Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/5722/18
Провадження № 2-п/357/94/25
У Х В А Л А

про залишення заяви без розгляду

20 жовтня 2025 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Дубановська І. Д. отримавши в м. Біла Церква, заяву представника відповідача адвоката Короля Павла Васильовича, про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року в цивільній справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

11 жовтня 2018 року суд постановив заочне рішення, яким вирішив:

- позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 01 лютого 2012 року в розмірі 94 443,35 грн., що складається із: заборгованості за кредитом 4902,99 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 85 352,86 грн.; заборгованості за пенею 4187,50 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачений судовий збір в розмірі 1669,67 грн.;

- в іншій частині позову відмовлено (далі оскаржуване рішення).

12 жовтня 2018 року копія оскаржуваного рішення направлена ОСОБА_1 поштою за місцем її реєстрації: АДРЕСА_1 .

30 листопада 2018 року поштове відправлення повернулося до суду неврученим, з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

02 січня 2019 року оскаржуване рішення набрало законної сили.

05 вересня 2025 року ОСОБА_1 уклала договір про надання правничої допомоги з АБ «КОРОЛЬ ТА ПАРТНЕРИ».

09 вересня 2025 року представник відповідача адвокат Король П.В. звернувся із заявою про ознайомлення з матеріалами справи.

02 жовтня 2025 року представник відповідача адвокат Король П.В. ознайомився з матеріалами справи.

14 жовтня 2025 року представник відповідача адвокат Король П.В. звернувся із заявою про перегляд заочного рішення, де просив:

- поновити строк звернення до суду із заявою про перегляд оскаржуваного рішення;

- переглянути оскаржуване рішення;

- скасувати оскаржуване рішення та призначити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Необхідність поновлення строку на звернення із вищевказаною заявою, представник відповідача адвокат Король П.В. мотивував, посилаючись на статтю 284 ЦПК України, за якою учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Він вказував, що строк на звернення із заявою про перегляд оскаржуваного рішення слід рахувати від дня коли він ознайомився з матеріалами цивільної справи, тобто з 02 жовтня 2025 року.

Таку позицію він мотивував тим, що ОСОБА_1 копію оскаржуваного рішення не отримувала, а дізналася про його існування лише 06 серпня 2025 року, коли на її банківський рахунок був накладений арешт.

Своєю чергою, представник відповідача адвокат Король П.В., ознайомившись з матеріалами цивільної справи вважав, що належних підтверджень вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваного рішення там немає, оскільки поштове відправлення з ним повернулося до суду неврученим з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

На обґрунтування такої позиції, він посилався на висновки Верховного Суду висловлені у справах ЄУН 947/15524/20 (постанова від 18 січня 2023 року), 461/10610/13-ц (постанова від 10 квітня 2019 року), 127/2871/16-ц (постанова від 20 червня 2018 року), 752/11896/17 (постанова від 12 грудня 2018 року), 761/27802/19 (окрема ухвала від 24 листопада 2021 року).

Одночасно, посилаючись на ці ж обставини, представник відповідача адвокат Король П.В., вважав, що відповідно до ч. 4 ст. 284 ЦПК України існують підстави для поновлення строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення, оскільки він пропущений з поважних, незалежних від ОСОБА_2 причин.

Суд отримавши подану заяву, дослідивши її та матеріали цивільної справи, дійшов таких висновків.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ст. 284 ЦПК України).

Згідно зі ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст.127 ЦПК України).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п.46 рішення від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України»).

Як свідчить практика Верховного Суду, процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу. Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків (п. 48-49 постанови Великої палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року, у справі ЄУН 756/11081/20).

Встановлений частиною другою статті 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже ... право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення (п. 55 постанови Великої палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року, у справі ЄУН 756/11081/20).

Оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення, є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не без задоволення (п. 96 постанови Великої палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року, у справі ЄУН 756/11081/20).

Отже, коли суд отримує заяву про перегляд заочного рішення, спочатку він перевіряє, чи подана вона з дотриманням строку визначеного ст. 284 ЦПК України. Якщо такий строк пропущений, суд за клопотанням заявника вирішує питання про його поновлення. За результатами розгляду цього питання, суд може поновити пропущений строк або залишити заяву про перегляд заочного рішення без розгляду.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Як з`ясовано суддею, судові документи, серед яких копія оскаржуваного рішення, надсилались ОСОБА_1 за місцем її реєстрації, яке залишилось незмінним.

Усі вони повернулися до суду, з відміткою «за закінченням строку зберігання».

Суддя погоджується із представником відповідача ОСОБА_3 , що це не свідчить про отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваного рішення.

Однак, як стверджується у заяві про перегляд заочного рішення, про існування оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 дізналася 06 серпня 2025 року, після того, як на вимогу приватного виконавця заблокований її банківський рахунок.

З ордеру встановлено, що договір про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений 05 вересня 2025 року, а із заявою про ознайомлення з матеріалами справи її представник звернувся 09 вересня 2025 року.

Отож, від моменту, коли ОСОБА_1 достовірно дізналася про наявність оскаржуваного рішення 06 серпня 2025 року, до перших дій спрямованих на його оскарження (звернення за правовою допомогою) 05 вересня 2025 року пройшло тридцять днів.

Судді не надані докази, що у вказаний проміжок часу, ОСОБА_1 мала об`єктивні, незалежні від неї перешкоди у вчиненні перших дій спрямованих на його оскарження, або ж у зверненні із заявою про перегляд оскаржуваного рішення у двадцятиденний строк, як це вимагає стаття 284 ЦПК України.

Отож, з огляду на наведені обставини, враховуючи те, що з моменту ухвалення оскаржуваного рішення пройшло більше семи років, виходячи з принципу «res judicata», суддя дійшла до переконання, що строк на звернення із заявою про перегляд оскаржуваного рішення пропущений, а підстав для його поновлення немає.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі ЄУН 607/12478/15-ц у постанові від 29 листопада 2024 року, за обставинами якої відповідач також дізнався про наявність рішення про стягнення з нього боргу, після накладення виконавцем арешту на його банківський рахунок та звернувся про перегляд заочного рішення, через значний проміжок часу після його ухвалення.

Отож, за викладених підстав, відповідно до частини другої статті 126 ЦПК України, суддя заяву представника відповідача адвоката Короля П.В., про перегляд оскаржуваного рішення, залишає без розгляду.

Керуючись ст. 126, 127, 258, 259, 260, 261, 284, 352, 354, 355 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

відмовити в поновленні строку звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року.

Заяву представника відповідача адвоката Короля Павла Васильовича, про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 жовтня 2018 року в цивільній справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена та підписана 20 жовтня 2025 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА