Справа № 212/8701/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 212/8701/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за участі представника позивача Страх В. О.,

представника відповідача Лівицького О. М., -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, адвокат Страх В. О., звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача, ОСОБА_3 , після смерті якого залишилась спадщина, яка складається з 10/16 часток квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ., де був зареєстрований померлий. Позивачка також постійно проживала за вказаною адресою зі спадкодавцем, але не була там зареєстрована. При цьому оригінали документів на нерухоме майно знаходяться у відповідача. Відповідач є рідним сином померлого та прийняв спадщину у встановлений законом строк. Після смерті чоловіка позивач є спадкоємцем, бажаючи прийняти спадщину, однак з об`єктивних причин не може подати заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Так через тяжку моральну травму та значні душевні переживання, спричинені непоправною втратою близької людини, свого чоловіка, позивачка не змогла своєчасно звернутись до нотаріальної контори на початку передбаченого законодавством шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. В подальшому її стан здоров`я істотно погіршився, тому вона потребувала медичного втручання. У зв`язку із цим подання заяви про прийняття спадщини у передбачений законом строк стало нею неможливим, що свідчить про наявність об`єктивних причин. Крім того позивачка вважала, що прийняла спадщину фактично, оскільки з лютого 2013 року постійно проживала зі спадкодавцем, своїм чоловіком, за однією адресою, з яким вела спільне господарство, що підтверджується актами житлових організацій. Отже, вважав, що позивачка мала поважні причини для пропуску строку, передбаченого для подання заяви про прийняття спадщини, а також фактично вступила у володіння спадковим майном. Однак, звернувшись до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця у зв`язку з тим, що позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі переліченого просив суд визначити додатковий строк в три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, достатній для подачі ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із позовом, представник відповідача, адвокат Лівицький О. М., подав відзив, де вказував, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька відповідача, ОСОБА_3 , залишилась спадщина, яка складається з 10/16 часток квартири, розташованої в АДРЕСА_1 . Відповідач є рідним сином померлого та прийняв спадщину у встанови законом строк відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України шляхом подачі заяви про прийняття спадщини. Натомість, після смерті свого чоловіка позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише 14.06.2025 року, тобто поза межами строків отримання спадщини. При цьому наведені нею причини не є поважними, а також відсутні докази на підтвердження цих підстав. Крім того позивачка з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 зареєстрована за однією адресою не була та із заявою про прийняття спадщини протягом 6-ти місяців з дня його смерті до нотаріальної контори не зверталась, хоча її було проінформовано про відкриття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 відповідачу. Таким чином позивачка не довела жодним чином об`єктивних причин, які стали перешкодою для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тому просив суд відмовити у позові.

Ані позивач, ані відповідач до суду не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Представник позивача, адвокат Страх В. О., у судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 , надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача, адвокат Лівицький О. М., у судовому засіданні, підтримуючи доводи, наведені ним у відзиві на позов, просив суд відмовити у позові ОСОБА_1 повністю.

За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог, виходячи з наступного вмотивування.

Встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб, виданим 2 серпня 2014 року (серія НОМЕР_1 ), актовий запис № 571, вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 одружились 2 серпня 2014 року, внаслідок чого позивачка змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 9 листопада 2023 року Покровським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 1741, вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в віці 72 років.

Суд встановив, що за паспортними даними ( НОМЕР_2 ) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, яка зареєстрована з 09.01.1997 року в АДРЕСА_2 , що також підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади міста Кривого Рогу від 17.06.2025 року.

У свою чергу за інформацією Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради від 08.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 був зареєстрований в кв. АДРЕСА_3 на момент своєї смерті один.

Оглядом копій наданої суду матеріалів спадкової справи, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом до державного нотаріусу відповідач ОСОБА_2 звернувся 29.03.2024 року.

Згідно із свідоцтвом про народження, виданим 10 березня 1975 року (серія НОМЕР_3 ), вбачається, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якого вказаний ОСОБА_3 .

Належність на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 7 червня 2006 року кв. АДРЕСА_3 підтверджується копією такого свідоцтва № Ж-618 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.07.2006 року.

Також за наданими суду копіями матеріалів спадкової справи вбачається, що спадщина після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 складалась з 10/16 часток кв. АДРЕСА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , сина ОСОБА_3 , про смерть ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , колишньої дружини ОСОБА_3 , а також свідоцтвами про право на спадщину за законом від 01.03.2017 року, виданих ОСОБА_2 та ОСОБА_9 кожному на 1/16 частку кв. АДРЕСА_3 .

Крім того суд наголошує, що державним нотаріусом Мітяніна Людмила Володимирівна повідомлялась про готування видачі свідоцтва про право на спадщину за законом спадкодавцю після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується листом від 16.04.2024 року.

Також суд вказує, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 травня 2024 року, яке було державним нотаріусом видано ОСОБА_2 , вбачається, що відповідач успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 свого батька ОСОБА_3 10/16 часток кв. АДРЕСА_3 .

У свою чергу лише 10.06.2025 року та 14.06.2024 року позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до державного нотаріусу із заявою для отримання спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 свого чоловіка ОСОБА_3 .

Отже, постановою від 7 червня 2025 року державний нотаріус відмовив ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій, оскільки позивачка не була зареєстрована за однією адресою із померлим ОСОБА_3 , пропустивши строк звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 такого спадкодавця.

Натомість, судом не приймаються до уваги надані представником позивача акти від 05.06.2018 року, 20.10.2019 року та 20.06.2025 року ОСББ «КР 5-й Зарічний 87» про проживання з 2013 року ОСОБА_1 в кв. АДРЕСА_3 , оскільки предметом даного спору у суді не є встановлення факту постійного проживання спадкодавця ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 .

Крім того такі акти від 05.06.2018 року, 20.10.2019 року та 20.06.2025 року ОСББ «КР 5-й Зарічний 87» не можуть виправдати пропуск позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_1 була обізнана із тим, що вона не була зареєстрована за однією адресою зі своїм чоловіком на момент його смерті.

Суд вказує, що згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи.

На підставі ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За ст. 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

При цьому на підставі п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини.

Суд на підставі встановлених обставин справи зазначає, що за змістом ст. 1272 ЦК поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску 6-місячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Однак, розглянувши позов ОСОБА_1 , суд вважає, що стороною позивачки не було доведено наявність у такого спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , тому наведені у поданій її представником позовній заяві обставини суд не може визнати за таких підстав поважними, тобто за відсутності об`єктивних та істотних труднощів для заявника для реалізації свого права на отримання спадщини, оскільки наявність тривалого стресу у позивачки з приводу смерті її чоловіка та проходження нею лікування не було доведено в суді жодними доказами.

На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 пропустила без поважних причин строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто 08.05.2024 року, більш ніж на 1 рік.

Таким чином суд дійшов переконання про відсутність підстав для поновлення пропущеного позивачем строку для прийняття спадщини, що є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано до 17 жовтня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. О. Козлов