П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2025 року місто Київ

справа № 753/20779/24

провадження № 22-ц/824/9712/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мамедовим Русланом Хазаїновичем,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року,ухвалене у складі судді Заставенко М.О.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач КП «Київтеплоенрго» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 22891,78 грн.; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 23655,77 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 40663,17 грн.; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 53075,18 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 42490,05 грн.; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 25311,01 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1080,98 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 548,82 грн.; заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 161 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43 грн.

Позов обґрунтовано тим, що з 01.05.2018 КП «Київтеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення (ЦО) та централізованого постачання гарячої води (ЦПГВ). З 01.11.2021 - виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання, як наслідок квартира за вказаною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачем послуг з ТЕ/ПГВ, від яких, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовлявся, і зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Відповідач не вносив плату своєчасно за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та з ТЕ/ПГВ, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.06.2024 складає 163 330,21 грн: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 40 663,17 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 53 075,18 грн; за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 42 490,05 грн, заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 25 311,01 грн.

Також наявна у період до 31.10.2021 заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення у розмірі 161,00 грн, у період з 01.11.2021 - заборгованість за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 080,98 грн, заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг постачання гарячої води у розмірі 548,82 грн.

Крім того, позивач на підставі Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 за № 602-18, укладеного з ПАТ «Київенерго», набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 46 547,55 грн. ( 22891,78 грн. за послуги з централізованого опалення та 23655,77 грн. за послуги з централізованого гарячого водопостачання).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року частково задоволені позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію та послуги гарячого водопостачання за період з квітня 2017 року по серпень 2024 року включно у розмірі 190650 грн.10 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник відповідача адвокат Мамедов подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким застосувавши позовну давність до позовних вимог позивача, які охоплюють період заборгованості відповідача за весь час до 21.10.2021 і відмовити у задоволенні цих вимог. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним.

Зокрема, зазначає про те, що більша частина вимог стосується періоду час, який знаходиться поза межами 3 річного строку позовної давності, суд безпідставно не застосував позовну давність до вимог до 21.10.2021.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Мамедов Р.Х. апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник позивача Кононеко І.О. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судом установлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 18.08.2009 року, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових право на нерухоме майно від 05.08.2024.

11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), прав вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511).

Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесїї позивач набув право вимоги заборгованості за період з 01.10.2015 до 01.05.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 22 891, 78 грн та послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 23 655,77 грн, а всього: 46 547,55 грн.

Крім того, КП «Київтеплоенерго» було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті Хрещатик від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною собою), починаючи з 01.11.2021 здійснюється на підставі Постанови КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постанови № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» від 21.08.2019.

Відповідно до даних позивачем розрахунків заборгованості заявлено вимогу про стягнення заборгованості у загальному розмірі 209 877,76 грн за надані послуги з 01.10.2015 по 01.05.2018, а потім з 01.05.2018 по серпень 2024 року, а саме: 1) за спожиті з 01.10.2015 до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 22 891,78 грн; 2) за спожиті з 01.10.2015 до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 23 655,77 грн; 3) за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 40 663,17 грн; 4) за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 53 075,18 грн; 5) за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 42 490,05 грн; 6) за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 25 311,01 грн; 7) по оплаті за абонентське обслуговування за постання теплової енергії у розмірі 1 080,98 грн; 8) по оплаті за абонентське обслуговування за постачання гарячої води у розмірі 548,82 грн; 9) зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 161 грн;

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач є споживачем послуг теплової енергії та гарячої води, які надає позивач. Користуючись тепловою енергією та гарячою водою, відповідач свої зобов`язання щодо витрати по оплаті за надані та отримані послуги не несе, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.10.2015 по серпень 2024 в сумі 209877,76 грн..

Суд першої інстанції застосувавши позовну давність до вимог позивача про стягнення заборгованості за період з жовтня 2015 року по квітень 2017 року, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 190650,10 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення, гарячого водопостачання та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України, «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до пункту 1частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Частиною 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», редакція якого діяла до 9 грудня 2017 року, та частиною 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Поняття виробника та постачальника комунальних послуг також визначено Положенням про порядок розрахунків за комунальні послуги між виробниками (постачальниками), виконавцями і споживачами послуг водопостачання, водовідведення і теплопостачання в умовах використання засобів обліку споживання води і теплової енергії в житловому фонді та підвищення економічної зацікавленості споживачів у їх встановленні за власні кошти, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року N 55, відповідно до якого виробниками (постачальниками) холодної і гарячої води та теплової енергії є підприємства і організації, які за договорами надають виконавцям та споживачам комунальні послуги; виконавцями послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають комунальні послуги споживачам (житлово-експлуатаційні та інші організації). У деяких випадках виробники (постачальники) послуг можуть бути і виконавцями послуг (наприклад, для власників приватних будинків), а споживач - це фізична або юридична особа, що користується комунальними послугами.

Зазначені норми законодавства чітко визначають, що виконавцями житлово-комунальних послуг є підприємства або організації, які безпосередньо надають житлово-комунальні послуги споживачам.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Встановлено, що розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Відтак, з 1 травня 2018 року надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

З 1 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189 Відповідно до ч.1 ст.12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «Киїтеплоенерго» ні підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання та може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови.

Відповідно до норм ЦК України, якщо особа вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то договір вважається укладеним.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовився (не відключався).

Тому виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату послуг, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, п.п. 18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб ( п.6 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

ОСОБА_1 , на ім`я якої відкрито особовий рахунок, є споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановивши, що ОСОБА_1 , будучи споживачем послуг з теплової енергії та постачання гарячої води, які надає позивач, їх не оплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог КП «Київтеплоенерго». При цьому, правильно застосувавши позовну давність, про що просила сторона відповідача, до вимог про стягнення заборгованості за комунальні послуги, яка виникла до 02 квітня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції невірно визначений період, до якого має бути застосована позовна давність, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки такі доводи не ґрунтуються на вимогах матеріального закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання з оплати наданих послуг є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення заборгованості виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Разом з тим, набуття права грошової вимоги внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги (цесії) ніяким чином не впливає на початок відліку строку позовної давності, оскільки відповідно до статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначалось вище, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Оскільки обов`язок щодо сплати за комунальні послуги виникає у споживача кожного місяця, позовна давність підлягає застосуванню до кожного з платежів окремо.

Позивач звернувся до суду з цим позовом у жовтні 2024 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів за період, що виник до жовтня 2021 року.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Отже, Законом № 540-IX, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, було продовжено перебіг позовної давності для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на час дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому заява представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності підлягає частковому задоволенню судом з урахуванням положень вищенаведеного законодавства, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20, від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21, від 16 листопада 2023 року у справі № 487/1342/21.

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину з 02 квітня 2020 року у межах позовної давності знаходиться період з 02 квітня 2017 року.

Відтак, позовна давність застосовується щодо заборгованості за комунальні послуги, яка виникла до 02 квітня 2017 року.

Посилання апелянта на пропуск процесуальних строків та можливості їх поновлення через введення з 12.03.2020 на всій території України карантину задля протидії поширення коронавірусу COVID -19, а також введення на території України воєнного стану, є безпідставними, оскільки позовна давність не відноситься до процесуальних строків, має матеріально-правову, а не процесуальну природу. Позовна давність - це строк для захисту цивільного права, який встановлюється Цивільним кодексом (ЦКУ) та іншими матеріальними законами, тоді як процесуальні строки встановлюються процесуальними кодексами для вчинення процесуальних дій.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що в квартирі АДРЕСА_2 дуже мало користувалися послугами постачання гарячої і холодної води та електроенергії, так як квартирою обмежено користувались тільки відповідач та його брат ОСОБА_2 , а інші зареєстровані дві особи ніколи в квартирі не проживали, не заслуговують на увагу, оскільки самі по собі ці обставини не звільняють власника від утримання свого майна. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, лічильники на гарячу воду та теплову енергію в квартирі за період, за який нарахована заборгованість, не були встановлені, з будь-якими заявами до позивача про не надання або надання, але неналежної якості послуг з постачання гарячої води та теплової енергії, відповідач не звертався.

Оскільки послуга з постачання гарячої води та послуга з постачання теплової енергії жодним чином не має відношення до електроенергії, яка надається іншим виконавцем, а не позивачем, брати за основу показники споживання електроенергії для обрахування заборгованості за теплову енергію та постачання гарячої води підстав немає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на їх правильність.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки рішення суду не підлягає скасуванню, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мамедовим Русланом Хазаїновичем, залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 17 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус