Справа № 464/8657/24 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/811/2347/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м.Львів

Справа № 464/8657/24

Провадження № 22-ц/811/2347/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Сихівського районного суду міста Львова, ухвалене у м. Львові 29 травня 2025 року у складі судді Бойко О.М. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

встановив:

19 грудня 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 14267-12/2023 в розмірі 43 750 грн.; за кредитним договором № 20432-12/2023 - в розмірі 24 000 грн.; за кредитним договором № 15263-12/2023 - в розмірі 40 000 грн.; за кредитним договором № 33855-12/2023 - в розмірі 16 000 грн.; за кредитним договором № 4112696 - в розмірі 35 176 грн.; за кредитним договором №125892 - в розмірі 9 828,92 грн., всього: 168 754, 92 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 17 грудня 2023 року між ТзОВ «Стар Файненс груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №14267-12/2023, 12 грудня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №№ 20432-12/2023, 9 грудня 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 15263-12/2023, 21 грудня 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 33855-12/2023, 26 грудня 2023 року між ТзОВ «Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №4112696, 22 грудня 2023 року між ТОВ «ФК`Кредітплюс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №125892. За умовами вказаних договорів відповідач отримала кредитні кошти, однак такі своєчасно не повернула та допустила заборгованість в загальній сумі 168 754, 92 грн.

29 квітня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс груп» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024-1, відповідно до якого ТОВ «Старфайненс» передало ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в тому числі і за вказаним кредитним договором. 29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024 відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» передало ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в тому числі і за вказаним кредитним договором. 29 квітня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №29042024, відповідно до якого ТОВ «Аванс Кредит» передає ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в тому числі і за вказаним кредитним договором. 21 березня 2024 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу №21032024, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс груп» передало ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права до позивача в тому числі і за вказаним кредитним договором. 14 червня 2021 року між ТОВ «Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу№14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Безпечне агенство необхідних кредитів» передало позивачу належні йому права до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в тому числі і за вказаним кредитним договором. Просить позов задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 травня 2025 року частково задоволено позов. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитними договорами: №14267-12/2023 - в розмірі 43 750 грн.; №20 432-12/2023 - в розмірі 24 000 грн.; №15263-12/2023 - в розмірі 40 000 грн.; за кредитним договором №33855-12/2023 - в розмірі 16 000 грн.; за договором позики №4112696 - в розмірі 35 176 грн.; всього: 158 926 грн. та 3 028 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Рішення суду через свого представника ОСОБА_2 оскаржує ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що укладені договори не містять належних доказів підписання їх сторонами, як зі сторони позичальника, так і зі сторони кредитодавця. Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів про надання коштів відповідачу. Позивач не обгрунтував своє право вимоги до відповідача. Зазначає, що оригінал витребуваних судом договорів та документів не було надано суду для огляду і дослідження в ході розгляду справи. Договір позики №4112696 від 26 грудня 2023 року укладено на 30 днів, останній день дії договору - 25 січня 2024 року включно. Відсотки за користування коштами вказані в Додатку 1 до договору - в графі 6 - 2070 грн. Судом стягнуто з відповідача 26 376 грн. відсотків. Відомостей про те, що після 25 січня 2024 року відповідач вчиняла дії для продовження строку кредитування чи вносила будь-які кошти на продовження дії договору, матеріали справи не містять, а тому строк дії договору закінчився і нарахування коштів первісним кредитором після спливу строку дії договору є необґрунтованим. Оскільки проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами п. 1.6. та 1.5.3. кредитного договору нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою, враховуючи спосіб обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені, а тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованих процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії кредитного договору. Відсотки за користування коштами вказані в Додатку 1 до договору - в графі 6, та становлять 2070 грн. і нарахування не повинні перевищувати 30 днів. Договір позики №4112696 від 26 грудня 2023 року визначає, що ставка за перший день користування - 22,21%, а у п.2.4. базова ставка з другого дня - 3%, однак Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» поширюється на даний договір, оскільки договір укладено після 24 грудня 2023 року (26 грудня 2023 року) за твердженням позивача, тому згідно положень п.17 Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону відсоткова ставка не може перевищувати 1 %. Договір про надання фінансового кредиту №14267-12/2023 від 17 грудня 2023 року укладено на строк 360 днів. Відповідно до п.17 Прикінцеві та перехідні положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів -1,5%.Заборгованість позивачу передано станом на 29 квітня 2024 року. Позивач не надав суду належного розрахунку заборгованості. В п.1.2. Договору про надання фінансовго кредиту №14267-12/2023, кредит надано на 360 днів, дата погашення кредиту - 10 грудня 2024 року, а позивач звернувся до суду 25 листопада 2024 року та не довів надсилання повідомлення в особистий кабінет або поштою боржнику за п.4.1.2. договору, тобто звернувся до суду передчасно. Лист АТ «Приватбанк» від 4 березня 2025 року не містить інформації про те, хто здійснив переказ коштів.

Належно повідомлені про час та місце розгляду справи її учасники в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подали.

Апеляційний суд повідомив позивача про призначене судове засідання із застосуванням електронної пошти. Про час та місце розгляду справи відповідача повідомлено шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом. Такий без вручення відповідачу повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній», що вважається належним повідомленням сторони, оскільки суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення сторони про час та місце розгляду справи. Неявка належним чином повідомлених учасників справи в судове засідання без повідомлення причин не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.37 ЦПК України. Суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності її учасників.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 17 грудня 2023 року між ТзОВ «Стар Файненс груп» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №14267-12/2023.

12 грудня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №№ 20432-12/2023.

9 грудня 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та відповідачем укладено кредитний договір № 15263-12/2023.

21 грудня 2023 року між ТзОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 33855-12/2023.

26 грудня 2023 року між ТзОВ «Безпечне агенство необідних кредитів» та відповідачем укладено кредитний договір №4112696.

22 грудня 2023 року між ТОВ «ФК`Кредітплюс» ОСОБА_1 укладено кредитний договір №125892.

За умовами кредитного договору № 14267-12/2023 відповідач отримала кредит в розмірі 10 000 грн.; за кредитним договором № 20432-12/2023 - 6 000 грн.; за кредитним договором № 15263-12/2023 - 10 000 грн.; за кредитним договором № 33855-12/2023 - 4 000 грн.; за кредитним договором № 4112696 - 8 800 грн.; за кредитним договором №125892 - 5 822,56 грн.

Кредитні договори були підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить відповідні розділи кредитних договорів, у яких наявна адреса та реквізити сторін.

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 634 цього Кодексудоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.639 цього Кодексудоговір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Частина 2 ст.1056-1 цього Кодексувизначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно із ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК та ГК України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідач посилається на те, що вказані кредитні договори нею не укладались, оскільки жодних договорів вона не підписувала.

З матеріалів справи вбачається, що договори між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Окрім того, в матеріалах реквізитів сторін вказано особисту інформацію відповідача, зокрема: ІПН клієнта, паспортні дані клієнта включно з органом, що видавав такий документ, дані зареєстрованого місця проживання відповідача, контактний номер телефон (навіть не один а декілька), а також особисту електронну адресу, а також зазначено номер електронного цифрового підпису для кожного з підписаних договорів: W8786,W8807, W2256,W2967, d1A8Cru6u7.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно постанови Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010, ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 факт не вчинення жодних дій щодо розірвання кредитного договору або визнання його недійсним тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором вказує на визнання наведеного кредитного договору таким, що є укладеним.

Позивачем доведено факт укладання відповідачем з кредитодавцями кредитних договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦКУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем доведено факт укладення кредитних договорів ОСОБА_1 з накладенням нею електронного цифрового підпису.

Факт перерахунку та отримання вказаних коштів відповідачем підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк», у якому зазначено, що на ім?я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), на яку 9 грудня 2023 року здійснено переказ коштів в сумі 10 000 UAH; 12 грудня 2023 року здійснено переказ коштів в сумі 6 000 UAH; 17 грудня 2023 року здійснено переказ коштів в сумі 10 000 UAH; 21 грудня 2023 року здійснено переказ коштів в сумі 4 000 UAH; 26 грудня 2023 року здійснено переказ коштів в сумі 9 200 UAH.

Кошти, які надходили на картковий рахунок відповідача, повністю співпадають з розміром коштів, які надавались ОСОБА_1 кредитодавцями, що підтверджується укладення кредитних договорів та виконання кредитодавцями їх умов. Дані про перерахування відповідачу коштів підтверджені повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» .

Встановлено, що кредиторами за описаними вище договорами та ТзОВ уклали із ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено відповідні договори факторингу про відступлення прав вимоги до відповідача за кредитними договорами.

Згідно із договорами факторингу фактор зобов?язується передати грошові кошти розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт - відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управі кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі право на одержання яких належить клієнту. Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною договору.

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитними договорами у відповідача виникла заборгованість:

-за договором №14267-12/2023 від 17 грудня 2023 року: 10 000 грн.- заборгованість за основною сумою боргу; 33 750 грн. - заборгованість за відсотками;

-за договором №20432-12/2023 від 12 грудня 2023 року: 6 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 18 000 грн.- заборгованість за відсотками;

-за договором №15263-12/2023 від 9 грудня 2023 року: 10 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 30 000 грн. - відсотки;

-за договором №33855-12/2023 від 21 грудня 2023 року:і 4 000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 12 000,00 грн. - заборгованість за відсотками;

-за договором №4112696 від 26 грудня 2023 року: 8 800 грн.- заборгованість за основною сумою боргу; 26 376 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідачем не надано доказів на спростування такого розрахунку. Доказів виконання умов договорів також не надано.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості в розмірі 158 926 грн.

Суд відмовив у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором №125892 від 22 грудня 2023 року в розмірі 5 822,56 грн., оскільки позивачем не доведено факту перерахування на рахунок ОСОБА_1 зазначених у договорі коштів. З відповіді АТ КБ «Приват Банк» вбачається, що 22 грудня 2023 року кошти в розмірі 6 667 грн. на картку НОМЕР_1 не зараховувалась.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 29 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 7 жовтня 2025 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________Р. В. Савуляк