Справа № 565/347/24
Провадження № 2-др/565/9/25
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 жовтня 2025 року м. Вараш
Вараський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Зейкана І.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Бірюк Л.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Кузьменюк-Волошиної Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача Кузьменюк-Волошиної Н.М. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи №565/347/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди,-
В провадженні Вараського міського суду Рівненської області перебувала цивільна справа №565/347/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди.
02.10.2025 від представника позивача Кузьменюк-Волошиної Н.М. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на професійну (правничу допомогу) у розмірі 25 500 грн., витрати на проведення судової інженерно-технічної експертизи у розмірі 13 000 грн., витрати, що пов`язані з переїздом адвоката 27.05.2025 року до Вараського міського суду у розмірі 1 499 грн. 75 коп.
Від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надійшли заперечення, у яких просять відмовити у задоволенні заяви сторони позивача про стягнення витрат в повному обсязі, в разі коли суд дійде висновку про стягнення судових витрат, то зменшити розмір таких витрат до 1 000 грн. Заперечення мотивовані тим, що заявлені витрати є неспівмірними зі справою та вчиненими адвокатом діями під час судового процесу, а також не доведено, що такі витрати були фактичними та неминучими, а їхній розмір обґрунтований.
Представник позивача Кузьменюк-Волошина Н.М. у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила задовольнити її у повному обсязі, зазначила про необгрунтованість заперечень відповідачів. Позивач ОСОБА_1 також просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, подали заяву про проведення судового засідання за їх відсутності.
Третя особа Вараська міська рада, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про причини неявки не повідомила.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, дослідивши подані докази, суд встановив наступні обставини.
Рішенням Вараського міського суду Рівненської області від 26 вересня 2025 року у справі № 565/347/24 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди відмовлено частково. Зокрема, суд ухвалив зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_1 на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер :01:009:0513, шляхом перенесення (демонтажу) курника, огорожі курника, навісу, підпірної стінки, огорожі по межі фактичного користування земельної ділянки, визначених експертом у висновку експерта № 250409/2_ФМ від 07.05.2025, а також стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди. У задоволенні позовних вимог у іншій частині суд відмовив.

Таким чином, суд у повному обсязі задовольнив немайнову вимогу та частково, а саме на 1/10 задовольнив майнову вимогу.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання судових витрат. Згідно із ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, проведенням експертизи, пов`язані із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, або підготовки до її розгляду.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4, ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною третьою ст. 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 вищевказаної статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження отриманих правничих послуг та понесених витрат позивачем ОСОБА_1 представник позивача надала: копію договору про надання правової допомоги № 18/1 від 15.08.2022, предметом якого є надання юридичної допомоги ОСОБА_1 у тому числі, у судовій справі щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Кузьменюк-Волошиної Н.М., копію акту від 29.09.2025 надання юридичної допомоги (прийому-передачі виконаних послуг), за яким адвокатське об`єднання «Волошин і партнери» передало, а Конопко В.В. прийняв послуги на загальну суму 25 500 грн; копію детального опису послуг, наданих адвокатським об`єднанням «Волошин і партнери» для ОСОБА_1 у судовій справі № 565/347/24, загальна вартість яких становить 25 500 грн; копії платіжних інструкцій про перерахування коштів позивачем ОСОБА_1 на рахунок адвокатського об`єднання «Волошин і партнери» на загальну суму 25 000 грн.

Виходячи з встановлених обставин та норм процесуального законодавства, суд доходить висновку, що надані представником позивача докази про понесення ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу під час розгляду Вараським міським судом Рівненської області справи № 565/347/24 є достатніми, допустимими і достовірними. Суд встановив, що перераховані витрати, які зазначені у копії акту від 29.09.2025 надання юридичної допомоги (прийому-передачі виконаних послуг), та копії детального опису послуг, наданих адвокатським об`єднанням «Волошин і партнери» для ОСОБА_1 , загальна вартість яких становить 25 500 грн є пов`язаними з розглядом справи № 565/347/24, розмір таких витрат, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) і часу, витраченого на виконання цих робіт (послуг) є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін.

Крім того, поданими доказами, а саме копією договору № 250409/2 від 09.04.2025, укладеного між ОСОБА_1 та приватним підприємством «Експерт-Рівне-Консалт» та копією платіжної інструкції від 13.04.2025 підтверджується, витрати позивача на проведення судової інженерно-технічної експертизи у сумі 13 000,00 грн.

Також, представник позивача подала до суду копію фіскального чеку ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» від 27.05.2024 про придбання бензину А-95 у кількості 25 л на загальну суму 1 499,75 грн. та просила стягнути зазначену суму, як витрати пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту.

Статтею 138 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, в також найманням житла, несуть сторони. За змістом ч. 3 ст. 138 ЦПК України, граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини неврегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Суд доходить висновку, що запровадження законодавцем граничного розміру (верхньої межі) компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані з прибуттям до суду, покликане насамперед запобігти завищенню розміру цих витрат та попередженню зловживання правом.

Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Згідно з додатком до якої витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

У свою чергу, питання, пов`язані з відшкодуванням витрат на відрядження унормовані постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011року № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59.

За змістом пунктів 7, 9 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011року №98 державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються, окрім іншого, витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Відповідно до пунктів 6, 7 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59 витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.

Пунктом 14 розділу І Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59 визначено, що підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.

В абзаці сімнадцятому статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

В той же час, як пунктом 10 постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98,так і пунктом 12 розділу ІІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59 передбачено, що у разі відрядження за кордон на службовому автомобілі витрати на пально-мастильні матеріали відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту.

Отже, сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень і на користь якої ухвалене судове рішення, має право на компенсацію здійснених нею та підтверджених документально витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, які не можуть перевищувати встановлені законодавством, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1998 року № 59.

Водночас, вищевказані нормативно-правові акти органів виконавчої влади передбачають можливість відшкодування витрат на проїзд в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі), або ж витрат на пально-мастильні матеріали, які відшкодовуються з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу відповідно до затвердженого маршруту.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування стороні витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалася особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті затверджено наказом Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року № 43 і призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива.

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з прибуттям в судове засідання 27.05.2024 представник позивача надала фіскальний чеки від 27.05.2024 на суму 1 499,75 на придбання пального у кількості 25 л.

Між тим, представником позивача не надано розрахунку відстані Рівне-Вараш-Рівне (варіанти використання автомобіля та маршрут), розрахунку витрат на переїзд з врахуванням середнього показника витрат пального на 100 км на відстань між містами та документів, які підтверджують право власності чи користування автомобілем, який використовувався нею для переїзду до м. Вараша і назад.

Отже витрати, які представник позивача кваліфікує як витрати пов`язанні з її переїздом до м. Вараша (до Вараського міського суду Рівненської області), не ґрунтуються на належних і допустимих доказах, що унеможливлює їх відшкодування в порядку встановленому ЦПК України.

Таким чином, розмір судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, які поніс позивач складає 38 500 грн. (25 500 грн витрати на правничу допомогу та 13 000 грн витрати на залучення експерта)

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судового збору у рішенні від 26.09.2025, суд пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягнув з відповідачів на користь позивача 55 % сплаченого судового збору.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у рівних частках з кожного на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з розглядом справи, пропорційно до розміру задоволених вимог, тобто 55 %, на загальну суму 21 175 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у рівних частках з кожного судові витрати, пов`язані з розглядом справи на загальну суму 21 175 (двадцять одна тисяча сто сімдесят п`ять) грн 00 коп.

У задоволенні заяви у іншій частині відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Вараська міська рада, місцезнаходження майдан Незалежності, 1, м. Вараш, Вараський район, Рівненська область, .

Головуючий суддя І.Ю. Зейкан