Справа № 274/4496/25 Провадження № 2/0274/1875/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
20.10.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судових засідань Руденченко В.С.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомКомунального підприємства "Бердичівтеплоенерго", представником якого є Приймак С.В.,
до1) ОСОБА_1 , представником якої є Ковальчук А.О., 2) ОСОБА_2 ,
простягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
Комунальне підприємство "Бердичівтеплоенерго" (далі Підприємство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії з ОСОБА_1 у розмірі 79 405,30 грн., з ОСОБА_2 у розмірі 5 995,18 грн.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , які надає Підприємство, проте зобов`язань з оплати цих послуг вони належним чином не виконували, внаслідок чого мають заборгованість.
ОСОБА_1 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила, від її представника надійшла заява про застосування позовної давності (а. с. 41).
ОСОБА_2 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив, від нього надійшла заява від 17.10.2025 р., у якій він просить розгляд справи провести без його участі та прийняти законне та обґрунтоване рішення (а. с. 44).
Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 є власником 5/6 часток житла за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому 1/6 частка її належить на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 03.06.2021 р., а 2/3 часток на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.04.2025 р. у справі № 274/4400/23, що підтверджується інформацією від 16.06.2025 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 19).
ОСОБА_2 є власником 1/6 частки житла за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу частки квартири від 21.02.2022 р. № 330, що підтверджується інформацією від 16.06.2025 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 19).
ОСОБА_1 з грудня 2008 р. проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , робила це відкрито та безперервно, що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.04.2025 р. у справі № 274/4400/23, яке набрало законної сили 31.05.2025 р. (а. с. 20 21).
Як вбачається зі змісту позовної заяви та довідки від 26.06.2025р. Підприємства, останнє надає послуги з постачання теплової енергії до квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 24).
Крім того, на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , Підприємством відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується таблицею-розрахунком заборгованості (а. с. 10 12), з якої також вбачається, що у період з січня 2017 р. по травень 2025 р. включно Підприємством надавалися послуги з постачання теплової енергії у цю квартиру, проте оплата за ці послуги була здійснена лише у січні 2017 р., у зв`язку з чим заборгованість з оплати цих послуг за вказаний період становить 95 286,36 грн.
Щодо обставин надання Підприємством послуг з постачання теплової енергії до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , та нездійснення належної оплати цих послуг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заперечили.
За таких обставин Суд вважає, що ОСОБА_1 з січня 2017 р., а ОСОБА_2 з лютого 2022 р., по травень 2025 р. включно були (індивідуальними) споживачами житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та закону України "Про теплопостачання", проте зобов`язання з оплати послуг з теплопостачання виконували не належним чином, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість у розмірі 95 286,36 грн.
Достовірні відомості про те, що у зазначений період були інші (індивідуальні) споживачі житлово-комунальних послуг у розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та закону України "Про теплопостачання", які надавалися Підприємством за адресою: АДРЕСА_2 , матеріали справи не містять (з них, а саме з рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.04.2025 р. у справі № 274/4400/23, лише можна припустити, що таким споживачем у період з 03.06.2021 р. по 21.02.2022 р. міг бути син ОСОБА_1 ОСОБА_3 , але лише за умови, що він був повнолітнім, проте доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 Цивільного процесуального кодексу України)).
Як вбачається з таблиці-розрахунку заборгованості, розмір заборгованості за період з січня 2017 р. по січень 2022 р. включно становить 59 315,28 грн., а з лютого 2022 р. по травень 2025 р. включно 35 971,08 р.
З урахуванням встановлених вище обставин, розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 89 291,18 грн., який складається з заборгованості за період з січня 2017 р. по січень 2022 р. включно 59 315,28 грн. (так як вона у цей період була єдиним (індивідуальними) споживачем), та заборгованості за період з лютого 2022 р. по травень 2025 р. включно 29 975,90 грн. (5/6 часток від заборгованості у розмірі 35 971,08 р.), а розмір заборгованості ОСОБА_2 за період з лютого 2022 р. по травень 2025 р. включно становить 5 995,18 грн. (1/6 частка від заборгованості у розмірі 35 971,08 р.).
Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7, частиною першою статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином позов Підприємства в частині вимоги до ОСОБА_2 підлягає задоволенню.
Разом з тим, як зазначалось раніше, від представника ОСОБА_1 надійшла заява про застосування позовної давності.
Статтею 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Частиною першою статті 261 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Абзацом першим пункту 18, підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р № 630, які втратили чинність 02.02.2022 р., встановлювалося, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлені договором строки.
Відповідно до пункту 12 розділу "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
12.03.2020р. на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20.05.2020р. №392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", від 22.07.2020р. №641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", від 09.12.2020р. №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", який було відмінено з 24:00 30.06.2023р. постановою Кабінету МіністрівУкраїни від 27.06.2023р. №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Згідно з пунктом 19 розділу "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Пункт 19 розділу "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Цивільного кодексу України виключено на підставі Закону України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", який набрав чинності 04.09.2025 р.
Таким чином позовна давність з 12.03.2020 р. по 30.06.2023 р. продовжувалася на цей строк, при цьому з 24.02.2022 р. перебіг позовної давності був зупинений до 03.09.2025 р. включно.
Частинами третьою, четвертою та п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Підприємство звернулося з позовом 27.06.2025 р., що підтверджується відміткою про його одержання Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області на першому аркуші позовної заяви (а. с. 1).
Таким чином Підприємством пропущено позовну давність за позовною вимогою про стягнення заборгованості за січень 2017 р. включно, тобто у розмірі 1 027, 10 грн.
Підприємство не надало будь-яких доказів, які б вказували, що воно пропустило позовну давність за вказаною вимогою з поважних причин.
Тобто розмір заборгованості ОСОБА_1 у межах позовної давності (за період з лютого 2017 р. по травень 2025 р.) становить 88 264,08 грн. (89 291,18 грн. 1 027,10 грн.).
Однак Підприємство просить стягнути на його користь заборгованість з ОСОБА_1 у розмірі 79 405,30 грн.
Суд, керуючись частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (якою визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках), не має права вийти за межі позовних вимог, а тому стягує на користь Підприємства з ОСОБА_1 заборгованість у межах заявленої позовної вимоги, а саме у розмірі 79 405,30 грн., тобто задовольняє відповідну позовну вимогу.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 на користь Підприємства у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 2 523,33 грн., а з ОСОБА_2 у розмірі 504,67 грн. (судовий збір, сплачений за подання до суду позовної заяви, а. с. 5, 6).
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" частину заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з лютого 2017 р. про травень 2025 р. включно у розмірі 79 405,30 грн.
3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з лютого 2022 р. по травень 2025 р. включно становить 5 995,18 грн.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 2 523,33 грн.
5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 504,67 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут