Справа № 477/289/25
Провадження № 2/477/722/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Миколаїв

Вітовський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді Полішко В.В., з секретарем Котовою О.Д.,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Вітовського районного суду Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Південна товарна біржа, Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2025 року представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , який укладений 29 травня 1996 року між його матір`ю - ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 на Південній товарній біржі та зареєстрований у «Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю» за №4357, а також Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» - 29 травня 1996 року за № 932.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 29 травня 1996 року між його матір`ю, ОСОБА_3 , та відповідачем ОСОБА_2 , був укладений договір купівлі-продажу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір оформлений Південною товарною біржою, зареєстрований 29 травня 1996 року в Журналі реєстрації біржових угод нерухомості за №932,без подальшого його нотаріального посвідчення. Зазначений договір зареєстрований також КП ММБТІ 29 травня 1996 року за реєстраційним № 4357.

Всі умови договору сторонами виконані. Відповідно до діючого законодавства письмова форма договору купівлі-продажу домоволодіння, підлягає нотаріальному посвідченню, а виданий Південною товарною біржою договір не являється належно оформленим документом, який свідчить про право власності на придбане домоволодіння, оскільки не була дотримана нотаріальна форма договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати померла. Після її смерті залишилася спадщина, у тому числі у вигляді зазначеного домоволодіння.

На сьогодні укладена угода не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості реалізувати свої права як спадкоємець. Оскільки сторонами договору були дотримані та виконані всі його умови, позивач просить визнати договір купівлі-продажу дійсним, так як це є єдиним способом захисту його прав як спадкоємця після смерті матері.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися. Від представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідно до частини 7, 11 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи.

Третя особа - Південній товарній біржі в судове засідання свого представника не направила, причини суду не повідомила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи.

Третя особа - Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), направила до суду листа з проханням розглядати справу без участі їх представника, рішення прийняти на розсуд суду.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що постановлена відповідна ухвала 27 лютого 2025 року.

06 серпня 2025 року ухвалою суду закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 29 травня 1996 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 , домоволодіння АДРЕСА_1 .

Домоволодіння складається з: житлового будинку літ. А, літньої кухні Літ. Б, сарай Літ. В, уборної Літ. Г, № 3 огорожі, І, ІІ споруди.

Вказаний договір оформлений Південною товарною біржою, зареєстрований 22 травня 1996 року в Журналі реєстрації біржових угод нерухомості №4357 (а.с. 9).

У подальшому зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП ММБТІ 29 травня 1996 року за № 932 (а.с. 9 зворотня сторона).

Судом встановлено, що вказаний договір зареєстрований відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) Товарній Біржі.

Відповідно до пункту 5 договору купівлі-продажу від 29 травня 1996 року № 4357 кошти за придбане майно були передані продавцю до підписання цього договору.

Вказане підтверджує той факт, що сторонами були виконані всі умови договору купівлі-продажу домоволодіння.

Крім цього, ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 22 жовтня 1996 року, серії ІV-МК, № 038154 належить земельна ділянка площею 0,18 га, для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель, що розташована на території с. Пересадівка Пересадівської сільської ради за адресою місця розташування домоволодіння(а.с. 10).

Відповідно до статті 224 ЦК України (в редакції 1963 року), який був чинним на час спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу житлового будинку, в якому хоча б однією із сторін є громадянин, підлягає нотаріальному посвідченню. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Водночас, на підставі частини 2 статті 47 ЦК України такий договір може бути визнаний судом дійсним, при умові, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що має місце по даній справі.

Згідно з частиною статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Частиною 1 статті 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, на підставі частини 2 статті 220 ЦК України такий договір може бути визнаний судом дійсним, при умові, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-ГУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

ОСОБА_3 померла, про що 23 грудня 2005 року виконавчим комітетом Пересадівкою сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, складений актовий запис за № 46 та видане свідоцтво про смерть, серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

Після її смерті відкрилася спадщина у виді вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Факт родинних відносин між померлою та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 , повторно виданим 07 листопада 2018 року Миколаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якому ОСОБА_3 зазначена в графі мати (а.с. 8).

Дослідивши матеріали спадкової справи №216/2006, відкритої Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд встановив, що після смерті спадкодавця з заявою про прийняття спадщини на частину житлового будинку АДРЕСА_2 звернулися її діти: позивач ОСОБА_1 та донька ОСОБА_4

ОСОБА_1 державним нотаріусом видано 04 квітня 2007 року свідоцтво про право на спадщину за законом № 216/2006 на частину житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та спору, що розташовані по АДРЕСА_2 . Свідоцтво зареєстровано в реєстрі за № 216/2006 (а.с. 124).

Аналогічне свідоцтво про право на спадщину було видане на ім`я ОСОБА_4 та зареєстроване в реєстрі 216/2006 (а.с. 126).

Спадкова справа закрита 04 квітня 2007 року та зберігається у Державному нотаріальному архіві Миколаївської області південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Тобто, на час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що є предметом позову не видавалося.

Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини ходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконали всі істотні умови договору і відбулося повне виконання договору, оформлення спадкових прав позивача в нотаріальному порядку неможливе через обставини, про які вказано вище, то суд на підставі вищевикладених норми матеріального права визнає позовні вимоги позивача щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір №4357 купівлі-продажу нерухомого майна домоволодіння АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. А, житловою площею 17,7 кв.м., літньої кухні Літ. Б, сарай Літ. В, уборної Літ. Г, № 3 огорожі, І, ІІ споруди, укладений 29 травня 1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований Південною товарною біржою за реєстраційним номером №4357 та у Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 29 травня 1996 року за реєстровим № 932.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Вітовський районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 ;

третя особа АДРЕСА_3 , ;

третя особа Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: пр. Богоявленський, 314, м. Миколаїв, 54050, .

Суддя В.В.Полішко