Справа №345/2919/25
Провадження № 2/345/1395/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.10.2025 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Сирко Й.Й.,

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Споживчий центр до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

10.06.2025 ТОВ «Споживчий центр» (далі - Товариство звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 14 940,00 грн. мотивуючи свої вимоги тим, що 15.08.2024 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано з Товариством кредитний договір. За умовами договору відповідачем отримано на свій банківський картковий рахунок грошові кошти в сумі 4 500,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кредитні кошти за договором № 15.08.2024-100002020 від 15.08.2024 надано у користування на 124 дні. Дата повернення позики 16.12.2024. Період користування кредитом кожні 31 день з дня надання кредиту без можливості пролонгації строку кредитування. Процентна ставка фіксована в розмірі 1,5% за один день користування кредитом. Згідно з умовами договору за видачу кредиту встановлена одноразова комісія в розмірі 405,00 грн. За обслуговування кредитної заборгованості також встановлена комісія в розмірі 405,00 грн. у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Відповідач у справі отримав грошові кошти на певний строк зі сплатою процентів, але не виконував своїх зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України та умов договору позики, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 14 940,00 грн, яка включає крім боргу за основною сумою кредиту в розмірі 4 500,00 грн., 6 975,00 грн. нарахованих процентів, 405,00 грн. одноразової комісії за надання кредиту, 810,00 грн. комісії за обслуговування кредитної заборгованості та неустойки 2 250,00 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У межах встановленого судом процесуального строку ОСОБА_1 подано 30.06.2025 відзив на позовну заяву Товариства. Відповідач не заперечив факт отримання ним кредитних коштів згідно з договором від 15.08.2025. Водночас, посилаючись на вимоги законодавства України про споживче кредитування вказує, що кредитодавцем за період з 20.08.2024 до 16.12.2024 нараховані проценти за денною ставкою 1,5% замість визначеної у законі максимальної ставки в розмірі 1,0%. Умови кредитного договору щодо його обов`язку сплачувати комісії є нікчемними, адже кредитодавцем не доведено за які саме послуги суми комісій підлягають сплаті. Щодо пені, то відповідач не повинен її сплачувати з огляду на вимоги п.18 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Просить відмовити у задоволенні позову. На думку відповідача, кредитний договір є нікчемним.

08.07.2025 представником Товариства ОСОБА_2 подано до суду відповідь на відзив з додатками. Зазначає, що чинний з 24.12.2023 п.17 Прикінцевих положень Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII (далі - Закон № 1734) відноситься до договорів про споживчий кредит, які укладені до 20.08.2024. Отже, укладений з відповідачем договір міг передбачати обов`язок споживача сплачувати кредитодавцю проценти за денною ставкою 1,5% впродовж всього строку кредитування. Відповідач своїм підписом підтвердив, що розуміє і погоджується з умовами договору про сплату комісій. При цьому, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 в справі № 363/1834/17 умова кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом є оспорюванню. Вважає, що внесеними змінами до Закону № 1743 з 24.01.2024 кредитодавцям дозволено нараховувати позичальникам неустойку (штраф, пеню). До того ж, при конкуренції норм матеріального права для правозастосування віддається перевага спеціальній, а не загальній нормі. Просить позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклав 15.08.2024 з Товариством кредитний договір (оферти) шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора Е634. Грошові кошти в сумі 4 500,00 грн. перераховані на банківську платіжну картку відповідача за №4441-11хх-хххх-9677. Кредит надано на строк 124 днів за ставкою 1,5%./день користування грошовими коштами. Кінцева дата повернення позики 16.12.2024. Період користування кредитом - кожні наступні 31 день з дня надання кредиту (надалі "черговий період"); продовження (пролонгація) строку кредитування/строку договору не передбачена; процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Водночас, умовами договору передбачена також процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Крім того, п.11-12 кредитного договору передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту (економічна сутність плата за надання кредиту) 405,00 грн., а також комісія за обслуговування кредитної заборгованості 405,00 грн. у кожному з 2-ох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.

Неустойка: 45,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Максимальний розмір цих процентів встановлюється законом (п.17-18 договору).

Згідно з відомостями первинного бухгалтерського обліку Товариства за карткою контрагента ОСОБА_1 за період з 15.08.2024 до 01.07.2025 рахується дебіторська заборгованість на загальну суму 12 690,00 грн., яка обчислена станом на 16.12.2024. Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснено за період з 15.08.2024 до 15.10.2024 щоденно за ставкою 1,5% від суми кредиту або 67,50 грн./день. Починаючи з 16.10.2024 позичальнику нараховувалося до сплати 45,0 грн./день, що дозволяє суду дійти висновку про нарахування кредитором в період часу з 16.10.2024 до 16.12.2024 процентів позичальнику за невиконання грошових зобов`язань за ставкою 1%/день.

У довідці-розрахунку Товариства про стан розрахунку відповідача за кредитним договором від 15.08.2024 Товариство вказує про наявність боргу за процентами, які нараховані за період з 15.08.2024 до 16.12.2024 в загальній сумі 6 975,00 грн.

Відповідно до приписів ч.5 ст.8 у чинній з 24.12.2023 редакції Закону України Про споживче кредитування від 15.11.2016 № 1734-VIII (далі - Закон № 1734) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Процентна ставка за споживчим кредитом є істотною умовою договору. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом № 1734, є нікчемними, тобто недійсним в силу цього закону.

Таким чином, суд не може у повному обсязі погодитися також із розрахованою первісним кредитором сумою процентів відповідача за кредитним договором №15.08.2024-100002020 від 15.08.2024 за ставкою 1,5% за один день користування коштами. Суд також враховує у цьому контексті, що відповідно до п.17 Перехідних та прикінцевих положень Закону № 1734, доповненого Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023, протягом перших 120 днів після набрання чинності цим законом (з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 2,5%, а протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перший з вказаного періодів тривав з 24.12.2023 до 21.04.2024, наступний - з 22.04.2024 до 19.08.2024 включно. Відтак, нараховані первісним кредитором проценти за відповідним кредитним договором за ставкою 1,5%/день відповідають законодавчим положенням лише у період з 15.08.2024 до 19.08.2024 включно, тобто за 5 днів погодженого у договорі строку кредитування. Твердження позивача про незастосування положень Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023 до кредитних договорів, що укладені до 20.08.2024 є очевидно необґрунтовані та базуються на неправильному тлумаченні відповідних положень цього закону. На переконання суду, починаючи з 24.12.2023 максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 1%, проте законодавцем установлений, як виняток, перехідний період тривалістю 240 календарних днів, у межах якого тимчасово до 19.08.2024 розмір денної процентної ставки міг складати 2,5 (1,5)%.

Отже, належна до стягнення з відповідача сума процентів підлягає частковому перерахунку в межах перших двох чергових періодів тривалістю 62 календарних днів (4 500,0х0,015х5=202,50 грн.; 4 500х,0,01х57=2 565,00 грн.). Нараховані відповідачу проценти у межах двох інших чергових періодів перерахунку не підлягають.

Загальна сума процентів, яка підлягає до стягнення з відповідача складе 5 557,50 грн. (202,5+2 565+ 2 790).

Щодо застосування п.18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України до спірних правовідносин у цій справі суд зазначає таке.

Тлумачення зазначеної вище норми матеріального закону свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань.

Ця особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, який є обов`язковим для застосування.

Аргументи сторони позивача про наявність підстав для нарахування відповідачу неустойки згідно з вимогами п.6 Перехідних та прикінцевих положень Закону № 1734 судом відхиляються.

Так, згідно з відповідним законодавчим положенням, у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22.11.2023 № 3498-IX (далі Закон № 3498), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності цим Законом (24.12.2023), споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Відтак, норми Закону № 3498 не можуть бути застосовані до кредитного договору, укладеного з відповідачем у цій справі 15.08.2024.

При цьому, визначена у кредитному договорі пеня в розмірі 45,00 грн./день не відповідає вимогам ч.3 ст. 549 ЦК України, адже пеня як вид неустойки та способу забезпечення виконання зобов`язань може обчислюватися винятково у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Суд зазначає, що Товариством до матеріалів справи не надано будь-яких розрахунків періоду нарахування пені, так само як доказів існування погодженого сторонами у договорі способу забезпечення виконання позичальником своїх грошових зобов`язань (умова договору про сплату позичальником пені розміщена у Розділі 9 оферти кредитодавця "Відповідальність").

Суд погоджується із запереченнями відповідача щодо відсутності у матеріалах справи доказів надання Товариством додаткових послуг, пов`язаних із наданням кредиту та обслуговуванням кредитної заборгованості, за які встановлено комісії, та які були б узгоджені зі споживачем фінансової послуги.

У Розділі 3 кредитної пропозиції Товариства про укладення кредитного договору (кредитної лінії) будь-які відомості про наявність комісій, їх розміри та цільове призначення відсутні.

Покликання Товариства на оспорюваність умови кредитного договору в частині сплати комісій згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (постанова від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17) не витримують критики, адже у цій постанові йдеться винятково про кредитні договори, що укладені до 13 січня 2006 року (див.п.10.1.,49-50 постанови).

Отже, загальний розмір боргу відповідача перед товариством складе 10 057,50 грн. (4 500+5 557,50), замість заявлених до стягнення 14 940,0 грн.

Таким чином, позов необхідно задовольнити частково, одночасно стягнувши з відповідача пропорційно (67,31%) до розміру задоволених позовних вимог понесені Товариством витрати на сплату судового збору в сумі 1 630,51 грн.

Керуючись ст.258,263-265,354 ЦПК України,-

ухвалив :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр», місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Саксаганського, буд.133-А, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 , суму заборгованості за кредитним договором № 15.08.2024-100002020 від 15.08.2024 в розмірі 10 057,50 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Споживчий центр» 1 630,51 грн. витрат на сплату судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 21.10.2025.

Суддя