Справа №551/453/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" жовтня 2025 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вергун Н.В.,

за участю: секретаря судових засідань Курінної Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Шишаки Миргородського району Полтавської області у порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, набутого у шлюбі, -

в с т а н о в и в :

12 травня 2025 року адвокат Калафута Д.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , через систему « Електронний суд » звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя ( автомобіля ).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що з 09 вересня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого ними був придбаний автомобіль марки « Mazda - 3 », 2015 року випуску, об`єм двигуна - 1997 см. куб., який зареєстровано за відповідачем.

Відповідно до відповіді з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях ( філія ГСЦ МВС ), зазначений автомобіль було відчужено на підставі договору купівлі-продажу від 24 червня 2024 року та зареєстровано на інших осіб. Будь - якої згоди позивач на відчуження транспортного засобу відповідачу не надавала.

Суб`єктом оціночної діяльності ТОВ « Фактор - Експерт » надано довідку щодо вірогідної ціни рухомого майна, станом на 12 квітня 2025 року, а саме орієнтовна ринкова вартість легкового автомобіля марки « Mazda - 3 », 2015 року випуску, об`єм двигуна - 1997 см. куб., складає 426 450 грн. 00 коп.

Враховуючи зазначене, адвокат Калафута Д.В. просила суд визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 автомобіль марки « Mazda - 3 », 2015 року випуску, об`єм двигуна - 1997 см. куб. та поділити його, шляхом визнання, що розмір часток співвласників у праві сумісної власності на особисту приватну власність на цей автомобіль по частці за кожною з сторін, а саме ? частка за ОСОБА_1 і ? частка за ОСОБА_2 , стягнувши з останнього на користь позивача грошову компенсацію з продажу автомобіля у розмірі 213 225 грн. 00 коп. і судові витрати у справі, які складаються з сплати судового збору у розмірі 1 705 грн. 80 коп., витрат на оцінку майна у розмірі 1 200 грн. 00 коп. і витрат на правову допомогу у орієнтовному розмірі 22 000 грн. 00 коп.

Розгляд справи адвокат Калафута Д.В. просила проводити у відсутність позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1368750 від 13 травня 2025 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 32 ).

Ухвалою суду від 13 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, набутого у шлюбі, прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального провадження, у зв`язку з чим розпочато підготовче провадження у справі та призначено підготовче судове засідання ( а.с. 33 ).

08 серпня 2025 року від представника відповідача - адвоката Комаренко О.В. надійшов відзив на позов, відповідно до якого у задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити та стягнути з останньої на користь відповідача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 18 000 грн. 00 коп.

У відзиві адвокат Комаренко О.В. зазначає, що позивачка на обґрунтування своїх вимог вказує на те, спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти подружжя. Однак, з моменту одруження ( 03 вересня 2019 року ) до моменту розірвання шлюбу ( 19 червня 2025 року ) позивачка лише тимчасове працювала медичною сестрою та отримувала мінімальний дохід. Тимчасовий заробіток за час перебування мав і відповідач, який в середньому становив 6 500 грн. 00 коп. у місяць. За відсутності постійного доходу, спірний автомобіль не міг бути придбаний за спірні кошти подружжя, тому посилання позивачки не відповідає дійсності і принципам добросовісності.

На підставі заяви ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка посвідчена приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Плаксіною П.Б. та зареєстрована в реєстрі за № 1471, відповідач ОСОБА_2 отримав частину грошових коштів у розмірі 80 000 грн. 00 коп., отриманих заявником ОСОБА_3 після продажу житлового будинку, що по АДРЕСА_2 , який успадкував після померлої матері ОСОБА_4 . Вказані кошти являються особистою власністю відповідача ОСОБА_2 .

Скориставшись низькою вартістю спірного автомобіля за збереження батьків і власні кошти, які отримав у спадок від бабусі, транспортний засіб був придбаний батьками та у подальшому їм переданий.

Відповідач 10 березня 2025 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Полтави з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, а переоформлення автомобіля відбулося 23 червня 2024 року, про що достовірно було відомо ОСОБА_1 , тому останньою не доведений факт відчуження зазначеного транспортного засобу без її згоди.

Більше того, ринкова вартість спірного автомобіля, станом на 08 липня 2025 року, становить 324 401 грн. 00 коп., що підтверджується висновком про вартість майна суб`єкта оціночної діяльності, ФО-П ОСОБА_5 ( а.с. 74- 104 ).

08 серпня 2025 року представник відповідача - адвокат Комаренко О.В. подала до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи ( а.с. 105 - 106 ).

Окрім цього, адвокат Комаренко О.В. просила витребувати з Головного управління ДПС у Полтавській області інформацію про розмір отриманих доходів і джерела походження за період з 03 вересня 2019 року по 19 червня 2025 року позивача ОСОБА_1 ( а.с. 107 - 111 ).

11 серпня 2025 року представник позивача - адвокат Калафута Д.В. подала суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що факт придбання автомобіля у період шлюбу презюмує спільність його належності доки відповідач не доведе інше. Обов`язок доказування цього покладається саме на відповідача ( ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ). Навіть повна відсутність заробітку в одного з подружжя не впливає на право на частку у спільному майні ( ст.ст. 60, 61, 63 СК України ).

Посилання відповідача на отримання 80 000 грн. 00 коп. у спадок від бабусі не підтверджує, що повна вартість придбаного у період шлюбу автомобіля сплачена саме цими коштами.

Твердження відповідача, що спірний автомобіль був придбаний для користування батьками та згодом їм передано не підтверджено жодним належним і допустимим доказом.

Разом з цим, 13 березня 2022 року позивач разом з сином виїхали до Іспанії, де проживає по теперішній час. Будь - яке спілкування відповідача з позивачем і сином зводиться виключно до погроз і принижень, тому позивач не мала жодної об`єктивної можливості знати про переоформлення автомобіля.

Єдиним належним доказом у справі є висновок ТОВ « Фактор - експерт » від 12 квітня 2025 року, яким визначено ринкову вартість подібного автомобіля у розмірі 426 450 грн. 00 коп. Посилання відповідача на вартість у розмірі 324 401 грн. 00 коп. є безпідставним, оскільки документ не є висновком експерта у розумінні вимог ст.ст. 102 - 107 ЦПК України.

Тому, адвокат Калафута Д.В. просила не брати до уваги твердження представника відповідача, викладені у відзиві ( а.с. 112 -116 ).

Ухвалою суду від 21 серпня 2025 року клопотання представника відповідача - адвоката Комаренко О.В. про витребування доказів задоволено ( а.с. 128 - 129 ).

02 вересня 2025 року на адресу суду з Головного управління ДПС у Полтавській області надійшли відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми доходу, нарахованого ( перерахованого ) податку та військового збору з вересня 2019 року по 2025 рік ОСОБА_1 ( а.с. 136 - 141 ).

Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, її розгляд призначено у відкритому судовому засіданні ( а.с. 149 - 150 ).

14 жовтня 2025 року представник позивача - адвокат Калафута Д.В. звернулася до суду з заявою про підтримання заявлених позовних вимог та розгляд справи у її відсутність і відсутність позивача ОСОБА_1 ( а.с. 158 ).

17 жовтня 2025 року представник відповідача - адвокат Комаренко О.В. подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність і відсутність відповідача ОСОБА_2 . У задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити, стягнувши з останньої на користь відповідача ОСОБА_2 судові витрати у справі, що складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 12 000 грн. 00 коп. і витрат на проведення оцінки майна у розмірі 2 500 грн. 00 коп. ( а.с. 160, 162 ).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши, наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступних висновків.

Так, сторони 03 вересня 2019 року у Полтавському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 89 і видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ( а.с. 15 ).

Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14 квітня 2020 року, виданим Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми ) ( а.с. 16 ).

Згідно договору купівлі - продажу транспортного засобу № 5341/2022/3185491 від 23 травня 2022 року відповідач ОСОБА_2 набув у власність автомобіль марки « Mazda », модель - 3, 2015 року випуску, VIN - НОМЕР_3 ( а.с. 18 ).

Цей договір оформлений та підписаний в сервісному центрі 5341 РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області у присутності адміністратора Лисенко В.М. , яка перевірила відповідність інформації внесеної до договору документам, які надані сторонами договору.

Ціна відчужуваного транспортного засобу у договорі не вказана ( розділ ІІІ Договору ).

22 травня 2023 року вказаний автомобіль зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 , орган, що здійснив реєстрацію - ТСЦ 5341 ( а.с. 17 ).

Відповідно до інформації регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях ( філія ГСЦ МВС ) Головного сервісного центру МВС за вих. № 31/39-09 від 24 квітня 2024 року, наданої на запит представника позивача - адвоката Калафути Д., транспортний засобів, автомобіль марки « Mazda - 3 », 2015 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., номер кузова співпадає з зазначеним у запиті, 23 травня 2022 року зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу, укладеному в ТСЦ 5341.

24 червня 2024 року вказаний транспортний засіб на підставі договору купівлі - продажу через електронні сервіси та зовнішні ресурси перереєстрований на іншу фізичну особу. Місце проведення перереєстрації ТСЦ 3245 ( а.с. 20 ).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтави від 19 травня 2025 року, яке набрало законної сили 19 червня 2025 року ( справа № 554/3072/25 ), позов ОСОБА_2 задоволено, шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 172 - 173 ).

Статтею 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

За змістом ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Із положень ч. 1 ст. 69 СК України слідує, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Аналогічні положення закріпленні у ст. 372 Цивільного кодексу України.

Як передбачено ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя,якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом усе майно, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, є його спільною сумісною власністю.

Розпорядження спільним майном подружжя повинно здійснюватися за їх спільною згодою, зокрема для відчуження автомобіля як цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Подружжя має право на поділ спільного майна незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна частки сторін є рівними.

Поділ неподільної речі, яка відноситься до спільної сумісної власності подружжя, можливий у спосіб присудження цієї речі одному з подружжя та компенсації вартості частини речі іншому з подружжя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Також Верховний Суд України у пункті 22 цієї постанови роз`яснив, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та статті 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Зібрані докази достовірно вказують на те, що спірний автомобіль набутий ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за час шлюбу, належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, критично суд відноситься до тверджень представника відповідача, що спірний автомобіль був придбаний за власні кошти відповідача, які він отримав у спадок від бабусі та на заощадження його батьків, оскільки автомобіль був придбаний 23 травня 2022 року, а факти на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 80 000 грн. 00 коп. від ОСОБА_3 за наслідками продажу отриманого у спадок житлового будинку приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Плаксіною П.Б. не перевірялися, що слідує із змісту нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 06 серпня 2025 року, яка зареєстрована в реєстрі за № 1471 ( а.с. 82 ).

Більше того, що успадкований ОСОБА_3 житловий будинок був відчужений 29 грудня 2021 року ( а.с. 79, зворот - 81 ), а факт можливого передання коштів відповідачу ОСОБА_2 посвідчений нотаріусом 06 серпня 2025 року, тобто під час вирішення спору судом.

Відповідачем жодних доказів придбання спірного автомобіля за кошти батьків суду не надано.

Доводи представника відповідача про те, що позивач не довів, що спірне майно було придбане за рахунок спільних коштів подружжя, ії праці або трудової діяльності та не надано доказів на підтвердження існування у позивача необхідних джерел доходу, які б дозволили придбати спірне рухоме майно, суд також відхиляє, оскільки норми закону встановлюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Тобто, той із подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних та допустимих доказів.

Таких доказів відповідачем не надано, окрім того, що позивач, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 , отримувала мінімальний розмір заробітної плати протягом незначного періоду та соціальну допомогу, пов`язану з народженням дитини і перебуванням у відпустці по догляду за дитиною ( а.с. 137 - 140 ).

Набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що на час продажу автомобіля ( 24 червня 2024 року ) сторони припинили подружні стосунки.

Посилання представника відповідача на те, що автомобіль був відчужений за згодою позивача за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у березні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м. Полтави з позовом про розірвання шлюбу з посиланням на припинення фактичних шлюбних відносин у березні 2022 року ( а.с. 172 ), а спірний автомобіль був проданий 24 червня 2024 року.

Про те, що шлюбні відносини між сторонами фактично були припинені у березні 2022 року вказує й представник позивача у відповіді на відзив ( позивач разом з малолітнім сином 13 березня 2022 року виїхала до Іспанії ).

При цьому, на майно, набуте дружиною, чоловіком у період шлюбу, але за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя. Тому у разі виникнення спору щодо цього майна спростувати вказану презумпцію має та сторона, яка вважає це майно особистою приватною власністю (постанова Верховного Суду від 13.03.2024 року у справі №537/541/23).

Відповідно до договору купівлі - продажу транспортного засобу № 3245/2024/4703623 від 23 червня 2024 відповідач продав за 30 000 грн. 00 коп. зазначений автомобіль ОСОБА_8 ( а.с. 101, зворот - 103 ).

Цей договір оформлений, перевірений та підписаний сторонами в електронній формі засобами Порталу дія.

Таким чином, спірний автомобіль був спільною сумісною власністю подружжя, проте відповідач здійснив його продаж іншим особам в період фактичного припинення шлюбних відносин без згоди позивача, як другого з подружжя, у зв`язку із чим на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу.

Верховний Суд у постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), зазначив: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Звертаючись до суду з позовом, позивач на обґрунтування вартості спірного автомобіля надала звіт про оцінку майна, за яким середня ринкова вартість транспортного засобу становить 489 530 грн. Відповідач на спростування розміру ринкової вартості автомобіля інших доказів суду не надав, не звертався із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, не надав суду заперечень щодо звіту про оцінку транспортного засобу, а тому Верховний Суд дійшов висновку, що саме ці обставини, з`ясовані судами на підставі звіту, підлягали врахуванню ними під час визначення належного розміру компенсації частини спільного майна колишнього подружжя.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було надано інформаційна довідка, видана ТОВ « Фактор - Експрес » за вих. № FS-12-04/25/001 від 12 квітня 2025 року, за результатами проведеного аналізу ринку колісних транспортних засобів на замовлення позивача ОСОБА_1 , відповідно до якої орієнтовна ринкова вартість легкового автомобіля марки « Mazda - 3 », 2015 року випуску, об`єм двигуна 1997 см. куб., станом на 12 квітня 2025 року, складає 426 450 грн. 00 коп. ( а.с. 21 - 25 ).

Представник відповідача - адвокат Комаренко О.В. водночас надала суду звіт про оцінку майна - автомобіля марки « Mazda - 3 », 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , складений суб`єктом оціночної діяльності ФО - П « ОСОБА_5 », відповідно до якого ринкова вартість об`єкта оцінки, станом на 08 липня 2025 року, становить 324 401 грн. 00 коп. ( а.с. 84, зворот - 98 ).

Доводи адвоката Комаренко О.В. щодо необхідності взяти за основу більш пізню оцінку вартості суд не приймає до уваги, оскільки з моменту придбання автомобіля ( 23 травня 2022 року ) до моменту його продажу ( 24 червня 2024 року ) автомобіль перебував у користуванні відповідача та його батьків, що слідує з відзиву, і вартість автомобіля з урахуванням періоду його експлуатації саме останніми зменшилася.

Як слідує з розділу 8. Технічний стан об`єкту оцінки, автомобіль марки « Mazda - 3 », 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузову НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1997 куб.см., власник і замовник оцінки - ОСОБА_8 , знаходиться у робочому і задовільному стані. Виявлено сколи вітрового скла, пошкодження структури та деформацію рами фари п/тум.п/пр., пошкодження ЛФП бамперу пер., крила п/пр., крила з/л, кришки капоту, незначну деформацію дверей з/л, сліди відновлювального ремонту крила з/л, дверей п/л, крила п/л. Досліджуваний КТЗ мав аварійні пошкодження лівої частини кузова ( а.с. 89 ).

Клопотання про призначення у цій справі відповідної експертизи щодо визначення дійсної вартості вказаного транспортного засобу відповідачем і його представником не заявлялися.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З урахуванням того, що суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про поділ майна подружжя, позивач має право на компенсацію витрат понесених при вирішення вказаного спору за рахунок відповідача.

Зокрема, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 705 грн. 80 коп. ( а.с. 1 ) та витрат, пов`язаних з оцінкою майна, оскільки вказаний доказ враховано судом у справі щодо ринкової вартості спірного майна, у розмірі 1 200 грн. 00 коп. ( а.с. 24 - 25 ).

Разом з цим, із матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання правової допомоги від 16 квітня 2025 року, укладеного між ОСОБА_1 і адвокатом Калафутою Д.В. (а.с. 26 - 27), остання надавала ОСОБА_1 професійну правничу допомогу у вирішенні питання щодо поділу спірного майна подружжя, набутого у шлюбі.

Із акту прийому передачі від 09 травня 2025 року до договору № б/н від 16 квітня 2025 року про надання правової допомоги слідує, що адвокат Калафута Д.В. надала ОСОБА_1 юридичні послуги у виді консультацій, вивчення документів, складання запитів, аналізу витребуваної інформації та складання позовної заяви, на що адвокатом витрачено 12 годин, що еквівалентно 12 000 грн. 00 коп. ( а.с. 28 ).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 79/05-25 від 09 травня 2025 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Калафуті А.С. 12 000 грн. 00 коп. ( а.с. 29 ).

08 серпня 2025 року представник відповідача - адвокат Комаренко О.В. звернулася до суду з клопотанням про зменшення розміру указаних судових витрат у зв`язку з невідповідністю їх критеріям співмірності ( а.с. 105 - 106 ).

Згідно акту прийому - передачі від 09 серпня 2025 року до договору № б/н від 16 квітня 2025 року адвокатом Калафутою Д.В. витрачено 7 годин на вивчення заявлених стороною відповідача клопотань, надання відповідачі на відзив, що еквівалентно 7 000 грн. 00 коп. ( а.с. 119 ).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 168/08-25 від 09 серпня 2025 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Калафуті А.С. 7 000 грн. 00 коп. ( а.с. 119, зворот ).

Таким чином, загальна сума документально підтверджених витрат на правову допомогу позивача складає 19 000 грн. 00 коп.

Водночас ці витрати, на думку суду, не є співмірними з обсягом отриманих позивачем юридичних послуг і тривалістю їх надання адвокатом.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 10 000 грн. 00 коп. у рахунок відшкодування витрат на правову допомогу, що буде відповідати критеріям розумності та реальності адвокатських витрат.

У зв`язку з задоволенням позову позивача, витрати відповідача у загальному розмірі 14 500 грн. 00 коп. віднести за його рахунок.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 141, 178, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, набутого у шлюбі, - задовольнити.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки « Mazda - 3 », 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузову НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1997 куб.см.

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на ? частину за кожним автомобіля марки « Mazda - 3 », 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузову НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1997 куб.см.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину вартості автомобіля марки « Mazda - 3 », 2015 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер кузову НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1997 куб.см., що становить 213 225 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, що складаються з витрат, пов`язаних з сплатою судового збору, у розмірі 1 705 грн. 80 коп., витрат, пов`язаних з оцінкою майна, у розмірі 1 200 грн. 00 коп. і витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп., а всього 12 905 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи ( вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_5 ,

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків - НОМЕР_6 .

Головуючий суддя: