Справа № 545/3038/25
Провадження № 2/545/1898/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: Стрюк Л.І.,

за участю секретаря: Гаврися В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.08.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №308664199, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 16050 грн строком на 29 днів, зі сплатою процентів. На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №308664199від 27.08.2020. В свою чергу на підставі договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до останнього перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Також, відповідно до договору факторингу, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТТОВ «Юніт Капітал», право вимоги за кредитним договором №308664199 від 27.08.2020 перейшло до позивача.

Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 48609,90 грн.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №308664199 від 27.08.2020у розмірі 48609,90 грн, з яких 13463,90 грн заборгованість за тілом кредиту, 35146 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 0 грн заборгованість за штрафними санкціями, судовий збір в сумі 2 422,40грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яка підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором, вбачається, що ОСОБА_2 подана заявка на кредит 27.08.2020 о 20:46, ідентифікатор відправлений позичальнику 27.08.2020 о 20:47:57, ідентифікатор введений позичальником 27.08.2020 о 20:47:57; сума кредиту 16050 грн; -процентна ставка 1,70 % в день; акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором), перерахування грошових коштів позичальнику 27.08.2020 о 20:47:57 (а.с.13).

Строк кредитування 29 днів (до 25.09.2020); строк кредитування продовжувався:

- 25.09.2020 на 28 днів, процентна ставка: 1,29 %;

- 23.20.2020 на 1 день, процентна ставка 1,03%;

- 24.10.2020 на 30 днів, процентна ставка 1,03%;

- 23.11.2020 на 29 днів, процентна ставка 0,64 %;

- 22.12.2020 на 30 днів, процентна ставка 0,64 %, кінцевий строк кредитування 21.01.2021(а.с. 13-зворот а.с. 13).

Відповідно до графіку розрахунків, підписаним одноразовим ідентифікатором електронного підпису ОСОБА_2 , сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу 25.09.2020, сума кредиту 16050 грн, нарахований процент 6004,45 грн, до сплати (разом) 22054,45 грн (зворот а.с. 31).

Таким чином суд вважає, що 27.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 укладений договір №308664199, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 16050 грн, строком на 29 днів від дати отримання кредиту, процентна ставка 1,29% в день.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 23.01.2021 в загальній сумі складає: 38080,96 грн., з яких 13463,90 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 24617,06 грн. сума заборгованості за процентами (а.с. 41-43).

Згідно з договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», останнє набуло право вимоги за кредитними договорами в тому числі і за договором, укладеним з відповідачем (а.с69-72).

Додатковими угодами, укладеними між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», в тому числі останньою від 31.12.223 року було доповнено договір №28/1118-01 від 28.11.2018 додатково новим реєстром боржників, серед яких є і ОСОБА_2 та право вимоги за кредитним договором №308664199 від 27.08.2020 (а.с. 81).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за даним кредитом, виконаним наступним кредитором ТОВ «Таліон Плюс», за кредитним договором №308664199 від 27.08.2020 до попередньої суми загальної заборгованості донараховано суму процентів за користування кредитними коштами у розмірі 10528,94 грн., що разом становить загальну суму заборгованості у розмірі 48609,90 грн (а.с. 40- зворот а.с. 40).

Згідно з договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020ТОВ Таліон плюс» відступило право вимоги за кредитним договором, в тому числі і №308664199 від 27.08.2020 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (а.с. 60-62).

Разом з тим, між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, згідно з яким право вимоги за кредитними договорами №308664199 від 27.08.2020 перейшло також (а.с. 53- 56).

Перехід права вимоги до позивача від ТОВ «Онлайн Фінанс» за кредитним договором №308664199 від 27.08.2020підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 (зворот а.с. 59).

Позивач та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» додаткових нарахувань за кредитним договором №308664199 від 27.08.2020 не здійснював.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, кредитний договір, укладений між сторонами у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладений строком на 29 днів, даний строк також зазначений і в оферті підписаній позичальником, а отже строк дії договору закінчується 25.09.2020.

Суд не бере до уваги укладення додаткових угод до вказаного кредитного договору, остання з яких укладена 22.1.2.2020 на строк 30 днів, оскільки в даних угодах відсутні відомості про накладення електронно-цифрового підпису позичальника, що свідчить про їх неукладеність та відсутність обізнаності позичальника про їх існування. Водночас зазначення реквізитів позичальника в кінці документів не свідчить про підписання їх та не може бути розцінена судом як укладеність таких угод.

Відтак, суд вважає що строк дії кредитного договору закінчується 25.09.2020, а процентна ставка складає 1,29%.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.

Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч.1 ст.610, ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом.

Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, відповідно до виписки за договором № б/н за період 27.08.2020-01.09.2020 , наданому АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали про витребування доказів від 21.07.2025 надано та підтверджено інформацію прозарахування коштів на картковий рахунок, що належить відповідачу 27.08.2020 в сумі 16050 грн (а.с. 112)..

Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 16050 грн, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується вказаною вище випискою.

З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості у розмірі - 48609,90 грн, з яких 13463,90 грн заборгованість за тілом кредиту, 35146 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 0 грн заборгованість за штрафними санкціями.

Графіком розрахунків, з яким погодилась відповідач встановлено, що : термін платежу 25.09.2020, сума кредиту 16050 грн, нарахований процент 6004,45 грн, до сплати (разом) 22054,45 грн.

Разом з тим, як вбачається з виписок, наданих відповідачем про рух коштів, ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості, з урахуванням якої в межах дії строку кредитного договору загальна заборгованість складає 13639,69 грн.

Також, відповідачем після закінчення дії договору було здійснено сплату заборгованості в загальній сумі 11908 грн, з яких кредитором зараховано 2,08 грн в якості погашення заборгованості за тілом кредиту та 11905,92 грн як погашення заборгованості процентів, які нараховувались поза межами дії кредитного договору.

Відтак, суд вважає, що вказану суму в розмірі 11908 грн слід вирахувати із загальної заборгованості, яка рахувалась за відповідачем на момент закінчення дії кредитного договору.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Юніт Капітал» та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №308664199 від 27.08.2020 в розмірі 1731,69 грн (13639,69 грн 11908 грн).

Щодо розподілу судових витрат суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 37 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Враховуючи те, що ані представником відповідача, а ні самим відповідачем не заявлено вимоги про застосування співмірності та розумності стягнення витрат за надання правової допомоги суд вважає за потрібне застосувати пропорційність витрат до розміру задоволених позовних вимог.

Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 по справі №275/150/22.

Враховуючи наведене та те, що позовні вимоги задоволені на 3,56 %, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» витрат на правничу допомогу в розмірі 249,20 грн та сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 86,30 грн, що разом становить 335,50 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 263, 265, 279 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10) заборгованість за кредитним договором №308664199 від 27.08.2020 в розмірі 1731,69 грн, судовий збір у розмірі 86,30 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 249,20 грн, всього 2067,19 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк