Провадження №2/523/6269/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2025 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Березніченко В.Є.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 59 485,67грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 12.04.2016р. між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладена угода № 200501608 за умовами якої остання отримала кредит у розмірі 14919,85грн., строком користування з 12.04.2016р. по 12.04.2018р.

20.07.2020р. між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір №7_БМ за умовами якого до позивача перейшло право вимоги, у тому числі за кредитним договором № 200501608 від 12.04.2016р.

Сума боргу відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Діджи Фінанс» становить 39815,20,64грн., у тому числі: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 13674,85грн., заборгованість по процентам в розмірі 26140,35грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційній витрати в розмірі 16082,09грн., 3% річних 3588,38грн.

Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 07.08.2025р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30.09.2025р. представник відповідача адвокат Бондар О.М. через підсистему «Електронний суд» направив до суду відзив на позовні вимоги в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що позивачем не надані належні та допустимі докази переходу до них право вимоги за кредитним договором № 200501608 від 12.04.2016р.

Станом на час ухвалення рішення, ТОВ «Діджи Фінанс» не скористалось своїми процесуальними правами, відповіді на відзив суду не надало.

Дослідивши матеріали справи, встановивши факт та відповідні до них правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи, які сформовані судом в електронній та письмовій формах, встановлено, що 12.04.2016р. між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200501608 шляхом підписання відповідачкою заяви № 200501608 та анкети №2659722. Відповідно до умов кредитного договору відповідачці було надано кредит на споживчі цілі в розмірі 14919,85грн., з щомісячним погашенням суми боргу у відповідність до графіку платежів.

Додатково ОСОБА_1 підписано довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, якою визначені: мета кредиту споживчі цілі 0-12-24/2.25, строк кредиту 24 місяця, форма кредиту перерахування суми кредиту на рахунок, відкритий у Банку, процента ставка фіксована, а також інші істотні умови кредиту, визначені у розділі ІІІ довідки.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно п. 1) ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду ТОВ «Діджи Фінанс» вважає, що до товариства перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200501608 від 12.04.2016р., укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 .

Водночас, матеріали справи не містять таких доказів.

Так, з наданих позивачем доказів слідує, що 20 липня 2020 року ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15 червня 2020 року, уклали договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, за яким банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув право вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених в Додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.

З Витягу з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору № 7-БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року за порядковим номером 11856 вбачається, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до боржника за кредитним договором № 200502465 від 13.04.2016р. на суму 5 968,84грн., з яких 1974,27грн. за тілом кредиту, 3994,57грн. проценти за користування кредитом.

Отже, надані позивачем докази вказують на перехід до них право вимоги до ОСОБА_1 за іншим, відмінним кредитним договором, зазначеним у позовній заяві.

Будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження переходу до ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за кредитним договором №200501608 від 12.04.2016р., укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 , на якому ґрунтуються пред`явлені позовні вимоги, суду на час ухвалення рішення у даній справі не надані.

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення суми за тілом кредиту та процентів.

З огляду на те, що позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними від позовних вимог про стягнення тіла кредиту та процентів, в задоволенні яких відмолено то такі позові вимоги також не підлягають задоволенню.

Внаслідок відмови у задоволенні позовних вимог, на підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,76,137,141,259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення у повному обсязі.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 16 жовтня 2025р.

Суддя