Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/975/25

Провадження № 2/943/1067/2025

20 жовтня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки,-

встановив:

ОСОБА_3 звернулася в суд з означеним позовом, покликаючись на те, що після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку (будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами) АДРЕСА_1 . Батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,61 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Тур`янської сільської ради Буського району Львівської області (тепер території Буської міської ради Золочівського району Львівської області). На випадок своєї смерті мій батько та матір не залишили жодних розпоряджень, у зв`язку з чим спадкування після їх смерті відбувається за законом. Відповідач по справі від своїх спадкових прав відмовляється в користь позивачки ОСОБА_3 .. Позивачка є спадкоємцем по закону до даного майна після смерті батьків ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , фактично прийняла спадщину, виготовила технічний паспорт на будинок, проживає в дану будинку, здійснює постійний догляд та несе витрати по утриманню спадкового майна. Однак не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки звернулась до нотаріуса, проте було відмовлено, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку. Оскільки мати ОСОБА_4 за життя не виготовила правовстановлюючі документи на житловий будинок, а батько ОСОБА_5 не приватизував, а отримав рішення про передачу йому у безплатну приватизацію земельної ділянки, оскільки розпочав процедуру приватизації, однак не встиг належним чином зареєструвати право власності. Тому просить суд визнати за нею право власності на означене спадкове майно.

Позивачка, до початку підготовчого судового засідання, подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити.

Відповідач за викликом суду не з`явився, подав письмову заяву з проханням справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, просить позов задоволити.

Представник третьої особи за викликом суду не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, пояснень, клопотань, заперечень проти позову не подав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про підставність позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим Тур`янською сільською радою Буського району Львівської області від 17.06.2003 року підтверджується факт смерті батька позивачки ОСОБА_5 , про що зроблено актовий запис № 13.

Після його смерті відкрилась спадщина на право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,61 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Тур`янської сільської ради Буського району Львівської області (тепер території Буської міської ради Золочівського району Львівської області).

Належність земельної ділянки площею 0,61 га ОСОБА_5 , підтверджується Архівним витягом виданим Золочівською РДА Львівської області № А/2-234 від 14.04.2025 року на підставі ухвали Тур`янської сільської ради народних депутатів Буського району Львівської області від 19.04.1996 № 5 року про передачу землі у приватну власність, яка знаходиться в користуванні громадян сільської ради народних депутатів, якою передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,61 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Тур`янської сільської ради Буського району Львівської області (тепер території Буської міської ради Золочівського району Львівської області).

Довідкою від 06 травня 2025 року № 62, виданої Тур`янським старостинським округом Буської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області відомо, що ОСОБА_5 до дня смерті проживав в АДРЕСА_1 і помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . В житловому будинку разом з померлим були зареєстровані: дочка ОСОБА_3 (позивачка), ОСОБА_6 (відповідач), внуки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Днем відкриття спадщини є день смерті спадкодавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свідоцтвом серії НОМЕР_2 , виданим Тур`янською сільською радою Буського району Львівської області від 22.01.2016 року підтверджується факт смерті матері позивачки ОСОБА_4 .

Після смерті останньої залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку (будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами) АДРЕСА_1 .

Такий згідно технічного паспорту, виготовленого фізичною особою підприємець ОСОБА_11 , станом 14.03.2025 року на замовлення позивачки, вбачається, що житловий будинок 1925 року побудови, загальною площею 51,1 кв.м., відповідає технічним нормам та придатний для проживання.

З довідки виданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_11 № 27 від 14.03.2025 року підтверджується інвентаризаційна вартість житлового будинку становить 77413 грн..

Належність спадкового житлового будинку ОСОБА_4 , підтверджується довідкою виданою Тур`янським старостинським округом Буської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області № 23 від 28.02.2025 року.

Довідкою від 28 лютого 2025 року № 25, виданої Тур`янським старостинським округом Буської міської територіальної громади Золочівського району Львівської області відомо, що ОСОБА_4 до дня смерті проживала в АДРЕСА_1 і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В житловому будинку разом з померлою були зареєстровані: дочка ОСОБА_3 (позивачка), ОСОБА_6 (відповідач), внуки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та правнучка ОСОБА_12 .

Як встановлено судом, спадкодавці ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заповіту не залишили. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування визначається в порядку черговості, згідно ст. 1258 ЦК України.

Позивачка є донькою спадкодавців ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами справи та спадкоємцем першої черги по закону.

Спадкодавці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками позивачки, що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , видане 15 лютого 1963 року, про що зроблено актовий запис № 5.

Крім позивачки, спадкоємцем першої черги є брат, відповідач по справі ОСОБА_6 , який на означене спадкове майно після смерті батьків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не претендує, відмовляється від такого в користь позивачки, про що подав відповідну письмову заяву від 02.06.202 року.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Також спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь кого із спадкоємців за законом, незалежно від черги.

Інших першочергових спадкоємців, які б претендували на дане майно, судом не встановлено і у суду немає повноваження щодо збирання доказів по справі, лише оцінка наявних у справі.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, тобто до набрання чинності ЦК України, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Кодексом УРСР.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Суд приходить до переконання, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті батьків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , вступила у володіння і розпорядження спадковим майном.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням їх цільового призначення. Реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивач не може, так як відсутній оригінал державного акту на право приватної власності на землю у зв`язку з його втратою.

Відповідно до п. «г», ч.1, ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі - прийняття спадщини.

Згідно ст.131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Відповідно до ст. 125 3К України право власності на земельну ділянку, а тако право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а тако право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 3К України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 3К України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім?я спадкоємця.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу Х доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VI).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

В пункті 3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз?яснено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім?я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц, та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 723/1061/17 про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зістаттею 125 3К України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім?я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Обставин, які б спростовували твердження позивачки в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивачка набула права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 200, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 524-526, 527, 549 ЦК УРСР, суд

ухвалив :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителькою АДРЕСА_1 , право власності на спадкове майно, а саме:

- житловий будинок (будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами) АДРЕСА_1 , в порядку спадкування по закону, після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителькою АДРЕСА_1 , право власності на спадкове майно, а саме:

- право на завершення приватизації та реєстрації права власності відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на земельну ділянку площею 0,61 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Буської міської ради Золочівського району Львівської області (колишньої Тур`янської сільської ради), в порядку спадкування по закону, після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя: Б. М. Журибіда