17.10.2025 Єдиний унікальний номер 201/9319/25
Провадження № 2/205/6077/25
У Х В А Л А

17 жовтня 2025 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Терещенко Т.П., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Базилєв Станіслав Петрович, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена цивільна справа на підставі ухвали Соборного районного суду міста Дніпра від 30 липня 2025 року про передання справи за підсудністю.

Частиною 2 статті 32 ЦПК України передбачено, що справа, передана з одного суду до іншого в порядку встановленому ст. 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та додані до неї документи, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи, а у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Разом з тим, у позовній заяві позивачем зазначена заінтересована особа, замість відповідно до вимог ч. 1 ст. 42, ст. ст. 52, 53 ЦПК України зазначення третьої особи, яка заявляє або не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, оскільки заінтересована особа приймає участь у справах окремого провадження, у зв`язку з чим, позивачу необхідно уточнити сторін у цивільній справі за її позовною заявою.

Крім того, згідно із п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити також повне найменування учасників справи.

Отже, у порушення зазначених вимог закону, позивачем не зазначено повне найменування третьої особи приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Базилєва Станіслава Петровича, оскільки позивач у позовній заяві зазначила неповне найменування третьої особи, як приватний нотаріус Базилєв Станіслав Петрович.

Також згідно із п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Разом з тим, звертаючись до суду, позивачем не зазначено в чому саме полягає спір між нею та відповідачем, а також не надала жодного документу, який підтверджує права її звернення до суду за захистом свої прав.

Більш того, відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повинен містити в собі виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Тобто в позовній заяві має міститись обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову), та докази, що підтверджують ці обставини.

У порушення зазначеної норми, позивач, заявляючи в прохальній частині позовної заяви вимогу про усунення від права на спадкування, не надає доказів на підтвердження як підстав для усунення, так і її права для звернення із вказаною заявою до суд, а тому викладене є недоліком позовної заяви, який має бути усунутий позивачем.

Крім того, позивачем взагалі не зазначено з чого складається заповіт, яке саме майно входить у спадщину, за якими адресами їх місце розташування.

Отже, у позовній заяві не зазначено відомостей, які необхідні для вирішення питання про належність справи до територіальної юрисдикції (підсудності) Новокодацького районного суду міста Дніпра або іншого суду, а саме не надано документів для підтвердження звернення позивача до Новокодацького районного суду міста Дніпра, що позбавляє суд відкрити провадження у вказаній цивільній справі.

Також позивачем усупереч п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено відомостей щодо наявності у неї або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких вона повинна додати до позовної заяви.

Більш того, в порушення п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Крім того, відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, проте, позовна заява не містить зазначеного підтвердження.

Також частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 211,20 грн. на час подання позовної заяви позивачем, оскільки відповідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2024 року становить 3 028 грн.

Проте позивачем не виконано зазначені вимоги закону, оскільки до позовної заяви не додано документ на підтвердження сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір та надати до суду документ про сплату судового збору за вимогу немайнового характеру у розмірі 1 211,20 грн.

Більш того, згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язана додати до позовної заяви всі наявні в неї докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте позивачем не додано жодного доказу на обґрунтування заявлених нею позовних вимог.

Окрім того, частинами 4, 5 ст. 95 ЦПК України передбачено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому законодавством; учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу, оригіналу який знаходиться у нього своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Аналогічні положення визначені Національним стандартом України "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003., що затверджений Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07 квітня 2003 року за № 55.

Так, пункт 5.27 цього стандарту зазначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту.

Зазначені вимоги закону позивачем не виконані, а саме не подані суду копії письмових доказів, що повинно бути додатком до позовної заяви, засвідчені підписом позивача із зазначенням дати такого засвідчення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Отже, вищевказані вимоги закону позивачем не виконані, таким чином, згідно із ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання нею копії ухвали, усунути зазначені недоліки.

Більш того, суддею також встановлено, що раніше, 25 серпня 2025 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра вже надходила позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Базилєв Станіслав Петрович, про усунення від права на спадкування.

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 26 серпня 2025 у справі №201/8644/25 вищезазначена позовна заява залишена без руху, оскільки вона була подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, та надано строк для усунення недоліків, однак недоліки позовної заяви не були усунені позивачем у зазначений в ухвалі строк, і ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року вказана позовна заява була повернута позивачу.

Вказана ухвала набрала чинності та стороною позивача не оскаржувалась.

Суд вказує, що формулювання позовних вимог у позовних заявах, які надійшли до суду 25 серпня 2025 року і 16 жовтня 2025 року є тотожними, та зводяться до вимог усунення від права на спадкування, однак подані з однаковими порушеннями вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суддя вважає, що подання позивачем позовної заяви вдруге, після отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху та її повернення у зв`язку з не усуненням недоліків, з такими ж саме недоліками позовної заяви, не можуть бути розцінені як помилкова реалізація права на пред`явлення позову, а отже, це свідчить про свідоме звернення з тотожними заявами, що очевидно виходить за межі добросовісного користування процесуальними правами.

Згідно з вимог п. 2 ч. 2, 3, 4 ст. 44ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

При цьому, суддя зазначає, що ЄСПЛ застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо, проте, за загальним правилом, яке міститься у справі «Миролюбов та інші проти Латвії», про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом.

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі.

З огляду на викладене, суддя вимушений розцінити дії позивача як такі, що вчинені з метою маніпуляції автоматизованим розподілом справ між суддями.

Враховуючи вище викладене, суддя вважає за необхідне позивача попередити про необхідність утриматись від зловживання процесуальними правами, оскільки вони можуть призвести до застосування судом заходу процесуального примусу.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Базилєв Станіслав Петрович, про усунення від права на спадкування - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує десяти днів з дня отримання нею копії ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.П. Терещенко

.