Справа №333/1614/25
Провадження №2/333/2175/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., представника позивача Фартушного В.С., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Трифонова А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справи №333/1614/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області переплату пенсії у розмірі 51881,31 грн, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком з 08.08.2023 року (учасник бойових дій АТО). За заявою від 31.08.2022 року та відповідним пакетом документів ОСОБА_1 було здійснене призначення дострокової пенсії за віком, як учаснику бойових дій. Пенсійний вік заявника визначений пп. 4 п.1 ст.115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складав 55 років. Під час перевірки матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , працівниками відділу призначення пенсії було виявлено, що страховий стаж по наданим документам пенсіонера складав 23 роки 8 місяців 1 день, що не дає йому права на пенсію, так як необхідний страховий стаж визначений пп. 4 п. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повинен становити 25 років. Відділом призначення пенсії було винесене рішення № 97 від 06.09.2022 року про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 , що, в свою чергу, призвело до переплати 51881,31 грн. за період з 15.08.2022 року по 07.08.2023 року. В подальшому ОСОБА_1 знову звернувся за призначенням йому пенсії з відповідним пакетом документів згідно з яким йому було повторно призначено пенсію, починаючи з 08.08.2023 року. Для вирішення питання щодо утримання виявленої переплати ОСОБА_1 направлялись листи, пропонувалось повернути виявлену переплату шляхом написання заяви щодо її утримання, або повернути кошти на рахунок управління. На теперішній час відповідач згоду на утримання переплати не надавав, зайво виплачені кошти до Головного управління ПФУ не повернув. Таким чином, безпідставно набута відповідачем пенсія, фактично, є завданням шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійного фонду України. Пунктом 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 року № 6-4, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 15.05.2003 року за №374/7695, визначено, що переплата пенсії сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством. Отже, оскільки, до теперішнього часу сума переплати пенсії не повернута, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Ухвалою суду від 07.03.2025 року відкрито провадження по справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

15.05.2025 року від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення з приводу заявленого позову, в яких він просив суд відмовити в задоволенні вимог позивача і зазначив, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дати подання відповідної заяви. Якщо відповідачем подано заяву про призначення пенсії за віком 31.08.2022 року, то пред`явлення позивачем вимог до відповідача з 15.08.2022 року є некоректним та протиправним. До позовної заяви позивачем додано Рішення № 97 від 06.09.2022 року про відмову у призначенні пенсії в неповному вигляді. Позивач, прийнявши вказане рішення № 97 від 06.09.2022 року повинен був негайно припинити виплату пенсії відповідачеві, але, через невідомі на те причини це не зробив, тобто вказані пенсійні виплати виплачувалися відповідачу з вини працівників Пенсійного фонду. Але, як вбачається з відповіді ГУПФУ від 28.04.2025 року №0800-0207-8/40935 службове розслідування з даного приводу не проводилося. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З огляду на вказану норму Закону, відповідач не повинен нести цивільно-правову відповідальність за переплату пенсії з вини працівників Пенсійного фонду. Рішення № 97 від 06.09.2022 року про відмову у призначенні пенсії не було доведено позивачем до відома відповідача, через що останнім було пропущено процесуальний строк на його оскарження до адміністративного суду. У спірний період, а саме з 14.07.2022 року по 02.02.2023 року відповідач проходив військову службу за призовом по мобілізації. Позивачем було неправильно підраховано страховий стаж відповідача, який на момент подання заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах становив 25 років 0 місяців 25 днів (це якщо узяти службу в АТО виходячи з розрахунку місяці за місяць). Згідно з правовою позицією Верховного суду, викладеною у справі № 185/7049/16-а, участь у бойових діях повинна зараховуватися до страхового стажу виходячи з формули «один місяць за три місяці». Згідно з п.3 Порядку, на який у позовній заяві посилається позивач, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дана переплата сталася з вини працівників ГУПФУ, а не внаслідок зловживань з боку пенсіонера. Пенсіонер, яким є відповідач, у спірний період часу захищав Батьківщину, він добросовісно вважав, що пенсію йому призначено і він правомірно її отримує.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач і його представник у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували у повному обсязі з підстав, викладених в письмових поясненнях.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача і його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

За заявою від 31.08.2022 року та відповідним пакетом документів ОСОБА_1 було здійснене призначення дострокової пенсії за віком, як учаснику бойових дій (а.с.6).

Рішенням № 97 від 06.09.2022 року ОСОБА_1 відмовлено в призначені дострокової пенсії за віком, як учаснику бойових дій, оскільки вік заявника 55 років, а страховий стаж по наданим документам пенсіонера складав 23 роки 8 місяців 1 день, що не дає йому права на пенсію, так як необхідний страховий стаж визначений пп. 4 п. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повинен становити 25 років (а.с.5).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком з 08.08.2023 року (учасник бойових дій АТО).

У результаті перерахунку пенсії у ОСОБА_1 за період з 15.08.2022 року по 07.08.2023 року виникла переплата пенсії у розмірі 51881,31 грн (а.с.15, 16).

Для вирішення питання щодо утримання виявленої переплати ОСОБА_1 позивачем направлялись листи, пропонувалось повернути виявлену переплату у добровільному порядку шляхом написання заяви в управлінні, або повернути добровільно кошти на рахунок управління (а.с.13, 14).

Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.04.2025 року на запит представника відповідача, у призначенні пенсії відповідно до заяви від 31.08.2022 року було відмовлено рішенням від 06.09.2022 року, пенсія по зазначеній заяві не призначалась і не виплачувалась. Переплата по пенсійній справі ОСОБА_1 виникла по заяві від 08.08.2023 року, у зв`язку із призначенням пенсії заявнику з 15.08.2022 року з урахуванням норми п.п.14-6.2 Прикінцевих положень Закону № 1058 та зарахуванням страхового стажу та заробітної плати по 28.02.2023 року включно. Враховуючи вищезазначене, пенсійну справу у листопаді 2023 року було переглянуто та перевизначено дату права на пенсію з 15.08.2022 року на 08.08.2023 року, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 15.08.2022 року по 07.08.2023 року, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 13.12.2023 року №0800-0504-8/92486.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення, заборгованість перед Пенсійним фондом України є заборгованістю перед державою.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним, а отже можливості для прийняття рішення про стягнення сум переплати у випадку неправильного обчислення розміру пенсії працівником пенсійного органу чи у зв`язку з автоматизованою помилкою, законодавством не передбачено. При цьому, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вищевказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 25-3 від 25 листопада 2014 року), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за №374/7695 від 15 травня 2003 року.

Згідно з п. 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені над міру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, повернення над міру сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Надані позивачем докази не доводять факту недобросовісного набуття відповідачем коштів у розмірі 51881,31 грн, що є пенсійною виплатою, призначеною йому безпосередньо позивачем.

Крім того, позивач звернувся до суду із позовними вимогами щодо повернення безпідставно призначеної пенсії, посилаючись при цьому на положення ст. 1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Разом з тим, ст. 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача резюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначено статтею 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з частиною першої якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку позивачем не доведено наявність рахункової помилки (наприклад, через технічний збій, арифметичну неточність) або недобросовісність відповідача в отриманні пенсії, в результаті чого йому було надміру виплачено кошти в сумі 51881,31 грн., які до теперішнього часу не повернуто до державного бюджету.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справах «Пінкова проти Чеської Республіки», «Гаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії».

Приймаючи до уваги сумлінність поведінки одержувача коштів, та недоведеність позивачем того факту, що перерахування пенсії сталося з причин, зокрема, технічної помилки або, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.1212, 1215 ЦК України, ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 25-3 від 25 листопада 2014 року), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за №374/7695 від 15 травня 2003 року, ст.ст.10-13, 77-80, 133, 137, 141, 142, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр. Соборний, 158 Б, ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення переплати пенсії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 20 жовтня 2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков