Справа № 212/7909/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу, у складі: головуючого судді - Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Годунової В.Г., за участі відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

В липні 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ»), через систему «Електронний суд», звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 03.03.2020 між первісним кредитором ТОВ «ЗАЙМЕР», правонаступником якого є позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №116091 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Сума виданого кредиту становила 3000,00 грн. Кредитний договір був укладений строком на 30 днів, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена у розмірі 2% в день або 730% річних. Крендитні кошти були перераховані на платіжну картку відповідача за № НОМЕР_1 . 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 . У зв`язку із неналежним виконанням умов Кредитного договору у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість, загальний розмір якої станом на 16.04.2025 року становить 15660,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі; 12660,00 грн - прострочена заборгованість за процентами.

На підставі викладеного, позивач просив суд з відповідача на його користь суму вищевказаної заборгованості у загальному розмірі 15660,00 грн, витрат на правову допомогу у сумі 10500,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

На підставі ухвали суду від 29 липня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу встановлено строк для надання відзиву на позов.

Не погодившись із позовними вимогами відповідач ОСОБА_1 подала у справі відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 13 серпня 2025 року. У відзиві на позов остання зазначила, що будь-яких кредитних відносин з ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та зобов`язань перед останнім вона не мала, тому сума заборгованості у розмірі 15660,00 грн є спірною. Жодних листів або вимог від ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» або інших фінансових компаній не отримувала. Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують виконання ТОВ «ЗАЙМЕР» умов кредитного договору №116091 від 03.03.2020 щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на належний відповідачу банківський рахунок. Вважає надану позивачем виписку з особового рахунку по вказаному кредитному договору недопустимим доказом, оскільки складена не банківською установою, а самим ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Також відповідач заперечує заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу, вважаючи його завищеним, непропорційним до предмета позову, не відповідає принципам справедливості та верховенства права. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

21 серпня 2025 року від представника позивача у справі, через систему «Електронний суд», надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, підписання якого здійснювалось шляхом застосування електронного підпису відповідача. Доступ до повного номера банківської картки, а також до виписки по картковому рахунку, на який були зараховані кредитні кошти, має виключно банк-емітент та безпосередньо власник зазначеної картки, тобто відповідач. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак останнім не було надано до суду доказів, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок. Надані позивачем докази є належними та допустимими, що підтверджують факт укладення кредитного договору між сторонами та отримання відповідачем кредитних коштів. Доводи відповідача про неповідомлення її про зміну кредитора є безпідставними та необґрунтованими, оскільки це не звільняє останню щодо обов`язку погашення заборгованості. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

22 вересня 2025 року від представника позивача у справі, через систему «Електронний суд», надійшла заява про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій останній просив суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн.

Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року розгляд цивільної справи відкладено на підставі заяви відповідача.

В наданих до суду запереченнях на позовні вимоги від 25 вересня 2025 року відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та повторно зазначила, що будь-яких кредитних відносин з ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та зобов`язань перед останнім вона не мала, тому не погоджується із заявленою до стягнення сумою заборгованості у розмірі 15660,00 грн. Жодних листів або вимог від ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» або інших фінансових компаній не отримувала. Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують виконання ТОВ «ЗАЙМЕР» умов кредитного договору №116091 від 03.03.2020 щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на належний відповідачу банківський рахунок. Вважає надану позивачем виписку з особового рахунку по вказаному кредитному договору недопустимим доказом, оскільки складена не банківською установою, а самим ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Також відповідач заперечує заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу, вважаючи його завищеним, непропорційним до предмета позову, не відповідає принципам справедливості та верховенства права. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача у судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в наданих до суду заявах по суті позову просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, вказаних у наданих до суду заявах по суті позову.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 було укладено Індивідуальну частину договору про надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №116091. (а.с. 17-19)

Відповідно до п. 1.1 вказаного Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим

Договором.

Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 01-04-2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 1.3 Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована.

Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом (п. 1.4 Договору).

Відповідно до п. 1.5 Договору, датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта.

1.6. Невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.cly.com.ua/.

Згідно з п.1.7. Договору, Клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

Розділом 2 Договору передбачений порядок нарахування процентів та сплати заборгованості за Договором. Так, згідно з п. 2.1 Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною

цього Договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування

грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

В п. 3.1.1 Договору вказано, що Товариство має право, зокрема вимагати від Клієнта повернення Кредиту та сплати процентів за користування

Кредитом в повному обсязі, а також виконання всіх інших зобов`язань за цим Договором і додатками до нього. Без згоди Клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним Договором третій особі, в зв`язку, з чим відбудеться заміна сторони Кредитодавця за цим Договором (п. 3.1.4 Договору).

В розділі Реквізити та підписи сторін зазначено номер розрахункового рахунку позичальника ОСОБА_1 : НОМЕР_1 .

Вказаний Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»: KL2587.

Також ОСОБА_1 було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором: KL2587 Додаток №1 до вказаного Договору, що містить графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

На підтвердження позовних вимог позивачем також надано копію Довідки ТОВ «ЗАЙМЕР» про ідентифікацію позичальника ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора: KL2587, відправленого 03.03.2020 на номер телефону останньої: НОМЕР_2 . (а.с. 9)

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 30.05.2025 за вих. №8230/05, 03.03.2020 на картковий рахунок за № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти (кредит) в сумі 3000,00 грн, номер транзакції: 28323-90834-67368. (а.с. 25)

28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №116091 від 03.03.2020 на загальну суму 15660,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі; 12660,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. (а.с. 8, 20-23)

Згідно Виписки з особового рахунку за Кредитним договором №116091, станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за вказаним Кредитним договором становить 15660,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі; 12660,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. (а.с. 10)

З метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 письмову вимогу про виконання зобов`язань за Кредитним договором за Вих. № б/н від 14.04.2025 року на загальну суму 15660,00 грн, яка залишена відповідачем без відповідного реагування. Факт направлення письмової вимоги на адресу відповідача підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та платіжним дорученням. (а.с. 7, 24)

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч.ч. 1-3 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає з огляду на наступне.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Із матеріалів справи вбачається, що 03.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 було укладено Індивідуальну частину договору про надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту №116091, на підставі якого остання отримала фінансовий кредит в розмірі 3000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Кредит був наданий строком на 30 днів, тобто до 01-04-2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань за цим Договором (п. 1.2 Договору). Згідно з п. 1.3 Договору, за користування кредитом відповідач повинна була сплатити Товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу.

Вказаний Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»: KL2587.

Факт ідентифікації позичальника при укладенні Кредитного договору підтверджується довідкою ТОВ «ЗАЙМЕР» про ідентифікацію позичальника ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора: KL2587, відправленого 03.03.2020 на номер телефону останньої: НОМЕР_2 . (а.с. 9)

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.

В розділі «Реквізити та підписи сторін» Кредитного договору №116091 від 03.03.2020 зазначено номер розрахункового рахунку позичальника ОСОБА_1 : НОМЕР_1 .

Факт перерахування кредитних коштів на вищевказаний розрахунковий рахунок за № НОМЕР_1 , який був зазначений відповідачем ОСОБА_1 при укладенні Договору, підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 30.05.2025 за вих. №8230/05, в якій зазначено, що 03.03.2020 на картковий рахунок за № НОМЕР_1 було перераховано грошові кошти (кредит) в сумі 3000,00 грн, номер транзакції: 28323-90834-67368. (а.с. 25)

Суд вважає спроможними доводи позивача про те, що відповідачу на виконання умов вказаного Кредитного договору було перераховано грошові кошти у сумі 3000,00 грн.

Згідно норм статті 46 Закону України «Про платіжні послуги»: а) порядок виконання платіжних операцій, у тому числі обмеження щодо виконання платіжних операцій з використанням конкретних платіжних інструментів, визначається цим Законом та нормативно-правовими актами НБУ; б) виконання платіжних операцій у платіжній системі здійснюється відповідно до правил такої платіжної системи з урахуванням вимог цього Закону; в) надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників г) надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією зобов`язаний перевірити в платіжній інструкції відповідність: - номера рахунку отримувача та коду отримувача (коду юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України/податкового номера або серії (за наявності) та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); або - унікального ідентифікатора отримувача. д) надавач платіжних послуг отримувача зараховує кошти за платіжною операцією на рахунок отримувача лише у разі, якщо зазначена у пункті 1 або 2 цієї частини інформація, яку він перевіряє відповідно до вимог цієї частини, відповідає тій інформації про отримувача, що зберігається у такого надавача платіжних послуг. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг отримувача має право: 1) зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів та зарахувати кошти на відповідний рахунок для встановлення належного отримувача. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення; 2) не уточнювати номер рахунку та/або код отримувача. У такому разі надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний повернути кошти надавачу платіжних послуг платника не пізніше наступного робочого дня після їх надходження із зазначенням причини повернення.

Зважаючи на вищенаведені норми Закону України «Про платіжні послуги» у разі, якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу, відомості про нього, як про належного отримувача кредиту не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.

Таким чином, перерахування кредитних коштів відбувалось на картковий рахунок вказаний відповідачем ОСОБА_1 під час укладення договору.

Відтак, відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.

Також, не може бути підставою для відмови у позові те, що подані позивачем докази на підтвердження суми боргу не є документами первинного бухгалтерського обліку.

Оскільки Товариство не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №116091 від 03.03.2020 на загальну суму 15660,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі; 12660,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. (а.с. 8, 20-23)

Судом встановлено, що після переходу права вимоги до відповідача за вищевказаним Кредитним договором, позивачем додаткових нарахувань заборгованості не здійснювалось.

Також, положеннями п. 3.1.4 Кредитного договору №116091 від 03.03.2020 передбачено, що без згоди Клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним Договором третій особі, в зв`язку, з чим відбудеться заміна сторони Кредитодавця за цим Договором (п. 3.1.4 Договору), у зв`язку з чим критично відносить до доводів відповідача щодо відсутності у неї зобов`язань на погашення кредитної заборгованості через неповідомлення останньої про зміну кредитора у зобов`язанні.

Так, з метою досудового врегулювання спору, позивачем було направлено на адресу відповідача ОСОБА_1 письмову вимогу про виконання зобов`язань за Кредитним договором за Вих. № б/н від 14.04.2025 року на загальну суму 15660,00 грн, яка залишена відповідачем без відповідного реагування. Факт направлення письмової вимоги на адресу відповідача підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та платіжним дорученням. (а.с. 7, 24)

Отже, судом встановлено, що первинний кредитор ТОВ «ЗАЙМЕР» виконало умови договору, який був підписаний відповідачем ОСОБА_1 , натомість, відповідач порушила умови договору, не погашала щомісячні платежі по поверненню кредитних коштів, у визначений строк, допустила заборгованість щодо повернення кредиту, що є підставою для стягнення заборгованості у судовому порядку.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Крім того, проценти за користування кредитом визначено згідно положень ст. ст. 1048, 1056-1 ЦК України, відповідно такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором, в розумінні вище вказаного положення закону.

Відповідач розуміла розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів.

Згідно з п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 01-04-2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Згідно Виписки з особового рахунку за Кредитним договором №116091, станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за вказаним Кредитним договором становить 15660,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі; 12660,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. (а.с. 10)

Відповідач доказів на спростування розміру заборгованості, власного розрахунку заборгованості до суду не надала.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно положень ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже, з урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заявлений до стягнення розмір заборгованості за Кредитним договором №116091 від 03.03.2020 у загальному розмірі 15660,00 грн, з яких: 3000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі; 12660,00 грн - прострочена заборгованість за процентами.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано до суду: - копію Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеного між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчук С.В.; - Додаткову угоду №1 від 27.12.2024 до Договору про надання правової допомоги від 29.12.2023; - акт про отримання правової допомоги від 15.09.2025 на суму 10500,00 грн. (а.с. 14-16, 72)

Відповідач в наданих до суду заявах по суті справи, зокрема відзиві на позовну заяву та запереченні, вказала про свою незгоду із заявленим до стягнення розміру витрат на правничу допомогу, вважаючи його завищеним, непропорційним до предмета позову та таким, що не відповідає принципам справедливості та верховенства права.

Під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.

Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18, від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Також суд зауважує, що надані адвокатом послуги є для нього типовими в силу укладеного із позивачем договору про надання правової допомоги, який свідчать про надання адвокатським об`єднанням аналогічної правової допомоги за іншими кредитними договорами, а відтак зазначене не потребує витрат значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

Отже, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, фактично надані види послуг, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є завищеною, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають також стягненню витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 509, 526, 610, 625-628, 634, 1046, 1048, 1049, 1077, 1082 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за Кредитним договором №116091 від 03.03.2020 року у загальному розмірі 15660,00 грн (п`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят гривень 00 копійок), яка складається з: 3000,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 12660,00 грн прострочена заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ», , місцезнаходження юридичної особи: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 21 жовтня 2025 року.

Суддя: О. Н. Борис