Справа № 716/1691/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2025 м. Заставна

головуючого судді Стрільця Я.С.,

за участю:

секретаря судових засідань Гандзюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в особі представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ у натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника позивача адвоката Данищука В.В., звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про поділ у натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності.

Позивач зазначає, що оскільки він являється власником певних не житлових будівель та споруд що входять до комплексу Цегельного заводу, що знаходиться по АДРЕСА_1 , тому бажає виділити їх в натурі, оскільки є така технічна можливість.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Данищук В.В. в судове засідання не з`явилися, попередньо подали до суду заяву в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи своєчасно та належним чином повідомленими про розгляд справи в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи провести в їх відсутності, позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходило.

Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 41 Конституції України та частини першої статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна.

Аналіз змісту статей 356, 367, 364 ЦК України свідчить, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Так, при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, розподіляється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Натомість при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №336/1136/19, провадження №61-4521св21, які суд враховує на підставі частини 4 статті 263ЦПК України при застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.6 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни від 4 жовтня 1991року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється власником будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1 , а саме: нежитлових будівель Столова-їдальня літ. «А-2» та їдальні літ. «Б» загальною площею 352,00 кв.м., з комплексу Цегельного заводу відповідно до договору купівлі-продажу від 27.12.2004; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6153485 від 10.01.2005.

Вищезгадана будівля складає 2/100 частки комплексу нежитлових будівель цегельного заводу, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно висновку виданого «Заставнівським районним бюро технічної інвентаризації» від 25.08.2025 №258 нежитлова будівля Столова-їдальня літ. «А-2» та їдальні літ. «Б» загальною площею 352,00 кв.м., з комплексу Цегельного заводує ізольована, має окремий вхід-вихід, під`їзд- заїзд, відсутні місця загального користування з іншими співвласниками.

На підставі наведеного, суд вважає, що існує технічна можливість для виділу в натурі нежитлових будівель Столова-їдальня літ. «А-2» та їдальні літ. «Б» загальною площею 352,00 кв.м., з комплексу Цегельного заводуз комплексу по АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскільки виділ належної позивачці частки із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим, належна їй частина нежитлових будівель є відокремленою, має свій вхід та комунікації, не має самочинних побудов, а також враховуючи, що інші співвласники не заперечують проти такого виділу та визнають позов, про що подали до суду відповідні заяви, тому позов ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ у натурі нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, та припинення права спільної часткової власності задовольнити.

Виділити в натурі 2/100 частки із майна, що є у спільній частковій власності та визнати право власності за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 на приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: нежитлові будівлі Столова-їдальня літ. «А-2» та їдальні літ. «Б» загальною площею 352,00 кв.м., з комплексу Цегельного заводу.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 , реестраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на нежитлове примішення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Повне найменування учасників судового процесу:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача адвокат Данищук Василь Вячеславович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000382 від 24.05.2019, місце знаходження: вул. Молдавська, 45, м. Заставна Чернівецької області, діє у справі на підставі ордеру серія СЕ №1121192 від 12.09.2025;

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області від 25.06.1996;

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ