Номер провадження: 22-ц/813/5438/25
Справа № 521/1895/24
Головуючий у першій інстанції Бобуйко І.А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Драгомерецького М.М.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Кійко Є.А.,

представника ОСОБА_2 і ОСОБА_3

адвоката Неупокоєвої Н.К.,

представника ГО «ОООА» - адвоката Стадника П.О.,

представника ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО» - адвоката Богатирьова С.А.,

позивачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Неупокоєва Наталія Костянтинівна, та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кійко Євген Анатолійович, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року, повний текст якого складено 28.03.2025 року та ухваленого під головуванням судді Бобуйка І.А., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_3 до Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Екател Авто», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування рішень державних реєстраторів,

встановив:

13.02.2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_1 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_25 , ОСОБА_3 (всього 22 особи) звернулись до суду з позовом до Громадської організації «Одеська обласна організація автомобілістів» (далі ГО «ОООА»), Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ЕКАТЕЛ АВТО», треті особи: ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , та просили суд:

- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького Олександра Сергійовича від 25.06.2020 року №52846508 про державну реєстрацію права власності на господарську будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ГО «ОООА»;

- скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Бардакова Євгена Віталійовича від 02.09.2020 року №53866410 про державну реєстрацію права власності на автостоянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ГО «ОООА»;

- скасувати рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області Каменської Олени Андріївни від 03 липня 2023 року №68288004 про виправлення технічної помилки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 09.03.2021 року, укладений між ГО «ОООА» та ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г., зареєстрований в реєстрі за №174.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що у період з 2004 року по 2023 року уклали з ГО «ОООА» договори щодо зберігання транспортних засобів на автостоянці № 20, та одночасно, з підписанням зазначених договорів, вступили у члени ГО «ОООА».

Наприкінці листопада 2023 року позивачам стало відомо, що власником зазначеної автостоянки є ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО».

Посилаючись на те, що відчуження спірної автостоянки відбулось із порушенням норм діючого законодавства, зокрема, позивачів не було повідомлено про зміну власника зазначеної автостоянки, позивачі просили задовольнити їхні вимоги.

Також, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.02.2024 року були вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на автостоянку, загальною площею 60,1 кв.м., що в цілому складається з: літ. «А» - диспетчерська, літ. «Б» - основне, літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Є», «Ж», «З», «I», «К», «Л» - навіси, №1-3 - огорожа, №4 - водопровід, №№5,6 - естакада, І-мостіння, «М» - навіс, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, власником якої є ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО», а також заборони ГО «ОООА» вчиняти перешкоди позивачам у користуванні закріпленими за ними стояночними місцями на автостоянці №20, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (адреса до зміни - АДРЕСА_1 ) (т.1, а.с.204-205).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.03.2025 року у задоволенні позову було відмовлено.

Крім того, було стягнуто з ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 на користь держави судовий збір у розмірі 3633,60 грн., з кожного.

Також було скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від в 14.02.2024 року, у вигляді: накладення арешту на автостоянку, загальною площею 60, 1 кв.м., що в цілому складається з: літ. «А» - диспетчерська, літ. «Б» - основне, літ. «В», «Г», «Д», «Е», «Є», «Ж», «З», «I», «К», «Л» - навіси, №1-3 - огорожа, №4 - водопровід, №№5,6 - естакада, І-мостіння, «М» - навіс, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 101, власником якої є ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО».

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від в 26.08.2024 року, у вигляді: заборони ГО «ОООА» вчиняти перешкоди позивачам у користуванні закріпленими за ними стояночними місцями на автостоянці №20, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ) (т.5, а.с.227-235).

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Неупокоєва Н.К., та ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Хаджи І.Д., а в теперішній час адвокат Кійко Є.А., ставлять питання про скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19.03.2025 року, ухвалення нового судового рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.6, а.с.1-11, 32-42).

В судове засідання суду апеляційної інстанції 09.10.2025 року з`явились позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

23.09.2025 в судове засідання також з`являлись ще позивачі ОСОБА_18 і ОСОБА_3 , які дали свої пояснення по справі.

В судове засідання 09.10.2025 року також з`явились: представник позивача ОСОБА_2 і ОСОБА_3 адвокат Неупокоєва Н.К., представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кійко Є.А., а також представник ГО «ОООА» - адвокат Стадник П.О. та представник ТОВ «Екател Авто» - адвокат Богатирьов С.А., інші позивачі до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання, у тому числі, шляхом опублікування оголошення на офіційній веб-сторінці Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2025 року про необхідність явки до суду апеляційної інстанції 09.10.2025 року, на 11.00 год. (т.7, а.с.79-94).

Колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу за участю з`явившихся учасників справи, у відсутність нез`явившихся учасників справи.

Колегія суддів також зазначає, що позивачі ОСОБА_26 , ОСОБА_24 і ОСОБА_25 відмовились від позову, ці відмови були прийняті ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2024 року (т.4, а.с.117,118, 119, 214-215).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що спірним договором купівлі-продажу від 09.03.2021 року, укладеного між ГО «ОООА» та ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г., зареєстрованого в реєстрі за №174, станом на момент звернення до суду із позовом, права позивачів не були порушені, а вони мають лише припущення щодо того, що такі їх права із зберігання їх транспортних засобів на автостоянці № 20, будуть порушені в майбутньому.

Тобто, суд першої інстанції констатував факт відсутності порушених прав позивачів чи інших осіб у правовідносинах із зберігання їх транспортних засобів з боку ГО «ОООА».

Суд першої інстанції також зазначив, що правовий режим зберігання транспортних засобів, встановлений ЦК України, іншими актами законодавства та договорами зберігання транспортних засобів (т.1, а.с.19-21, 23-24, 14-15, 17-18, 20-22, 24-25, 27-28, 30-31, 33-36, 38-39, 41-42, 44-45, 47-48, 50-53, 55-58, 60-61, 63-64, 66-69, 71-74,), укладеними між позивачами та ГО «ОООА» жодним чином не свідчить про те, що станом на 09.03.2021 року, тобто станом на момент укладення спірного договору купівлі-продажу позивачі були членами ГО «ОООА».

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів, виходячи з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи,у відповідності до п.3.3 Статуту ГО «ОООА» прийом громадян у спілку автомобілістів проводиться первинними, районними (міськими) організаціями на підставі заяви бажаючого вступити до Спілки (т.1, а.с.118-звор.).

За містом п.3.6 Статуту ГО «ОООА» члену Спілки видається членський квиток і нагрудний значок встановленого зразка.

Крім того, відповідно до п.3.1 Статуту ГО «ОООА» обласна організація діє на основі індивідуального членства.

Пунктом 3.3 зазначеного Статуту зазначено, що прийом у члени ГО «ОООА» проводиться на підставі бажаючого вступити до ГО (т.1, а.с.128-звор., т.4, а.с. 107-113).

Таким же чином врегульовано питання членства в ГО «ОООА» і подальшим Статутом ГО «ОООА» (т.1, а.с.134-звор.)

Однак, як вбачається з матеріалів справи, жоден із позивачів не звертався до ГО «ОООА» із заявою про вступ у члени вказаної громадської організації та відповідного рішення про прийняття їх у члени ГО «ОООА» не приймалось.

З підстав викладеного, посилання позивачів та представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_27 і ОСОБА_28 на те, що в 2024 році позивачів виключили із членів ГО «ОООА» жодним чином не можуть свідчити про те, що станом на 09.03.2021 року вони були членами ГО «ОООА».

Як вже зазначалось вище, посилання позивачів та представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_27 і ОСОБА_28 на Договори зберігання транспортних засобів, є безпідставними оскільки ці Договори жодним чином не свідчать про те, що позивачі станом на 09.03.2021 року були членами ГО «ОООА».

При цьому слід зазначити, що суд першої інстанції правильно зазначив, що зміст пунктів 1.4. Договорів зберігання транспортних засобів, укладених в 2004-2017 роках, означає лише волевиявлення автолюбителя щодо вступу до громадської організації та визнання автолюбителем відповідних документів громадської організації, але не є доказом автоматичного членства в громадській організації, оскільки, як вже було зазначено вище, Статутом ГО «ОООА» не передбачений порядок набуття членства шляхом виключно укладання договорів на зберігання транспортних засобів.

Згідно п. 2.2.1. Договорів зберігання транспортних засобів, укладених в 2017-2023 роках, Автолюбитель зобов?язаний бути членом Організації, знати та строго виконувати вимоги Постанови, Статуту, Положення, Правил, Інструкції, інших внутрішніх нормативних документів Організації, рішення органів управління Організації, правила техніки безпеки та пожарної, екологічної та санітарної безпеки на автостоянках Організації.

Згідно п. 2.2.2. Договорів зберігання транспортних засобів, укладених в 2004-2017 роках, Автолюбитель зобов?язаний, не пізніше 31 січня наступного року, підтверджувати своє членство в ВСА сплатою щорічного членського внеску.

Згідно п. 3.1. Договорів зберігання транспортних засобів, укладених в 2017-2023 роках (їх текст ідентичний), відповідно до Статуту, Положення та цього Договору Автолюбитель зобов?язаний вносити щомісячні членські внески в розмірі встановленому президією обласної ради Організації до 25 числа кожного поточного місяця не залежно від фактичного використання закріпленого за ним машиномісця протягом усього терміну дії цього Договору.

У розділу V Договорів зберігання транспортних засобів, укладених в 2004-2007 роках, зазначено, що даний договір набирає сили з дня його підписання і діє на протязі 1 року. Договір вважається автоматично пролонгованим ще на 1 рік, якщо жодна із сторін за 1 місяць до закінчення строку дії не заявить про його розірвання. При невиконанні Автолюбителем вказаного договору громадська організація має право його розірвати, попередивши про це Автолюбителя за два тижні.

Відповідно до розділу V Договорів зберігання транспортних засобів, укладених в 2007-2017 роках, даний договір набирає сили з дня його підписання і діє на протязі всього періоду зберігання, вказаного в договорі автомобіля. При невиконанні Автолюбителем вказаного договору громадська організація має право його розірвати, попередивши про це Автолюбителя за два тижні.

За п. 7.1. Договорів зберігання транспортних засобів, укладених в 2017-2023 роках, договір укладається терміном на три місяці і вступає в силу із дня його підписання.

За п. 7.2. Договорів зберігання транспортних засобів, укладених в 2017-2023 роках, у разі, якщо жодна із сторін до закінчення строку дії Договору в письмовому вигляді не повідомила іншу сторону про бажання припинити Договір, термін дії Договору вважається автоматично продовженим на такий же термін.

За п. 7.3. Договорів зберігання транспортних засобів, укладених в 2017-2023 роках при дотриманні умов, передбачених п. 7.2. цього Договору, кількість автоматичних пролонгацій Договору не обмежена.

Із дати підписання договорів та до теперішнього часу позивачі користувалися виділеними їм машиномісцями та продовжують ними користуватись, відповідно до умов Договорів зберігання транспортного засобу, що означає відсутність фактів порушення їх прав.

Що стосується доводів позивачів та представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - адвокатів ОСОБА_27 і Неупокоєвої Н.К. про те, що рішення Господарського суду Одеської області від 27 жовтня 2022 по справі 916/658/22, яке набуло законної сили (т.3, а.с.230-247), не може мати преюдиційного значення по даній справі, є безпідставними, так як відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки у даній справі приймають участь і ГО «ОООА», і ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО», тобто юридичні особи, які приймали участь і в указаній господарській справі, то встановлені даним рішенням обставини справи, не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

З цих підстав, колегія суддів зазначає, що законність державної реєстрації згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Турецького О.С. від 25.06.2020 року №52846508 про державну реєстрацію права власності на господарську будівлю; згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Бардакова Є.В. від 02.09.2020 року №53866410 про державну реєстрацію права власності на автостоянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за ГО «ОООА», а також спірного договору купівлі продажу автостоянки від 09.03.2021 року, укладеного між ГО «ОООА» та ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Котом Д.Г., зареєстрованого в реєстрі за №174, було встановлено вищевказаним рішенням Господарського суду Одеської області, а тому не підлягає доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Суд першої інстанції також правильно вказав, що зміст Статуту ГО «ОООА» свідчить, що будь-яке погодження членів ГО «ОООА», а також осіб, які зберігають на автостоянці транспортні засоби, на розпорядження ГО «ОООА» майном непотрібне.

Право розпорядження майном означає можливість особи визначати фактичну і юридичну долю речі (включаючи і право на відчуження, продаж речі).

Також судом першої інстанції було правильно зазначено, що 21.05.2021 року відбулась XX позачергова Конференція ГО «ОООА», на порядок денної якої було виставлено питання про «Заслуховування та схвалення звіту Голови ГО «ОООА» про роботу за період з 22 травня 2009 року по 23 квітня 2021 року» (т.3, а.с.180-181, 182-183). В цьому звіті Голова ГО «ОООА», окрім іншого, доповів про продаж 09.03.2021 року на користь ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО» автомобільної стоянки № 20, яка знаходиться на вул. Краснова, 4А/1. За результатами заслуховування даного звіту та голосування, делегати Конференції схвалили звіт Голови ГО «ОООА» про роботу за період з 22 травня 2009 року по 23 квітня 2021 року, тобто і спірного договору купівлі-продажу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що твердження позивачів про те, що ГО «ОООА» без погодження з ними, як членами організації, відчужила іншій юридичній особі автостоянку, на якій зберігаються їх транспортні засоби, та що ГО «ОООА» незаконно не попередила їх про наміри продати автостоянку, та про можливе її знесення, є безпідставними, а їх припущення, що зазначені обставини можуть призвести до позбавлення їх прав на зберігання транспортних засобів, за змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може бути покладено в основу судового рішення.

Суд також дійшов правильного і обгрунтованого висновку про добросовісність набувача майна, тобто про добросовісні дії ТОВ «ЕКАТЕЛ АВТО», оскільки законодавство України не покладає на покупця нерухомого майна обов`язок вивчення всіх історій попередніх реєстрацій нерухомого майна, яке купується за договором купівлі-продажу. Достатньою умовою для укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна є наявність в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності продавця на об`єкт нерухомого майна, що продається, відсутність зареєстрованих обтяжень та наявність діючої державної реєстрації юридичної особи продавця.

З підстав викладеного, суд першої інстанції, з посиланням на позиції Верховного Суду, дійшов правильного висновку про те, що в даному випадку втручання держави у право на мирне володіння майном, є непропорційним визначеним цілям.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційних скарг не надали суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вони посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційних скарг його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційні скарги слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Суд також дійшов правильного і обґрунтованого висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, оскільки відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про розподілення між сторонами судових витрат, як того вимагає ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, то суд правильно вказав, що враховуючи те, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 року було відстрочено сплату судового збору ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 до ухвалення судового рішення по вищевказаній цивільній справі, про необхідність стягнення з них судового збору на користь держави, з кожного у розмірі по 3633,60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Неупокоєва Наталія Костянтинівна, та ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Хаджи Ірина Дмитрівна, та діє адвокат Кійко Євген Анатолійович, залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.10.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева