Провадження № 2/712/716/25
У Х В А Л А

13 жовтня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкас в складі:

головуючого судді Пересунька Я.В.,

при секретарі Руденко А.О.,

за участі представника позивача Гусак І.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів адвоката Нестеренка О.Ф.,

розглянувши в підготовчому засіданні у м. Черкаси клопотання ОСОБА_1 та його представника адвоката Нестеренка Олега Федоровича про закриття провадження у цивільній справі за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року Головне управління ДПС у Черкаській області (далі ГУ ДПС у Черкаській області) звернулось до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених 19 вересня 2025 року позовних вимог, просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Головному управлінню ДПС у Черкаській області, шляхом виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Ватажок-Сташинської А.В. Соснівського районного суду м. Черкас від 07 листопада 2024 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно з розпорядженням Соснівського районного суду м. Черкас № 26 від 11 липня 2025 року, відповідно до наказу голови Соснівського районного суду м. Черкас № 29-о від 02 липня 2025 року суддя Ватажок-Сташинська А.В. відрахована зі штату суду у зв`язку з закінченням терміну відрядження (відряджена до суду рішенням ВРП від 27 червня 2024 року № 1994/0/15-24 терміном один рік з 08 липня 2024 року).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 липня 2025 року, справу розподілено судді Пересуньку Я.В.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 14 липня 2025 року суддею Пересуньком Я.В. прийнято до свого провадження указану цивільну справу, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 13 жовтня 2025 року відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Нестеренко О.Ф. подали до суду клопотання про закриття провадження у даній справі.

Клопотання обґрунтовано тим, що держава Україна в особі ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» вже зверталася до Соснівського районного суду м. Черкас із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про виселення у справі № 2-1123/08 (2-1193/07) і ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2007 року ОСОБА_5 виключено з числа відповідачів, а ухвалою від 21 травня 2007 року закрито провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

У цій самій справі держава Україна в особі ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» в особі представника Гайворонського Л.П. 02 квітня 2008 року подала до суду заяву №83/05-023 (вхідний суду від 02 квітня 2008 року №7043) про відкликання позовної заяви у зв`язку з відмовою від позову.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2008 провадження у цивільній справі за позовом держави Україна в особі ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виселення закрито та роз`яснено, що повторне звернення до суду по спору між тими ж сторонами про той же предмет із тих же підстав не допускається.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 липня 2011 року було відхилено апеляційну скаргу держави Україна в особі ДП «Управління по експлуатації адмінбудинків податкових органів Черкаської області» на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2008 року і залишено вказану ухвалу без змін.

З огляду на позовну заяву ГУ ДПС у Черкаській області у справі 712/12358/24 та враховуючи інші її матеріали, спір у ній є спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й у справі 2-1123/08 (2-1193/07).

Отже, на думку відповідачів, ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2008 року, що набрала законної сили, постановлена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що заявлені у справі № 712/12358/24.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вважають, що наявні установлені ЦПК підстави для закриття провадження у справі 712/12358/24, оскільки позивач відмовився від позову, відмова прийнята судом, провадження в справі закрито, ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2008 року набрала законної сили, а повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Представник позивача Гусак І.Ю. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання про закриття провадження у даній справі.

ОСОБА_1 та адвокат Нестеренко О.Ф. своє клопотання підтримали. Адвокат просив врахувати, що таке ж клопотання було заявлено у поданому ними відзиві на позов, яке не було розглянуто раніше.

Розглядаючи заяву позивача та його представника про закриття провадження у справі, суд робить наступні висновки.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis п.33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», п.53 рішення ЄСПЛ від 08квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми права, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Вищевикладене узгоджується з постановою КЦС ВС від 04 вересня 2024 року у справі № 170/499/23, провадження № 61-697 св 24.

Суд враховує, що у справі № 2-1123/08 (2-1193/07) предметом позову було виселення з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та зобов`язання відповідачів звільнити вказану квартиру з тих підстав, що квартира належить на праві власності ДП «Управління по експлуатації адмінбудівель податкових органів Черкаської області» і віднесена до відомчого житлового фонду; квартира до числа службових у визначеному законом порядку не включалась; на той час у квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а проживають ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,, ОСОБА_5 ; 17 серпня 2006 року рішенням апеляційного суду відмовлено в позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ДП «Управління по експлуатації адмінбудівель податкових органів Черкаської області» про визнання права користування спірною квартирою; зазначене ДП не було зобов`язано надати ОСОБА_1 житло, оскільки він не перебував з ним у трудових відносинах; ОСОБА_1 забезпечений житловою площею за новим місцем роботи і проживання; ОСОБА_1 має на праві приватної власності будинок житловою площею 45,3 кв.м. у смт Маньківка Черкаської області; право на постійне користування спірною квартирою ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 як тимчасові жильці не набули і факт реєстрацій їх місця проживання у квартирі не змінює їх правового статусу щодо спірної квартири; всі відповідачі проживають у спірній квартирі як тимчасові жильці.

Водночас позов у жовтні 2024 року заявлено Головним управлінням ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні спірною квартирою, що належить на праві власності позивачу, шляхом їх виселення. Підставою позову зазначено те, що саме позивач є власником спірної квартири, яку неправомірно займають відповідачі; Управління по експлуатації адмінбудівель податкових органів Черкаської області фактично дозволило тимчасово проживати сім`ї ОСОБА_1 у спірній квартирі; 20 березня 2002 року відповідачі зареєструвались у спірній квартирі без правових підстав; згідно з пунктом 5 договору купівлі-продажу спірної квартири від 16 листопада 2001 року Управління стає власником після сплати останнього платежу і лише 10 липня 2002 року нотаріус посвідчила заяву продавця спірної квартири про остаточний розрахунок за продану квартиру (тобто Управління стало власником квартири лише з 10.07.2002 року); відповідач ОСОБА_1 працював у податкових органах Черкаської області по 09.07.2002 року і з 10.07.2002 року його призначено в порядку переведення на посаду голови ДПА у Кіровоградській області з позачерговим наданням службового житла; відповідач ОСОБА_1 був забезпечений житловою площею за новим місцем роботи і проживання; відповідачам не видавалось ордера на заселення в спірну квартиру, не оформлялось ні договору найму, ні договору оренди на користування житловою площею, але після рішення апеляційного суду від 17 серпня 2006 року у справі № 22ц-1634-2006 відповідачі все одно продовжували жити в спірній квартирі; комісією згідно акта обстеження житлових умов спірної квартири 28.12.2006 року о 19.10 год. було встановлено, що в квартирі перебувають ОСОБА_3 , його дружина та їх син, з пояснень яких встановлено, що ОСОБА_1 проживає в м.Києві; 22 січня 2007 року комісією згідно з актом обстеження житлових умов о 18.45 год було встановлено, що в квартирі перебував ОСОБА_3 , який не дозволи зайти до квартири і пояснив що є зятем ОСОБА_1 ; листом ДПА України від 03.12.2007 відмовлено в заселення ОСОБА_1 у спірну квартиру; позивачам вже було відмовлено в позові про визнання права власності на квартиру за набувальною давністю відповідно до рішення суду апеляційної інстанції від 01.04.2013 у справі № 22ц/793/93/13; відбулась передача квартири на баланс ДПС у Черкаській області; 07 травня 2024 року позивачем було направлено лист до ОСОБА_1 щодо добровільного виселення із спірної квартири та повідомлено, що в разі відмови виселення, позивач буде змушений звернутись до суду з позовом; згідно з актом обстеження житлових умов від 31.05.2024 було встановлено, що о 8.40 год. ОСОБА_1 , не перебував у спірній квартирі, після чого засобами телекомунікаційного зв`язку його було запрошено на протокольну бесіду на 10.06.2024 до ГУ ДПС у Черкаській області з питань законності проживання у квартирі, за результатами якої запропоновано розглянути житлово-побутовій комісії надані ОСОБА_1 документи щодо його права на проживання в квартирі; протоколом від 02.07.2024 комісією було направлено ОСОБА_1 вимогу про звільнення спірної квартири в 7 денний строк, а у зв`язку з невиконанням вимоги прийнято рішення звернутись до суду щодо захисту прав ГУ ДПС у Черкаській області як власника квартири.

За таких обставин, сторони та підстави позову у справі № 712/12358/24 відмінні від тих, що були оцінені судом у справі № 2-1123/08 (2-1193/07), що виключає висновок про повну тотожність позовних вимог.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його представника адвоката Нестеренка О.Ф. про закриття провадження у даній справі.

Керуючись ст. ст. 255, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 та його представника адвоката Нестеренка Олега Федоровича про закриття провадження у цивільній справі за позовом Головного управління ДПС у Черкаській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом виселення.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів.

Строк на апеляційне оскарження, в разі його пропуску з поважних причин, може бути поновлено судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 17 жовтня 2025 року.

Суддя: Я.В. Пересунько