Провадження № 2/638/1482/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Заварзи Т. В.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко Т. В.,

представника відповідача адвоката Лисенко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» - Гаврилюк Олександр Сергійович через систему «Електронний суд» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова Аркатової К.В. від 30 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274 279 ЦПК України.

Згідно з наказом голови Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.03.2025 року «Про відрахування зі штату Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_2 », у відповідності до розпорядження від 01 квітня 2025 року № 02-06/127 щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи, на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 18 березня 2025 року № 540/0/15-25 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Дзержинського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку», у відповідності до п. 2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради Суддів України та погодженого Головою Державної судової адміністрації України від 11 листопада 2024 року № 39 (зі змінами та доповненнями) призначено повторний автоматичний розподіл справи № 638/17685/24 провадження № 2/638/1482/25.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2025 року, визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Заварза Т.В. та матеріали справи передані в провадження судді.

Позовна заява обгрунтована тим, що 12.10.2023 між ФО-П ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір № 4 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ (далі - Договір). На підставі договору Відповідачу передано в оренду на умовах лізингу "Квадрокоптер DJI Mavic 3 (CP.MA.00000447.02)", встановленою вартістю 122152,00 грн. Передача Товару Відповідачу засвідчена підписом Відповідача на Договорі. Відповідач частково оплатила товар, однак станом на день звернення з позовом заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором складає 70 712,90 грн, у тому числі: 55 334,17 гривні 17 копійок - сума заборгованості за основним зобов?язанням з оплати вартості отриманого Товару; 15 378,73 грн - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору.

Відповідач надав до суду відзив, у якому позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що позивач не надав до суду електронні докази, які підтверджують факт підписання Договору та докази дотримання послідовності при укладенні Договору, яка передбачена Законом України "Про електронну комерцію", зокрема, на договорі відсутній підпис Постачальника фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 ; позивачем не надано належних та допустимих доказів передачі товару відповідачу - накладної або акту, що є порушенням п. 9.1 Договору; позивач нарахував суму процентів, яка суперечить нормам чинного законодавства. Зокрема, позивач зазначає, що відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі, прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що 29 вересня 2023 року Позивач та фізична особа-підприємець ОСОБА_3 - постачальник, уклали Договір № про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (факторингу). Відповідно до п. 1.1 цього Договору, Постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Позивачу права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а Позивач здійснює факторингове фінансування відступлених Постачальником Позивачу прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил участі Постачальника в системі ПлатиПізніше™, поточна редакція яких діє згідно Наказу N? 05/02-18 від 05.02.2018 року, які затверджуються Позивачем та є невід?ємною частиною Договору N? про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (факторингу) від 29.09.2023 року. Позивач (ТОВ "Фінансова компанія "Фангарант Груп") є фінансовою установою згідно законодавства України, на підставі Свідоцтва реєстрацію фінансової установи ФК N? 450 від 12.12.2013 року та Ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг факторингу (Розпорядження Нацкомфінпослуг N? 455), та має право надавати фінансові послуги з факторингу. До відповіді на відзив позивач долучив свідоцтво про реєстрацію фінансової установи та Правила участі постачальника в системі ПлатиПізніше.

Відповідач надав суду пояснення щодо деяких обставин справи, у яких просив суд не приймати докази, подані позивачем разом із відповіддю на відзив.

Позивач до суду свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - за допомогою підсистеми "Електронний суд".

У судове засідання з`явився представник відповідачки, проти позову заперечував. Зазначив, що позивач не довів належними доказами своїх вимог до ОСОБА_1 , не підтвердив та не спростував того факту, що позивачка придбала "Квадрокоптер DJI Mavic 3 (CP.MA.00000447.02)" на підставі договору № 4.

Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

12 жовтня 2023 року між ФОП ОСОБА_3 (постачальник) та ОСОБА_1 (Клієнт) було укладено в електронній формі договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ № 4 , відповідно до умов якого відповідач отримав на умовах прямого лізингу від постачальника товар "Квадрокоптер DJI Mavic 3 (CP.MA.00000447.02), загальною вартістю 122152,00 грн.

Відповідно до умов вказаного договору:

- пунктом 8.1 визначено, що клієнт отримує товари (послуги) від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «ФК «Фангарант Груп»);

- пунктом 8.2 визначено, що порядок отримання товарів клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше™, що є невід`ємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з правилами в електронній формі на сайті www.payplater.com.ua, а також з порядком укладення договору за допомогою електронного підпису;

- пунктом 9.1 визначено, що якщо за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів відбувається в момент підписання цього договору сторонами. Підпис клієнта в договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації;

- пунктом 14 визначено, що оплата вартості отриманого товару повинна здійснюватись поетапно 9 платежами;

- пунктами 12.2, 12.3 визначено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 % від суми заборгованості за прострочення кожного платежу; у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 10 % від суми заборгованості за кожен місяць прострочення.

Також позивачем надано копію правил отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше™ та копію договору № про участь постачальника в системі ПлатиПізніше™ (факторингу) від 26 вересня 2023 року.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем до договору № 4 від 12.10.2023 станом на 17.09.2024 заборгованість за вказаним договором становить 55334,17 грн за місячними платежами та 15378,73 грн - неустойка.

Разом з відповіддю на відзив позивач надав суду розпорядження та свідоцтво про реєстрацію фінансової установи. Відповідач заперечує проти прийняття вказаних доказів судом як таких, що були подані з порушенням процесуальних строків.

З цього приводу суд зауважує, що існувала обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від позивача, оскільки позивачу стало відомі аргументи відповідача, у яких він заперечував проти того, що позивач є правосуб`єктним, тобто має усі необхідні дозволи для надання фінансових послуг, лише після подання ним відзиву. Тому суд вважає за можливе прийняти до розгляду докази надані позивачем разом із відповіддю на відзив.

Так, згідно розпорядження № 455 від 02.03.2017 товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» було видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на надання послуг з факторингу.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» ФК № 450 від 12.12.2013 є фінансовою установою.

Суду не надані інші докази, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, суд всебічно та повно дослідивши докази на підтвердження вимог та заперечень позивача і відповідача, приходить до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі танадати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 14 червня 2022року у справі № 757/40395/20.

У справі встановлено, що 12 жовтня 2023 року між ФОП ОСОБА_3 (постачальник) та ОСОБА_1 (Клієнт) було укладено в електронній формі договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше™ № 4 , відповідно до умов якого відповідач отримав на умовах прямого лізингу від постачальника товар "Квадрокоптер DJI Mavic 3 (CP.MA.00000447.02), загальною вартістю 122152,00 грн.

Для підписання договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали договір.

Договір про отримання товару підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами 12 жовтня 2023 року правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір не був би укладений.

Крім того, відповідно до розрахунку наданого позивачем до договору № 4 від 12.10.2023 станом на 17.09.2024 відповідачка сплатила на користь позивача 66930 грн 04 коп.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Тож за наведених умов, оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті подала заявку на отримання товару за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання товару шляхом натискання відповідної кнопки, це свідчить про те, що укладення договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Щодо нарахування позивачем неустойки - суми штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Позивач стверджує, що між ФО-П ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір лізингу.

Судом встановлено, що відповідно до п 8.1 клієнт отримує товари (послуги) від постачальника (ФО-П ОСОБА_3 ) на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь Процесинг-центра (ТОВ «ФК «Фангарант Груп»).

Статтею 806 Цивільного кодексу України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Суд, уважно вивчивши договір наданий позивачем, вважає, що він не містить ознак договору лізингу (сторонами не оговорено строк, на який надається майно, або момент переходу права власності на майно набуте за договором), натомість він по суті є договором про продаж товару в кредит.

Статтею 695 Цивільного кодексу України передбачено, що договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу.

Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п`ятої та шостої статті 694 цього Кодексу.

Отже, на правовідносини, що виникли між сторонами вказаного правочину розповсюджує свою дію положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

А тому вимога позивача в частині стягнення неустоки у сумі 15378 грн 73 коп. задоволенню не підлягає.

Окрім того, судом встановлено, що позивачем із сум, які перераховувалися відповідачкою у якості платежів за договором, в рахунок неустойки було зараховано 10022 грн 01 коп.

Отже вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме у сумі 45312 грн 16 коп. (55334 грн 17 коп. - 10022 грн 01 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1550 грн 34 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 695, 806 Цивільного кодексу України, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Частково відмовити у позові товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» суму заборгованості за основним зобов`язанням за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше від 12.10.2023 у розмірі 45312 грн 16 коп. (сорок п`ять тисяч триста дванадцять гривень 16 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант груп» суму судового збору у розмірі 1550 грн 34 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», адреса місцезнаходження: пр. Степана Бандери, буд. 21, корпус В, м. Київ, 04073, .

Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення складено 20 жовтня 2025 року.

Суддя Т. В. Заварза