Справа № 473/3594/25
РІШЕННЯ

іменем України

"17" жовтня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ ТУ Ю» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 08 вересня 2021 року ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» уклало з ОСОБА_1 . Кредитний договір №3601.

Відповідно до договору ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у загальному розмірі (з урахуванням авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту) 14 396,60 грн зі строком користування коштами протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернути його в повному обсязі до 07 вересня 2024 року, а також сплачувати проценти за користування ним: у розмірі 7 % від розміру кредиту - за перший день користування кредитом; у розмірі 0,208 % від розміру кредиту за кожен день користування починаючи з другого дня користування кредитом.

Проте позичальниця свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 14 липня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 4 956,30 грн, у тому числі:

-заборгованість за кредитом 4 537,08 грн;

-заборгованість за процентами 419,22 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.

В судове засідання представник позивача Юхименко Ю.Ю. не з`явився, проте у позові просив про розгляд справи без її участі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги не визнала, вказуючи на повне виконання нею умов кредитного договору (повну сплату заборгованості за кредитом та процентами).

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника позивача та відповідачки, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та відповідно до наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, суд встановив, що 08 вересня 2021 року ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» уклало з ОСОБА_1 . Кредитний договір №3601.

Відповідно до договору ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у загальному розмірі (з урахуванням авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту) 14 396,60 грн зі строком користування коштами протягом 36 місяців, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернути його в повному обсязі до 07 вересня 2024 року, а також сплачувати проценти за користування ним: у розмірі 7 % від розміру кредиту - за перший день користування кредитом; у розмірі 0,208 % від розміру кредиту за кожен день користування починаючи з другого дня користування кредитом.

Вказані обставини не оспорюються сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час укладення правочину) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» та ОСОБА_1 уклали між собою кредитний договір в письмовій формі, узгодили у ньому усі істотні умови, позичальниця погодилася з ними та підписала договір власноручним підписом.

Таким чином, ОСОБА_1 набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю».

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Аналізуючи доводи сторін в частині наявності/відсутності заборгованості за кредитним договором, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).

Зокрема, Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII визначено загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування, у тому числі особливості укладення та виконання споживчого кредитного договору.

Так, у ст. 16 вказаного Закону визначено можливість, порядок та наслідки дострокового виконання кредитного зобов`язання як за ініціативою кредитодавця, такі і за ініціативою позичальника.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право в будь-який час повністю або частково достроково повернути споживчий кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів. Договором про споживчий кредит може бути передбачено обов`язок повідомлення кредитодавця про намір дострокового повернення споживчого кредиту з оформленням відповідного документа.

Якщо споживач скористався правом повернення споживчого кредиту шляхом збільшення суми періодичних платежів, кредитодавець зобов`язаний здійснити відповідне коригування зобов`язань споживача у бік їх зменшення та на вимогу споживача надати йому новий графік платежів. Договором про споживчий кредит може встановлюватися порядок дострокового повернення споживчого кредиту з урахуванням положень частини третьої цієї статті.

Споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом та вартість усіх послуг, пов`язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом.

Кредитодавцю забороняється відмовляти споживачу в прийнятті платежу у разі дострокового повернення споживчого кредиту.

Кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку плату, пов`язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про споживчий кредит, що передбачає сплату споживачем будь-якої плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

З кредитного договору, а також графіку погашення заборгованості за кредитом та процентами вбачається, що сторони узгодили розмір щомісячного платежу за договором у 1 012,96 грн (за винятком останнього місяця строку кредитування), що включає в себе погашення частини заборгованості за кредитом та сплату щомісячних процентів.

З копії виписки по фінансовому кредитному договору №3601 від 08 вересня 2021 року (а.с. 22), що узгоджується з копіями наданих ОСОБА_1 квитанцій про сплату заборгованості за кредитним договором, вбачається, що 08 вересня 2021 року ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» надало позичальниці кредит у розмірі 14 396,60 грн, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у вказаному розмірі.

06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 в порядку виконання умов кредитного договору сплатила 1 013 грн, тобто в повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання за вказаний період.

08 листопада 2021 року ОСОБА_1 в порядку виконання умов кредитного договору сплатила 1 013 грн, тобто в повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання за вказаний період.

08 грудня 2021 року ОСОБА_1 в порядку виконання умов кредитного договору сплатила 1 013 грн, тобто в повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання за вказаний період.

06 січня 2022 року ОСОБА_1 в порядку виконання умов кредитного договору сплатила 1 013 грн, тобто в повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання за вказаний період.

08 лютого 2022 року ОСОБА_1 в порядку виконання умов кредитного договору сплатила 1 013 грн, тобто в повному обсязі виконала взяті на себе зобов`язання за вказаний період.

Станом на березень 2022 року залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту) становив 13 747,19 грн. Водночас 25 березня 2022 року ОСОБА_1 в порядку виконання умов кредитного договору сплатила 14 989 грн, тим самим достроково повернувши в цілому залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та сплатила нараховані за вказаний період проценти (857,82 грн).

У зв`язку з вказаними обставинами суд погоджується з доводами відповідачки про повне виконання нею умов кредитного договору та відсутність кредитної заборгованості.

При цьому, дії позивача, направлені на порушення вимог Закону України «Про споживче кредитування», ігнорування права позичальниці на дострокове погашення заборгованості за кредитом, зокрема не зарахування внесених ОСОБА_1 коштів на дострокове погашення поточної заборгованості за кредитом (тілом кредиту), а використання їх на свій розсуд, продовження після 25 березня 2022 року нарахування заборгованості та погашення її за рахунок коштів, внесених позичальницею 25 березня 2022 року, не узгоджуються з вимогами закону.

Що стосується нарахування позивачем процентів після фактично дострокового виконання позичальницею зобов`язань за кредитним договором, то в цій частині слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Тобто, проценти за користування кредитом це плата, яка вноситься позичальником за період з моменту отримання кредитних коштів до моменту їх повернення. Тому з моменту повернення кредиту в цілому підстави для нарахування (договірних) процентів відсутні.

Вказане узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої споживач у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом та вартість усіх послуг, пов`язаних з обслуговуванням та погашенням кредиту, за період фактичного користування кредитом.

Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором та не доведення позивачем наявності заборгованості, суд вважає вимоги ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТ ТУ Ю» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв