Справа №: 343/1911/25
Провадження №: 2/343/1003/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря судового засідання Лукань О.З.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

В С Т А Н О В И В:

В Долинський районний суд Івано-Франківської області 01.10.2025 поступила позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач просить ухвалити рішення, яким:

шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №167 - розірвати;

неповнолітню дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з відповідачкою;

витрати по справі покласти на позивача.

Свої вимоги мотивує тим, що 30 липня 2014 року між ним та відповідачкою, ОСОБА_2 , було укладено шлюб, який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №167.

За час спільного проживання в шлюбі, у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка, ОСОБА_4 .

Спільне життя з відповідачкою не склалося через те, що в них різні погляди на сімейне життя та сімейні обов`язки. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинено, оскільки 19 лютого 2022 року він виїхав за межі України, де знаходиться по даний час. Основною підставою розірвання шлюбу є постійні подружні зради з боку відповідачки.

Він остаточно переконався, що вони з відповідачкою є зовсім різними людьми і тому в їх інтересах та інтересах дочки, яка неодноразово була свідком сварок, розірвати шлюб . Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим (а.с.1-3).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2025, цивільна справа № 343/1911/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.12).

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/1911/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Призначено підготовче судове у приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області, м.Долина вул. Обліски, 115, Івано-Франківської області на 21 жовтня 2025 року (а.с.14).

Учасники процесу в підготовче судове засідання не з`явилися, хоч про дату, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому Законом порядку.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ільницький Я.І.(ордер серії АТ №1114917 а.с.9) 20.10.2025 подав заяву, сформовану в системі «Електронний суд», згідно якої просить проводити та закінчувати розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять задоволити, у разі неявки відповідача чи з повним визнання ним позовних вимог, не заперечують щодо постановлення рішення суду у підготовчому судовому засіданні (а.с.19).

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Білянський Н.С. (ордер серії АТ №1155798 а.с.17) подав 20.10.2025 заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його присутності та присутності відповідачки, оскільки остання перебуває за кордоном. Позовні вимоги визнаються відповідачкою в повному обсязі. Не заперечують проти винесення рішення по справі у підготовчому судовому засіданні (а.с.20).

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що заява представника відповідачки про визнання позову, не суперечать Закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Cуд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в підготовчому судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов, підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.

У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.07.20145 (а.с.7) свідчить про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , 30 липня 2014 року був укладений шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №167. Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка « ОСОБА_6 », дружини « ОСОБА_6 ».

За час спільного проживання у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_4 (копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , актовий запис №10 а.с.8).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї.

Сторони не бажають зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту , їх сім`я розпалася.

Ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю.

Ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні

відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Таким чином шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише одного із подружжя продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу.

З огляду на те, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Беручи до уваги волевиявлення сторін щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дитини порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити.

Вирішуючи вимогу позивача про визначення місця проживання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами.

Відповідно до положень ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Суд, враховуючи вік неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , те , що дитина проживає разом з мамою за адресою: АДРЕСА_1 , дійшов до висновку, що після розірвання шлюбу неповнолітню дочку сторін по справі ОСОБА_7 , слід залишити із відповідачкою ОСОБА_2 , з якою вона на даний час фактично проживає.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Однак, позивач просить судові витрати по справі залишити за ним.

За таких обставин, суд вважає, що сплачений позивачкою судовий збір в сумі 1211,20 грн при поданні позову до суду, слід залишити за нею.

На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 141, 200, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №167 - розірвати.

Неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з мамою, відповідачкою по справі, ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованна за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя