Провадження № 22-ц/801/2115/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 рокуСправа № 127/11420/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Берегового О. Ю.,

за участю секретаря судового засідання Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, постановлену у цій справі 06 серпня 2025 року у м. Вінниці суддею цього суду Жмудьом О.О., дата складання повного тексту судового рішення не відома,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Слободянюк В.В. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 .

Таке подання мотивоване тим, що на виконанні відділу знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_1 у складі якого перебувають провадження: № НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в загальній сумі 75 000 грн; № НОМЕР_2 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором № 1391 від 28.03.2008 року, яка складається із 442 586, 37 грн - заборгованість по процентам; 1 127 047, 06 грн - інфляційні втрати; 165 551, 40 грн - 3% річних; № НОМЕР_5 про стягнення судового збору у розмірі 352, 40 грн на користь держави; № НОМЕР_4 стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості у розмірі 1 254 796, 97 грн; № НОМЕР_6 про стягнення на користь держави штрафу в розмірі 1 700 грн.

Державним виконавцем вжиті заходи з примусового їх виконання, однак боржником не вжито жодних заходів щодо виконання виконавчих документів, що свідчить про ухилення від виконання судових рішень, тому державний виконавець просив суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_2 до моменту виконання своїх боргових зобов`язань.

06.08.2025 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області вищевказане подання задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до моменту виконання своїх боргових зобов`язань.

Не погодившись із такою ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на її незаконність, просить її скасувати та відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що, з незалежних від нього причин, він не був обізнаний про виклик державного виконавця для встановлення причин та обставин можливості або неможливості виконання судових рішень, тому, на його переконання, не має підстав стверджувати, що він ухилявся від виконання зобов`язань.

Крім того, вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що державним виконавцем не вжито достатніх заходів, спрямованих на виконання судових рішень. При цьому, зауважує, що державним виконавцем не надано суду жодних доказів, які б давали підстави вважати, що ОСОБА_2 як боржник міг виїхати за межі України, не виконавши зобов`язання.

Також апелянт наголошує, що на час розгляду вищезгаданого подання були відсутні будь-які докази, що він перешкоджає у проведенні виконавчих дій чи приховує належне йому майно, а також що він ухиляється від виконання зобов`язань.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що 22.06.2010 року Замостянським районним судом м. Вінниці видано виконавчий лист № 2-678-2010 на виконання рішення цього суду від 19.05.2010 року, відповідно до якого суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Вінницького міського відділення № 8672, заборгованість у розмірі 1 254 796, 97 грн, яка складається із: основний борг - 994 423 грн, відсотки за користування кредитом - 234 195, 61 грн, пеня - 26 178, 36 грн (а.с. 103).

26.04.2023 року старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження і про арешт майна боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа № 2-678-2010 виданого 22.06.2010 року.

30.07.2020 року заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області, яке набуло законної сили, вказаний позов задоволено. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість, відповідно до розписки, укладеної в грудні 2000 року, в загальній сумі 75000 грн, з яких: 29000 грн - сума боргу, 46000 грн - проценти (а.с. 30-31).

08.10.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист на виконання заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.07.2020 року (а.с. 58).

01.09.2022 року постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження за № НОМЕР_3 із виконання виконавчого листа № 127/11420/20, виданого 08.10.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області, а також звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 , яка рекомендованою кореспонденцією направлена на адресу ТОВ «НОРД-ТРЕЙД» (місце роботи боржника), однак поштове відправлення повернулась у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 65-66, 69-70).

03.07.2025 року постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/11420/20, виданого 08.10.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області, об`єднано виконавчі провадження № НОМЕР_3, № НОМЕР_2, № НОМЕР_5, № НОМЕР_4 та № НОМЕР_6 (зворот а.с. 125-126).

Як вбачається із відповіді № 277931341 від 02.07.2025 року Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником ОСОБА_2 державного кордону, останній за період з 14.08.2023 року по 28.06.2025 року 17 разів виїжджав за межі України (а.с. 127-134).

14.06.2024 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) засобами поштового зв`язку направлено на адресу боржника ОСОБА_2 виклик державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/11420/20, виданого 08.10.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області. Однак, такий виклик повернувся на адресу відділу державної виконавчої служби, оскільки закінчився термін зберігання поштового відправлення (а.с. 123-124).

Встановивши, що рішення суду не виконані, хоча виконавцем вжито передбачені чинним законодавством заходи для їх примусового виконання, боржник надалі ухиляється від виконання покладених на нього зобов`язань, суд дійшов висновку, що подання старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Слободянюк В.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 обґрунтоване і підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

В частині 3 статті 441 ЦПК України зазначено, що суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань. Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду застосовуються не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що будучи обізнаним про ухвалення Замостянським районним судом м. Вінниці рішення від 19.05.2010 року, а також Вінницьким міським судом Вінницької області заочного рішення від 30.07.2020 року у даній справі, протягом значного періоду часу ОСОБА_2 на вимоги та виклики державного виконавця не реагував та не з`являвся, про причини неявки не повідомляв, будь-яких письмових пояснень щодо обставин виконання ним рішень суду державному виконавцю не подавав, а також не вчинив дій, спрямованих на виконання своїх боргових зобов`язань.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені дії можна вважати як ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, що є підставою для обмеження його в праві виїзду за межі України.

При цьому, заперечуючи проти оскаржуваної ухвали, скаржник не надав жодних доказів того, що він будь-яким чином виконував свої зобов`язання за рішеннями суду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що посилання позивача в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у мотивувальній частині ухвали суду, та не дають підстав для висновку про незаконність оскаржуваної ухвали.

Таким чином, відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 06 серпня 2025 року - без змін.

Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. Б. Сало

О. Ю. Береговий