Справа № 397/1059/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про закриття провадження

20.10.2025 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Гайдар Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Волошаненко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Логош Т.В. звернулася до суду з позовом з якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитим договором №01.02.2025-100002754 від 01.02.2025 у розмірі 21200,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 03.09.2025 було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

24.09.2025 до суду від представника позивача Логош Т.В.надійшла заява про закриття провадження у справі внаслідок відсутності предмету спору та вирішення питання про стягнення суми сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн. Вказує, що відповідачка повністю розрахувалася з позивачем за спірною заборгованістю.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить проводити розгляд справи без її участі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріал справи, клопотання представника позивача про закриття провадження у справі, приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі у якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Зокрема Європейський суд з прав людини, зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір.

Предмет позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави предмету позову це зазначена в позовній заяві нормативно - правова кваліфікація, яким позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження №12-67гс19), прикладами відсутності предмету спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 у справі № 456/647/18 (провадження №51/2018св19) Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року № 686/20582/19 (провадження №61/1807св20); Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 у справі № 750/1658/20 ( провадження № 61/9658св20) зазначено, що закриття провадження у справі можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 (провадження №31/3438сво21) відступив від висновку, сформульованого у зазначених постановах, конкретизувавши його таким чином: закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Згідно з ч. 4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо вирішення питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору, суд зазначає таке.

Так, згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом першим частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Верховний Суд неодноразово надав правову оцінку випадкам стягнення судових витрат у разі закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору.

Так, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі №199/9188/16-ц, Верховний Суд зазначив: «Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суди попередніх інстанцій зазначеного, а також положень частини третьої статті 142 ЦПК України у поєднанні із статтею 255 ЦПК України не урахували, а тому дійшли помилкового висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат».

Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

- відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої);

- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).

Частина 3 статті 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Після відкриття провадження у справі позивач просив закрити провадження у справі, оскільки відповідачкою погашена заборгованість за кредитним договором.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог (відповідно суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, та перевіряти законність судових рішень лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції), а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Суд прийшов до висновку про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини 1 статті 255 ЦПК України) не є відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідачки на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме судового збору.

А тому, клопотання представника позивача про стягнення з відповідачки судового збору не підлягає задоволенню.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В задоволенні заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Логош Тетяни Василівнипро стягнення з ОСОБА_1 судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. відмовити.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання, має право на поновлення строку для оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя Н.І.Гайдар