікаря ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не свідчить про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. Ці підстави звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючими. Ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року у справі № 348/2087/17 про закриття кримінального провадження і звільнення лікаря ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності є обов`язковою для суду, підтверджує факт неналежного виконання професійних обов`язків унаслідок недбалого до них ставлення за викладених в ухвалі суду обставин, що спричинило тяжкі наслідки для хворої ОСОБА_4 у виді смерті».

В судовому засіданні відповідача підтримала заявлене клопотання, зазначила, що вирок Надвірнянського районного суду у справі 348/2087/17 був скасований, вина ОСОБА_1 не встановлена, провадження було закрите за закінченням строків давності, у цивільній справі відповідач не була стороною, не була залучена як третя особа, була позбавлена права себе захищати. У даній справі, підлягає доказуванню склад делікту, для чого потрібно дослідити матеріали кримінальної справи та матеріали кримінального провадження, а також допитати ОСОБА_5 , який є ключовим свідком.

Відповідач підтримала позицію свого представника.

Представник позивача заперечив проти задоволення вказаного клопотання, зазначив, що всі ці обставини, на які посилається представник відповідача вже були встановлені Верховним Судом, тому повторно вони не потребують доведення. Зауважив, що відповідач під час розгляду кримінальної справи в апеляційному суді погодилася на закриття кримінального провадження за ст. 49 КК України, хоча їй було роз`яснено, що ця обставина є нереабілітуючою. Про те, що судом розглядається цивільна справа, відповідачу також було відомо, вона мала право звернутися до суду із заявою про залучення її в якості третьої особи, однак цього вона не зробила.

Розглядаючи клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Войцеховської Т.М., суд зважив на таке.

За нормою ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.ст.76, 81, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Одним із засобів встановлення таких даних є письмові докази (документи (крім електронних), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується;2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Однак, у клопотанні не зазначені будь-які перешкоди для отримання та подання суду копій документів (письмових доказів), що містяться в матеріалах кримінальної справи № 348/2087/17 та матеріалів кримінального провадження № 0000698 від 13.10.2017 року, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 була учасником вказаної справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Аналіз цитованих положень дозволяє стверджувати про те, що однією із властивостей окремого доказу є його належність, яка уособлює релевантність доказового матеріалу для вирішення спору по суті. Між тим, належність доказу не презюмується та підлягає доказуванню особою, яка, в тому числі подає клопотання про витребування додаткових доказів.

Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є відшкодування шкоди в порядку регресу.

У вимірі спірних правовідносин суд звертає увагу на те, що встановлення наявності шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні не є предметом розгляду в даній справі та знаходиться поза межами предмету доказування.

Також, постановою КЦС у складі ВС від 13 листопада 2024 року у справі № 348/2395/23, провадження № 61-9035 св 24, рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2024 року у незміненій частині та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 11 червня 2024 року залишено без змін, Верховним судом викладено наступну позицію: «Суди попередніх інстанцій, встановивши, що внаслідок неправомірної поведінки лікарів відповідача, у тому числі лікаря ОСОБА_1 , матері позивачів ОСОБА_4 , була надана неналежна медична допомога, у результаті чого остання померла, дійшли правильного висновку про те, що позивачам завдано моральну шкоду. При цьому судами вірно враховано преюдиційні обставини, встановлені судами у кримінальній справі № 348/2087/17. Звільнення лікаря ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не свідчить про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. Ці підстави звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючими. Ухвала Івано-Франківського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року у справі № 348/2087/17 про закриття кримінального провадження і звільнення лікаря ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності є обов`язковою для суду, підтверджує факт неналежного виконання професійних обов`язків унаслідок недбалого до них ставлення за викладених в ухвалі суду обставин, що спричинило тяжкі наслідки для хворої ОСОБА_4 у виді смерті… Зазначену майнову та моральну шкоду суди правильно стягнули з КНП «Надвірнянська ЦРЛ», оскільки вона завдана працівниками/працівником під час виконання трудових службових обов`язків».

Отже, обставини, які вважає за необхідне встановити у межах розгляду даної цивільної справи, вже встановлені судом касаційної інстанції у справі №348/2395/23.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини встановлені судовим рішенням є підставою для звільнення від доказування наведених обставин у судовому засіданні при розгляді даної справи.

Суд також зауважує, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

З урахуванням обставин справи, а також характеру правовідносин, за встановлених обставин та відповідних норм, беручи до уваги предмет спору, заявлені вимоги і наявні у матеріалах справи докази, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника позивача про витребування матеріалів кримінальної справи № 348/2087/17 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 140 КК України, матеріалів цивільної справи № 348/2395/23 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення; матеріалів кримінального провадження № 0000698 від 13.10.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України та про про виклик та допит директора департаменту охорони здоров`я Івано- Франківської ОДА - ОСОБА_5 у даній справі.

На підставі наведеного та

керуючись ст.ст. 182,183,260-261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотань представника відповідача про витребування матеріалів кримінальної справи № 348/2087/17 стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 140 КК України, матеріалів цивільної справи № 348/2395/23 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до КНП «Надвірнянська центральна районна лікарня» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення; матеріалів кримінального провадження № 0000698 від 13.10.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України відмовити.

У задоволенні клопотання про виклик та допит директора департаменту охорони здоров`я Івано- Франківської ОДА - Дзьомбака В.Б. відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та не підлягає оскарженню.

Повний текст ухвали складений 21.10.2025.

Суддя Т.А.Бурдун