Справа № 635/2401/24
Провадження по справі № 2/635/1552/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Березовської І.В.

за участю секретаря судових засідань Панаса О.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - голова Височанської селищної ради Мороз Олександр Васильович,

представник відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до голови Височанської селищної ради Мороза Олександра Васильовича про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями посадової особи органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до голови Височанської селищної ради Мороза О.В. про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями посадової особи органу місцевого самоврядування, яким просить стягнути з голови Височанської селищної ради Мороза О.В. на його користь 3000000 гривень моральної шкоди, завданої збиранням,зберіганням та розповсюдженням недостовірної інформації щодо його відмови від отримання продовольчих товарів, які підлягали видачі йому відповідно до норм, установлених постановою Кабінету Міністрів України № 328 від 20 березня 2022 року «Деякі питання забезпечення населення продовольчими товарами тривалого зберігання в умовах воєнного стану» (далі постанова КМУ № 328).

Позов мотивовано тим, що постановою КМУ № 328, установлено, що на період дії воєнного стану з метою задоволення нагальних потреб функціонування держави забезпечення населення територіальних громад в регіонах,на території яких тривають активні бойові дії, продовольчими товарами тривалого зберігання здійснюється безоплатно. Цією ж постановою КМУ було визначено обсяг закупівлі продовольчих товарів. На закупівлю товарів з метою формування 10 млн. продуктових наборів було виділено 5 млрд. гривень за рахунок бюджетних коштів. Додатком до постанови КМУ № 328 визначено перелік та обсяг продовольчих товарів, що мають бути видані на особу. Згідно додатку до постанови КМУ № 328 загальна вага продовольчих товарів у продуктовому наборі на особу становила 23,34 кг, з допустимим відхиленням у межах 20 відсотків у бік зменшення або збільшення. Обов`язок затвердити порядок безоплатної видачі продовольчих товарів населенню та забезпечити їх передачу населенню власними ресурсами було покладено на обласні військові адміністрації. На виконання постанови КМУ № 328 Харківська обласна військова адміністрація 24 березня 2022 року прийняла розпорядження № 16В, яким визначила, що продовольчі товари населенню мають видаватися безоплатно в обсягах, визначених постановою КМУ № 328. В подальшому вказані продовольчі товари Харківською обласною військовою адміністрацією були передані до територіальних громад, в тому числі і до Височанської селищної ради.

28 квітня 2022 року позивач з дружиною ОСОБА_3 прийшов до будівлі Зеленогайського ліцею Височанської селищної ради з метою отримання продовольчих товарів. Видачу продовольчих товарів здійснювали вчителі Зеленогайського ліцею Височанської селищної ради ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Коли настала черга позивача та його дружини,вони пред`явили ОСОБА_4 свої паспорти, які остання оглянула,після чого запропонувала їм поставити підписи у відомості. Перед цим ОСОБА_4 з підлоги поклала на стіл два пакети, загальна вага кожного з яких становила близько 5 кг, що явно не відповідало обсягу товарів, визначених постановою КМУ № 328. Позивач запропонував ОСОБА_4 розкрити пакунок і показати його вміст, звірити перелік товарів та скласти їх опис. ОСОБА_4 повідомила, що опис товарів, які містяться в пакеті, відсутній та відмовилася здійснювати такий опис. Вона зазначила, що пакети можуть бути видані лише у закритому вигляді, за умови підписання відомості,і у випадку відмови від підпису видача пакетів здійснена не буде. З вказаними умовами позивач та його дружина не погодились, тому не розписалися у відомості за отримання пакетів із невідомим змістом. Тоді ОСОБА_4 відмовилась видавати їм вказані продукти харчування. Зазначені неправомірні дії ОСОБА_4 були підтримані ОСОБА_5 та чоловіками,які надавали їм допомогу у видачі пакетів. Між ними виникла суперечка. Про вказані обставини та неправомірні дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачем було повідомлено до поліції шляхом звернення на лінію «102». Після того, як він повідомив поліцію про порушення своїх прав з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,останні припинили видачу пакетів з продуктами харчування,а позивач залишився на місці,очікуючи прибуття поліції. Під час очікування поліції він зателефонував ОСОБА_6 з проханням прибути на місце події. У відповідь від ОСОБА_6 на його адресу пролунали висловлювання з погрозами,зокрема,що за вчинення дебошу під час воєнного стану до місця події прибудуть працівники поліції та прокуратури,які його заарештують. Із розмови з ОСОБА_6 він зрозумів, що ОСОБА_4 повідомила останнього про конфліктну ситуацію, що мала місце під час видачі продовольчих товарів.

Через деякий час на місце події прибув поліцейський нарад, який не вжив належних заходів реагування, проігнорувавши рекомендації щодо вилучення пакету,який пропонувалося видати позивачу,а також щодо встановлення кола осіб, причетних до вчинення неправомірних дій стосовно нього. Працівники поліції лише обмежилися відібранням заяви від позивача та пояснень від громадянок ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Після чого поїхали з місця події.

04 травня 2022 року позивач звернувся до Височанського селищного голови Мороза О.В. із пропозицією передати йому продукти харчування, визначенні постановою КМУ № 328, при цьому зазначив їх перелік та обсяг,що підлягали видачі. У відповідь на зазначену пропозицію ОСОБА_6 повідомив,що на даний час вказані товари у селищній раді відсутні, однак після їх надходження позивача буде повідомлено,і він зможе їх отримати. ОСОБА_6 усвідомлював,що у разі видачі позивачу продуктів харчування, які підлягали видачі відповідно до постанови КМУ № 328, та у випадку, якщо такий перелік продуктів стане публічно відомим, це може мати непередбачувані наслідки. Так, під виглядом видачі населенню продуктів харчування, передбачених постановою КМУ № 328,організованою ОСОБА_6 ,фактично розповсюджувалась гуманітарна допомога за проектом Президента, що не визначає обсягу та кола осіб, які мають право на її отримання. Така схема створила можливість для видачі населенню продуктів харчування у кількості, що становила приблизно одну четверту від обсягу, передбаченого постановою КМУ № 328. Розуміючи можливі наслідки оприлюднення фактичних обставин видачі зазначених продуктів,які не відповідали нормам, визначеним постановою КМУ № 328, та можливу реакцію населення, ОСОБА_6 вирішив розповсюдити інформацію, що позивач сам відмовився від отримання продуктового набору. ОСОБА_6 здійснив зазначені дії за допомогою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які склали документ, у якому було викривлено фактичні обставини, що стосуються отримання позивачем продовольчих товарів. Такі дії ОСОБА_6 були спрямовані на приховування факту привласнення продуктів харчування, визначених постановою КМУ № 328.

Поширена ОСОБА_6 інформація про нібито відмову позивача від отримання продуктів харчування, які підлягали видачі йому відповідно до постанови КМУ № 328, ґрунтується виключно на запису у відомості, вчиненому ОСОБА_4 28 квітня 2022 року. Водночас зазначена інформація суперечить його зверненню до поліції 28 квітня 2022 року, в якому він повідомив про неправомірні дії ОСОБА_4 під час видачі продуктів харчування, а також його пропозиції від 04 травня 2022 року, яку він надав ОСОБА_6 стосовно видачі йому продуктів харчування згідно постанови КМУ № 328, і відповіді ОСОБА_6 , де він гарантував йому видачу продуктів харчування при їх надходженні.

Відмова позивача від отримання продуктів харчування була оформлена без його відома та згоди, зацікавленими особами, які вводили населення в оману під час видачі зазначених продуктів, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відсутність відмови від отримання продуктів харчування, які підлягали передачі позивачу відповідно до постанови КМУ № 328, підтверджена документально його зверненнями та відповіддю ОСОБА_6 .

Позивач вказує, що його права були порушені ОСОБА_6 при збиранні, зберіганні та поширені недостовірної інформації стосовно його добровільної відмови від отримання продуктів харчування, визначених постановою КМУ № 328.

Такими неправомірними діями ОСОБА_6 позивачу була спричинена моральна шкода,яку він оцінює в 3000000 грн. та яка полягає в душевних стражданнях внаслідок збирання, зберігання та розповсюдження ОСОБА_6 недостовірної інформації.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 березня 2024 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.

14 травня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву Височанського селищного голови Мороза О.В., в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступне. 28 квітня 2022 року ОСОБА_1 прийшов до будівлі Зеленогайського ліцею Височанської селищної ради, де в той день він мав отримати пакет гуманітарної допомоги. Коли дійшла його черга заступник директора ліцею ОСОБА_4 записала його паспортні дані у список і йому надали пакунок з продуктовим набором. ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_4 розкрити пакунок і показати його вміст. ОСОБА_4 натомість запропонувала йому отримати пакунок,а потім самому його розпаковувати. Після чого ОСОБА_1 відмовився отримувати пакунок та розписуватися за його отримання. Це підтверджується записом № 216 у відомості від 28 квітня 2022 року на видачу гуманітарної допомоги мешканцям АДРЕСА_1 . Дані обставини також встановлені рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2023 року у справі № 545/3981/22 за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,завданою органом місцевого самоврядування, яким ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено. Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2023 року залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини,встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі,що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того,відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, який підтверджує нібито завдання йому відповідачем моральної шкоди в розмірі 3000000 гривень. Вважає,що розрахунок розміру моральної шкоди,здійснений позивачем,є неприйнятним, значно завищеним і таким,що не узгоджується з нормами цивільного законодавства.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2024 року задоволено заяву судді Карасави І.О. про самовідвід у цивільній справі № 635/2401/24.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 вересня 2024 року цивільну справу № 635/2401/24прийнято до провадження судді Березовської І.В.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав,зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача Шапошніков І.Є. в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав,зазначених у відзиві на позовну заяву,просив в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленням законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідно до відповіді Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації про розгляд звернення ОСОБА_1 за

№Р-91/01-28 від 07 лютого 2023 року, ОСОБА_1 було включено до списків отримувачів гуманітарної допомоги, яка надавалася населенню територіальної громади за програмою Президента України «Пакунок кожного громадянину».

28 квітня 2022 року ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_3 прибув до будівлі Зеленогайського ліцею Височанської селищної ради з метою отримання продовольчих товарів за програмою Президента України «Пакунок кожному громадянину». Після настання черги позивача заступник директора ліцею ОСОБА_4 внесла паспортні дані позивача та його дружини до відомості на видачу гуманітарної допомоги мешканцям смт Високий за ініціативою Президента України по вул. Українській, і видала два пакунки з продуктовими наборами. Позивач запропонував ОСОБА_4 розкрити пакунок,показати його вміст та здійснити опис продуктів харчування, що в ньому містяться. Однак, ОСОБА_4 відмовилася здійснювати розкриття пакунків та опис їх вмісту. Після цього позивач та його дружина відмовилися отримувати пакунки з продуктовими наборами та розписуватися за їх отримання.

Це підтверджується записами № №216,217 у відомості від 28 квітня 2022 року на видачу гуманітарної допомоги мешканцям смт Високий за ініціативою Президента України по вул. Українській, згідно яких ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовилися від отримання продуктових наборів.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_4 також підтвердила факт відмови позивача від отримання продуктового набору 28 квітня 2022 року.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснили, що не були очевидцями видачі позивачу та його дружині продовольчих товарів за програмою Президента України «Пакунок кожному громадянину» 28 квітня 2022 року.

Факт відмови позивача 28 квітня 2022 року від отримання продуктового набору також встановлений рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2023 року (ЄДРСР № 111906141), залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року (ЄДРСР113361301), у цивільній справі № 545/3918/22 за позовом ОСОБА_1 до Височанської селищної ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої органом місцевого самоврядування.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2023 року ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено, рішення набрало законної сили 07 вересня 2023 року.

Відповідно до положень ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини,встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі,що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 було включено до списків отримувачів гуманітарної допомоги за програмою для безоплатної видачі населенню, проте позивач 28 квітня 2022 року особисто відмовився від отримання відповідного продуктового набору.

Водночас позивач вважає,що відповідач, діючи як посадова особа органу місцевого самоврядування, особисто порушив його права,внаслідок чого йому завдано моральної шкоди,яка полягає у душевних стражданням,спричинених збиранням, зберіганням та розповсюдженням відповідачем недостовірної інформації щодо його відмови від отримання продуктів харчування.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч.1, п.2 ч.2, 3, 5 та ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пункті 5 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд,зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе,що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, завдану органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, передбачені нормами ст.ст. 1167, 1173, 1174 ЦК України, відповідно до яких:

моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом;

шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадової або службової особи при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (статті 1173, 1174 ЦК України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності органів державної влади,органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади, органу місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки для наявності зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до ст. 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності посадової особи органу державної влади, органу місцевого самоврядування, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до ст.ст. 12,81ЦПК України є обов`язком позивача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

За ч.1,ч.2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При дослідженні наявних у справі доказів встановлено, що позивач не довів факту заподіяння йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача,оскільки подані ним докази не підтверджують обставин, які б свідчили про порушення відповідачем прав, свобод чи законних інтересів позивача, а також про наявність причинного зв`язку між діями відповідача та заявленими моральними стражданнями.

Також судом під час судового розгляду не встановлено факту розповсюдження відповідачем інформації щодо відмови позивача від отримання продуктового набору, оскільки сам по собі факт фіксації інформації у внутрішніх службових документах, в даному випадку відомості на видачу гуманітарної допомоги, не свідчить про її розповсюдження, якщо такий документ не був доведений до відома сторонніх осіб.

Належних, допустимих та достовірних доказів доведення до відома сторонніх осіб інформації, зазначеної в відомості на видачу гуманітарної допомоги, позивачем не надано.

Підстав вважати інформацію, зазначену у відомості на видачу гуманітарної допомоги недостовірною, також немає, оскільки матеріалами справи встановлено, що позивач особисто відмовився від отримання продуктів харчування.

З огляду на відсутність протиправної поведінки відповідача, враховуючи те, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди відповідачем, наявності причинного зв`язку між діянням відповідача та заподіянням позивачу моральної шкоди, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а тому судові витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок державного бюджету.

Підстав для постановлення окремої ухвали щодо позивача ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_2 судом не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 51, 81, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Височанського селищного голови Мороза Олександра Васильовича про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями посадової особи органу місцевого самоврядування, - відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику)учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - І.В. Березовська