Провадження № 2-о/638/330/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Дудка Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла зазначена заява про встановлення факту народження. Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк ОСОБА_1 народила двійню ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . ОСОБА_2 є батьком цих дітей. Єдиними документами, які підтверджують народження дітей, є медичні свідоцтва та свідоцтва про народження дітей, видані окупаційною владою. У зв`язку з чим заявниця просить встановити факт народження дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у м. Донецьк, Донецької області, Україна, матір`ю яких є громадянка України ОСОБА_1 , батьком громадянин України ОСОБА_2 .

Від заявника ОСОБА_1 , зацікавленої особи ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник заінтересоваї особи в судове засідання також не з`явився про день час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Справу розглянуто за відсутності сторін, у зв`язку з вимогами ч.2 ст. 317 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк народилися ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від матері ОСОБА_1 та батька ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Автономна Республіка Крим та м. Севастополь є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно п.п.1,2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Відповідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації народження дітей.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України»: «особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України».

Судом встановлено, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що свідчать медичне свідоцтво про народження №17, у якому зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 03-15 год. народила дитину хлопця вагою 2100 гр та медичне свідоцтво про народження №18, у якому зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 03-50 год. народила дитину дівчину вагою 1950 гр; свідоцтвами про народження на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які видані, створеним всупереч законодавства України, відповідною установою, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків.

З огляду на викладене, суд вважає що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та її дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, так як законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянами України свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Що стосується запису про батька.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не перебуває у шлюбі.

Порядок визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, передбачено у статті 125 СК України.

За вимогами вказаної статті якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

У статті 126 СК України, яка визначає походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, закріплено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (стаття 128 СК України).

Заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подано спільну заяву, якою останні підтвердили, що ОСОБА_2 є батьком дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які народилися у місті Донецьк, матір`ю яких є громадянка України. Також, цією ж заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджували, що не перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Окрім того, відомості про батька ОСОБА_3 внесено до свідоцтв про народження дітей, які видані окупаційною владою.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Зазначений висновок враховував також ЄСПЛ у справах «Лоізіду проти Туречини» (Loizidou v. Turkey, рішення від 18 грудня 1996 року), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, рішення від 10 травня 2001 року), «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23 лютого 2016 року).

Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження дитини, з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під контролем іншої держави.

При наданні оцінки, зокрема, свідоцтвам про народження дітей, довідкм медичного характеру як доказам потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але де- факто існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт народження дитини.

За вимогами частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Оскільки наявна спільна заява батьків про визнання батьківства ОСОБА_2 стосовно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , чим він підтверджує своє батьківство, що відповідно до статей 125, 126 СК України, уможливлює внесення запису про батька дитини заявником ОСОБА_1 і процедура, передбачена у статті першій статті 135 СК України у такому випадку незастосовна.

Верховний Суд у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23 (провадження № 61-9113св23) зауважив, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою, зокрема, фактів народження фізичної особи та її походження. Свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує особу дитини до отримання паспорта громадянина України. Від наявності в дитини такого документа залежить виникнення у неї та реалізація особистих немайнових та майнових прав.

Беручи до уваги викладене суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 263-265, 293, 315, 317, 354, 355 ЦПК України, ст.49 ЦК України, ЗУ «Про громадянство України», ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьк, Донецької області, Україна від матері громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Донецьк, Донецької області, Україна від матері громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Копію рішення суду негайно після проголошення надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації народження особи.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до або через Харківський апеляційний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Семіряд