КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/3550/23 Головуючий у 1 інстанції: Янченко А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Тіткова І.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2025 року, ухвалене в м.Києві в складі судді Янченка А.В., в справі за позовом громадянина Індії ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості неустойки за договором купівлі-продажу,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року громадянин Індії ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості неустойки за договором купівлі-продажу. Зазначав, що 11 листопада 2021 року між ним як продавцем та ОСОБА_1 й ОСОБА_2 як покупцями було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якушевою Є.А. та зареєстрований в реєстрі за №1477. Відповідно до умов договору він продав (передав у власність), а покупці купили (прийняли у власність у рівних частках (по кожній)) житловий будинок, загальною площею 166,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (далі житловий будинок). Пунктом 5 договору визначено, що за згодою сторін продаж житлового будинку було здійснено за 1000 000,00 грн. Покупці сплатити йому вартість придбаного житлового будинку частково, а саме 609 138,00 грн., а решту 390 862,00 грн. зобов`язалися сплатити в строк до 11 травня 2022 року. Вказане зобов`язання виконане не було. Для врегулювання спору в позасудовому порядку він надіслав ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку заяву від 06 червня 2023 року про проведення перемовин та врегулювання розрахунків за договором. Адресоване ОСОБА_1 поштове відправлення повернулося без вручення.

З урахуванням викладеного, громадянин Індії ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі-продажу житлового будинку від 11 листопада 2021 року у розмірі 390 862,00 грн., а також три проценти річних та інфляційну складову боргу відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 12 травня 2022 року по 05 серпня 2023 року у розмірі 14 481,99 грн. та 75 840,94 грн. відповідно.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2025 року позов громадянина Індії ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь громадянина Індії ОСОБА_3 грошові кошти у загальному розмірі 481 184,93 грн., які складаються з:

заборгованості за договором купівлі-продажу житлового будинку від 11 листопада 2021 року у розмірі 390 862,00 грн.;

інфляційних втрат, нарахованих станом на 05 серпня 2023 року за порушення строків виконання договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 листопада 2021 року у розмірі 75 840,94 грн.;

трьох процентів річних, нарахованих станом на 05 серпня 2023 року за порушення строків виконання договору купівлі-продажу житлового будинку від 11 листопада 2021 року у розмірі 14 481,99 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь громадянина Індії ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 4 811,85 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення за позовом громадянин Індії ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу житлового будинку у розмірі 390 862,00 грн., відмовивши у стягнення інфляційних втрат у розмірі 75 840,94 грн. та трьох процентів річних у розмірі 14481,99 грн. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. Суд першої інстанції не надав належної оцінки її доводам щодо введення в Україні військового стану, втрати нею роботи, а також положенням п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якими передбачено звільнення від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_2 не з`явилися, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Вислухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2021 року між громадянином Індії ОСОБА_3 як продавцем та ОСОБА_1 й ОСОБА_2 як покупцями було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якушевою Є.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1475, 1476.

Відповідно до п.п.1,2 договору купівлі-продажу житлового будинку продавець продав (передав у власність), а покупці купили (прийняли у власність) в рівних частках (по 1/2 частці кожний) житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,загальною площею 166,3 кв.м., житловою площею 71,2 кв.м., зазначений на плані літерою «А», та сплатили за житловий будинок грошову суму визначену цим договором.

Пунктом 4 договору купівлі-продажу житлового будинку визначено, що вартість житлового будинку згідно висновку про вартість майна від 10 листопада 2021 року, яку провів експерт ТОВ «АПРЕЙСЕР ЕЛІТ», що діє на підставі сертифікату, виданого 10 червня 2001 року Фондом державного майна за № 456/21, становить 1 000 000,00 грн.

Пунктом 5 договору купівлі-продажу житлового будинку визначено, що продаж житлового будинку здійснюється за 1 000 000,00 грн., з яких 609 138,00 грн. покупці сплатили продавцю до укладання цього договору, а решту цієї суми, а саме 390 862,00 грн., покупці зобов`язуються сплатити продавцю в строк до 11 травня 2022 року. Сторони домовились, що факт повного розрахунку за цим договором може підтверджуватися заявою продавця (його представника), підпис на який засвідчується нотаріально, або іншим документом, що встановлений чинним законодавством. Також, сторони домовились, що реєстрація права власності на житловий будинок за продавцями відбудеться в день підписання цього договору.

Посилаючись на невиконання умов договору щодо проведення повного розрахунку, громадянин Індії ОСОБА_3 порушив питання про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 390 862,00 грн., а також трьох процентів річних та інфляційної складової боргу відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, які за його розрахунком за період з 12 травня 2022 року по 05 серпня 2023 року склали 14 481,99 грн. та 75 840,94 грн. відповідно.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог громадянина Індії ОСОБА_3.

В частині стягнення з ОСОБА_1 на користь громадянина Індії ОСОБА_3 заборгованості за договором купівлі-продажу житлового будинку від 11 листопада 2021 року у розмірі 390 862,00 грн. рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь громадянина Індії ОСОБА_3 трьох процентів річних та інфляційної складової боргу відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Умовами договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеним 11 листопада 2021 року, який укладено між громадянином Індії ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 передбачено проведення покупцями розрахунку з продавцем двома платежами - першого в сумі 609 138,00 грн., який покупці сплатили продавцю до укладання цього договору, та другого в сумі 390 862,00 грн., яким мав бути сплачених в строк до 11 травня 2022 року. Зобов`язання щодо внесення другої частини оплати в сумі 390 862,00 грн. у визначений договором строк виконане не було. А тому суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із з ОСОБА_1 на користь громадянина Індії ОСОБА_3 трьох процентів річних у розмірі 14 481,99 грн. та інфляційної складової в розмірі 75 840,94 грн. за період з 12 травня 2022 року по 05 серпня 2023 року відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на введення в Україні воєнного стану та погіршення її майнового стану, оскільки такі обставини не виключають стягнення сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Також, є безпідставними посилання ОСОБА_1 на п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Зі змісту вказаної норми вбачається, що обмеження щодо застосування у період дії в Україні воєнного стану відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, стосується виключно правовідносин, що виникли з договору позики або кредиту.

Даний спір виник з приводу стягнення заборгованості за договором відчуження майна, а тому встановлені п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України обмеження до спірних правовідносин не підлягають застосуванню.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 липня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 листопада 2025 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.