Номер провадження: 22-ц/813/5892/25
Справа № 505/574/24
Головуючий у першій інстанції Івінський О.О.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів:Лозко Ю.П., Назарової М.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечитайло А.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,

на рішення Подільського міськрайонного суду Одеської області від 8 травня 2025 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області 19.10.2023 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час є повнолітнім та студентом четвертого курсу СВО «Бакалавр» денної форми навчання, держзамовлення Одеського національного технологічного університету, факультету Нафти, газу та екології, спеціальності 141 «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка» та потребує матеріальної допомоги, необхідної для нормальної життєдіяльності. Позивач приймає участь в наданні матеріальної допомоги сину-студенту, проте вона не має можливості в повній мірі його утримувати, її матеріальні можливості обмежені, тому вимушена звернутися до суду з цим позовом.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання сина-студента ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дати подання позову до суду, до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Подільський міськрайонний суд Одеської області рішенням від 08.05.2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково, стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дати подання позову до суду, тобто з 08 лютого 2024 року, до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. В іншому відмовив.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з огляду на викладене, враховуючи вимоги чинного законодавства, беручи до уваги принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та сплату відповідачем аліментів на молодшого сина, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період подання позовної заяви до суду був студентом, не працював та потребував матеріальної допомоги, яка на думку суду першої інстанції має бути у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.При цьому, суд виходив з того, що рішення у даній справі не повинно спричинити погіршення матеріального забезпечення відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Кресюк В.А., просить рішення Подільського міськрайонного суду Одеської області скасувати та в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не вірно встановлено обставини по справі, а саме той факт, що протягом 2024 року лише відповідач піклувався про сина, надавав йому матеріальну та моральну підтримку, натомість ОСОБА_1 опікою та вихованням не займалася, має самостійні доходи, які витрачає виключно на власні потреби. При цьому, скаржником зауважено, що ОСОБА_5 навчався онлайн та з 01.04.2024 року по 30.06.2024 року проживав в АДРЕСА_1 та не витрачав кошти на гуртожиток, проїзд з м. Подільськ до м. Одеси і навпаки.

Скаржником також зауважено, що судовим наказом Котовського міськрайонного суду Одеської обласні від 20.02.2024 року з нього також стягується на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, до 05.03.2030 року, заборгованість по аліментам відсутня. Станом на 01.05.2024 року скаржником сплачено аліменти на ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 54694,0 грн, при цьому утримував особисто матеріально сина ОСОБА_7 та перераховував йому на його банківський рахунок грошові кошти, що підтверджується виписками, в загальному розмірі з січня 2024 року по 01.07.2024 року. Проте, наведені обставини, на думку скаржника, не враховано судом першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Окрім наведеного, скаржником зазначено, що в рішенні судом вказано про звернення ОСОБА_1 із позовом про стягнення аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, проте ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі частини.

Звертає увагу суду на неправильне зазначення в резолютивній частині рішенні суду дати народження ОСОБА_2

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.06.2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено ОСОБА_1 її право на подання до Одеського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження ОСОБА_1 отримано 27.06.2025 року за допомогою засобів поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Своїм правом на поданням відзиву у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України позивач не скористалася, відзив на адресу суду не надходив.

ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Кресюк В.А., копію ухвали про відкриття апеляційного провадження отримано 18.06.2025 року в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.06.2025 року справу призначено до розгляду.

ОСОБА_2 про дату, час та місце судового засідання повідомлений за допомогою засобів поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із відміткою про отримання 02.09.2025 року.

Адвокат Кресюк В.А., який діє від імені ОСОБА_2 , судову повістку отримав 02.07.2025 року в електронному кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду повідомлена у відповідності до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Кресюк В.А., апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, оскаржуване рішення просив скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 , повідомлена щодо дати, часу та місця судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомлено. Будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи/розгляду без участь на адресу суду не надходило.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що, враховуючи вимоги чинного законодавства, беручи до уваги принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, та сплату відповідачем аліментів на молодшого сина, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період подання позовної заяви до суду був студентом, не працював та потребував матеріальної допомоги, яка на думку суду першої інстанції має бути у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. При цьому, суд виходив з того, що рішення у даній справі не повинно спричинити погіршення матеріального забезпечення відповідача.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, наведені доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.02.2011 року, який рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 19.10.2023 по справі № 505/62/23 розірвано.

Згідно свідоцтва про народження виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області 06 квітня 2004 року, актовий запис № 23, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_5 є студентом 4 курсу СВО «Бакалавр» денної форми навчання, держзамовлення Одеського національного технологічного університету, Факультету Нафти, газу та екології, спеціальності 141 «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка». Переведений на 4 курс наказом № 378-03 від 31.07.23 року; термін навчання по 30.06.2024 року, що підтверджується довідкою Одеського національного технологічного університету № 09/Ф09 від 22.01.2024 року

Судовим наказом виданим Котовським міськрайонний судом Одеської області 20.02.2024 року по справі № 505/228/24, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 січня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого Подільським відділом державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.06.2024 року за № 13383/2119.31/4, заборгованості по сплаті аліментів по судовому наказу виданого Котовським міськрайонний судом Одеської області 20.02.2024 року, справа № 505/228/24, не встановлено.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 23.08.2018 року по теперішній час, про що підтверджується довідкою виданою Військовою частиною за № 1319 від 29.05.2024 року.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Кресюн Василь Андрійович, стверджує про відсутність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, з огляду на що апеляційний суд вважає за необхідне зазначити.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

Положеннями ст. 199 СК України визначено, що у випадку, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років (постанова Верховного Суду від 01.12.2021 року по справі № 753/20347/20, від 13.04.2021 року по справі № 308/4214/18).

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Так, Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 року у справі № 644/3610/16 дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тобто, враховуючи вищевикладене, утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання є не правом батьків, а їх обов`язком, при цьому не залежно від форми навчання такої дитини, з огляду на що доводи апеляційної скарги в даній частині, а саме щодо форми навчання сина - ОСОБА_5 протягом вказаного в позовній заяві періоду, відхиляються апеляційним судом.

При цьому, як зазначено вище, обов`язок щодо утримання дитини, яка продовжує навчання виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

В матеріалах справи наявна довідка № 09/Ф09 від 22.01.2024 року Одеського національного технологічного університету, згідно якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

є студентом 4 курсу СВО «Бакалавр» денної форми навчання, держзамовлення Одеського національного технологічного університету, Факультету Нафти, газу та екології, спеціальності 141 «Електроенергетика, електротехніка та електромеханіка». Переведений на 4 курс наказом № 378-03 від 31.07.23 року. Термін навчання по 30.06.2024 року.

Із позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 у відповідності до положень ст. 199 СК України ОСОБА_1 звернулася 08.02.2024 року. Тобто, на день звернення із вказаним позовом, повнолітній син ОСОБА_5 продовжував навчання та зазначений в довідці термін навчання ще не закінчився, лише 22.05.2024 року був працевлаштований інженером до ТОВ «НЕБО ДРОН», що вбачається з довідки та підтверджується безпосередньо ОСОБА_5 , а тому потребував відповідної матеріальної допомоги.

Відомостей, що ОСОБА_2 позбавлений можливості надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, який, у зв`язку із навчанням таку допомогу потребує, в ході розгляду справи відповідачем надано не було та жодними належними і допустимими доказами не підтверджено.

При цьому, згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 № 1319 від 29.05.2024 року, відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 23.08.2018 року по теперішній час.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки на момент подання вказаного позову ОСОБА_5 був студентом та у зв`язку з цим потребував матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, зобов`язаний відповідно до положень ст. 199 СК України, та має можливість утримувати повнолітнього сина, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання до закінчення навчання або до досягнення ним 23-річного віку.

Разом з тим, згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення суду також вбачається, що судом під час вирішення питання щодо розміру стягуваних аліментів враховані положення ст. 200 СК України, взято до уваги принцип обов`язків батьків щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, сплату відповідачем аліментів на утримання молодшого сина, тому з огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в даній частині також відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Посилання скаржника на перерахування сину коштів не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини не позбавляють позивача ОСОБА_1 права на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Крім того, оскаржуваним рішенням стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою, що не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Посилання скаржника на помилкове зазначення в оскаржуваному рішенні дати народження відповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , замість правильного ІНФОРМАЦІЯ_5 , та помилкове зазначення розміру який просила стягнути позивач, колегія суддів не приймає та вважає за необхідне зазначити, що відповідач не позбавлений можливості у відповідності до положень ст. 269 ЦПК України звернутися до суду першої інстанції із заявою про виправлення описки.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України). Апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення та оскаржуваного рішення Подільського міськрайонного суду Одеської області без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Подільського міськрайонного суду Одеської області від 8 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко