Справа № 466/3109/25 Головуючий у 1 інстанції: Едер П. Т.
Провадження № 22-ц/811/2208/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м.Львів

Справа № 466/3109/25

Провадження № 22-ц/811/2208/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 23 травня 2025 року у складі судді Едера П.Т. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

встановив:

3 квітня 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Просить стягнути з ОСОБА_1 на її (позивача) користь аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі у розмірі 20 000 грн., щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову посилається на те, що вони (сторони) з 31 січня 2015 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції (актовий запис № 38), що вбачається із свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданого повторно 11 квітня 2023 року. Зазначає, що вони (сторони) є батьками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про народження Серії НОМЕР_2 , виданого повторно 5 липня 2018 року та Серії НОМЕР_3 , виданого повторно 4 липня 2018 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 1 вересня 2023 року у справі №466/5254/23 вказаний шлюб розірвано. Вказує, що з часу припинення подружніх відносин відповідач не виконує свій батьківський обов`язок по утриманню дітей, не цікавиться ними та не надає їм жодної матеріальної допомоги. Діти проживають з нею (позивачем) та перебувають на повному її утриманні та вихованні. Відповідач має рівні з позивачем обов`язки по утриманню дітей, за віком та станом здоров`я має можливість забезпечувати дітей усім необхідним та надавати їм матеріальне утримання, оскільки має доходи, іншої сім`ї та дітей не має, проте приховує свої доходи та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. З врахуванням майнового стану відповідача, його віку та здоров`я, а також виходячи з потреб дітей, вважає, що аліменти в розмірі 10 000 грн. на кожну дитину будуть достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей та задоволення їх потреб. Просить позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 23 травня 2025 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 10 000 грн. на кожну дитину щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову (з 3 квітня 2025 року) до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на дітей в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить змінити рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 23 травня 2025 року, зменшивши присуджену суму аліментів, яка підлягає сплаті на обох дітей, до розміру частини від усіх видів його (відповідача) заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що діти разом з позивачем проживають у Сполучених Штатах Америки в зв`язку із введенням воєнного стану Україні. Зазначає, що в березні 2025 року його (відповідача) було депортовано із Сполучених Штатів Америки, куди він виїхав з України ще до введення воєнного стану і там чекав на дружину разом з дітьми, офіційно намагаючись отримати статус іммігранта з правом на проживання та працевлаштування. Позивач з дітьми отримали у США статус осіб, які тимчасово покинули Україну як біженці від війни. Їм призначено від уряду США соціальну допомогу як біженцям. Зокрема, діти отримують грошову компенсацію за своє харчування та грошову допомогу у 500 доларів США щомісячно на кожну дитину. Вказує, що він (відповідач) вимушено повернувся в Україну і намагається працевлаштуватись, у тому числі для подальшого надання фінансової допомоги дітям. Жодних грошових накопичень не має, раніше займався підприємницькою діяльністю, але за сім останніх років, що був відсутній в Україні, значно змінились його економічні умови, правила здійснення підприємницької діяльності. Стверджує, що рішення суду про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 грн. щомісяця є несправедливим, завідомо таким, що не зможе бути виконане з об`єктивних причин. Зазначає, що звертався з приводу свого працевлаштування у Львівську філію обласного центру Державної служби зайнятості, отримав 13 травня 2025 року відповідне направлення на працевлаштування, готує особисті документи, які вимагаються роботодавцем. Вказує, що має складнощі у працевлаштуванні, оскільки він досяг віку 56 років.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 1 вересня 2023 року.

Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про народження Серії НОМЕР_2 та Серії НОМЕР_3 .

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. 180 цього Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Встановлено, що діти разом з матір`ю (позивачем) проживають у Сполучених Штатах Америки.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000грн., вважаючи, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребами дітей і не призведе до порушення прав відповідача.

Колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів з огляду на таке.

Встановлено, що діти сторін разом з позивачем проживають у Сполучених Штатах Америки.

В березні 2025 року відповідача депортовано з Сполучених Штатів Америки.

Позивач з дітьми отримали у США статус осіб, які тимчасово покинули Україну, як біженці від війни. Їм призначено від уряду США соціальну допомогу як біженцям. Діти отримують грошову допомогу у розмірі по 500 доларів США щомісячно.

Відповідач посилається на те, що вимушено повернувся в Україну. Намагається працевлаштуватись, у тому числі для подальшого надання фінансової допомоги дітям. Жодних грошових накопичень не має, раніше займався підприємницькою діяльністю, але за сім останніх років, що був відсутній в Україні, значно змінились його економічні умови, правила здійснення підприємницької діяльності. Стверджує, що рішення суду про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 20 000 грн. щомісяця є несправедливим, завідомо таким, що не зможе бути виконане з об`єктивних факторів. Зазначає, що звертався з приводу свого працевлаштування у Львівську філію обласного центру Державної служби зайнятості, отримав 13 травня 2025 року відповідне направлення на працевлаштування, готує особисті документи, які вимагаються роботодавцем. Вказує, що має складнощі у працевлаштуванні, оскільки досяг 56 - річного віку.

ОСОБА_1 отримав направлення Центру зайнятості на працевлаштування № НОМЕР_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ст. 180 цього Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Така позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільних дітей 20 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, а також надані сторонами по справі докази, апеляційний суд враховує, що відповідач досяг 56 - річного віку, тимчасово не працює, перебуває на обліку у Центі зайнятості.

Позивач з дітьми перебуває у США, де вони отримують соціальну допомогу в розмірі по 500 доларів США на кожну дитину.

Апеляційний суд також враховує, що згідно положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 920 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років -2 563 грн.; дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 грн.

Також судом враховуються положення статті 182 СК України, де передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Враховуючи зазначене, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 3 196 грн.

ОСОБА_1 просить змінити розмір аліментів, які присудженні оскаржуваним рішенням, зменшивши присуджену суму аліментів, яка підлягає сплаті на обох дітей, до розміру частини від усіх видів його (відповідача) заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про зміну розміру аліментів, які підлягають до стягнення на утримання дітей сторін , а саме з 10 000 грн. на кожну дитину до 4 000 грн. на кожну дитину.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, зокрема, має право змінити рішення.

Керуючись: ст. 367, п.п. 1, 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 275, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 23 травня 2025 року змінити та зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 , на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до 4 000 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 7 жовтня 2025 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк