Справа № 539/1890/25
Провадження № 2/539/941/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Бас В. Г.,
позивачки ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),
представника позивача адвокатки Речицької Я.О. (в режимі відеоконференції),
представника відповідача 1 (Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІнтерЕкспрес» адвокатки Глушник О.М. (в режимі відеконференції),
представника відповідача 2 (Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН АП») - адвокатки Франкової А.В. (в режимі відеоконференції),
треті особи у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІнтерЕкспрес», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН-АП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «АйТі Системс», фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Стягнути із відповідачів на користь позивачки у якості відшкодування завданої майнової шкоди 36 474 грн 42 коп. та розмір втраченого заробітку (доходу) 210 324,50 коп.
Стягнути із відповідачів на користь позивачки у якості відшкодування завданої моральної шкоди 50 000,00 грн.
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 24 січня 2024 року вона придбала у представника відповідача 2 путівку до Республіки Єгипет. На підтвердження цього представник відповідача 2 надав їй ваучер, а позивачка була застрахована. Під час перебування у Єгипті представник відповідача 2 запропонував їй подорож на квадроциклах (багах). 03 лютого 2024 року під час подорожі по пустелі квадроцикл, на якому їхала позивачка, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП). В результаті ДТП позивачка отримала ушкодження здоров`я та моральні страждання у зв`язку із перебуванням у незнайомій місцевості та відсутністю належного супроводу під час оформлення ДТП та перебування у лікарні. Позивачка вважає, що ДТП сталася у зв`язку із неналежною організацією подорожі представниками відповідача 2, як того вимагає Закон України «Про туризм».
Керуючись вимогами статей 22, 1166, 1195 ЦК України, які надають право на відшкодування завданої шкоди, позивачка звернулася із ним позовом до суду.
Крім того, позивачка зазначила, що унаслідок того, що вона перебувала на лікарняному, вона втратила роботу. А тому, керуючись статею 1197 ЦК України, звернулася до суду із вимогою щодо відшкодування втраченого заробітку (доходу).
05 травня 2025 року до суду від представниці відповідача 2 - адвокатки Франкової А.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог у зв`язку із наступним. В силу вимог відповідач 2 виступає перед туристом (позивачкою) туроператором, що здійснює посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту в межах Договору публічної оферти на реалізацію турпродукту. Відповідач 2 звертає увагу, що відповідно до умов Договору про надання туристичних послуг у разі настання страхового випадку претензії за збитками турист має пред`являти страховій компанії, яка зазначена у страховому полісі. А вказаним договором виключено можливість відшкодування моральної шкоди стосовно всіх правовідносин, що виникають у зв`язку із його виконанням. Таким чином, на переконання відповідача 2, він не несе відповідальності перед позивачкою за завдану їй шкоду.
Що стосується подорожі на квадроциклах, то відповідач 2 звертає увагу на вимоги статті 1187 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє цим джерелом на законних підставах.
Щодо відшкодування втраченого заробітку (доходу) відповідач 2 інформує, що позивачка не надала документів, які б підтверджували її перебування у трудових відносинах, а також документів, що унеможливлюють виконання нею трудових обов`язків.
У зв`язку зі наведеним відповідач 2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
13 травня 2025 року від представниці відповідача 1 - адвокатки Глушик О.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач 1 заперечив проти заявлених позовних вимог, зазначивши таке.
Відповідач 1 на підтвердження укладення із позивачкою договору страхування видав їй сертифікат застрахованої особи, зі змісту якого вбачається, що екстремальний вид спорту (катання на квадроциклах (багі) не входить до програми страхування. При цьому, програма страхування передбачає застрахованої особи під час дії договору, зокрема, в наслідок нещасного випадку.
Відповідач 1 отримав 03 лютого 2024 року інформацію про випадок, що стався із позивачкою, який може бути кваліфікований як страховий випадок. Проте, позивачка не надала необхідний пакет документів для його підтвердження. У той час лікування позивачки у медичному закладі після ДТП Центром «Оазіс Сафарі», що підтверджується офіційним документами представників влади країни Єгипет. Відповідач 1 сплатив страхову виплату позивачці, що підтверджується відповідними платіжними документами.
Що стосується чеків, які надала позивачка до позовної заяви, то відповідач 1 звернув увагу суду, що купівля в аптеці ліків здійснена поза межами дії договору страхування, а відповідачка свідомо не зазначила про те, що отримала страхову виплату.
У зв`язку із наведеним відповідач 1 просив у задоволенні позовних вимог відмовити.
21 травня 2025 року до суду від представниці відповідача 2 адвокатки Франкової А.В. надійшли додаткові пояснення у справі, у яких відповідач 2 додатково пояснив, що не надавав позивачці екскурсійних послуг катання на квадроциклах, а указана екскурсія була замовлена позивачкою самостійно. Гід, який надавав позивачці вказані послуги, не перебуває у трудових відносинах із відповідачем 2. Партнер відповідача 2 у Єгипті повідомив йому, що позивачка була проінструктована перед поїздкою, була у шлемі, а ДТП сталася тому, що вона під час руху робила селфі. Позивачці оплачено надані медичні послуги та квиток додому.
Заяви, клопотання учасників справи
28 квітня 2025 року до суду від представниці позивачки адвокатки Речицької Я.О. надійшло клопотання про долучення доказів.
30 квітня 2025 року до суду від представниці відповідача 2 адвокатки Франкової А.В. надійшла заява про вступ у справу як представника.
01 травня 2025 року до суду від представниці відповідача 2 адвокатки Франкової А.В. надійшло клопотання про участь у справі у режимі відеоконференції.
02 травня 2025 року до суду від представниці позивачки адвокатки Речицької Я.О. надійшла заява про участь у режимі відеоконференції.
03 травня 2025 року до суду від представниці відповідача 2 адвокатки Франкової А.В. надійшло клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб.
13 травня 2025 року до суду від представниці відповідача 1 адвокатки Глушик О.М. надійшла заява про вступ у справу як представника.
14 травня 2025 року до суду від представниці відповідача 1 адвокатки Глушик О.М. надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 25 квітня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 22 травня 2025 року, яке відкладалося на 25 червня 2025 року.
Ухвалою від 08 травня 2025 року суд надав дозвіл представницям відповідача 2 та відповідача 1 брати участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції.
Ухвалою від 20 травня 2025 року суд надав можливість представниці відповідача 1 адвокатці Глушик О.М. брати участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.
Ухвалою від 22 травня 2025 року суд задовольнив клопотання представниці відповідача 2 адвокатки Франкової А.В. та залучив до участі у справі третіх осіб: Товариство з обмеженою відповідальністю «АйТі Системс», фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 .
Ухвалою від 25 червня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 09 липня 2025 року.
Розгляд справі відкладався на 17 липня, 4 та 18 вересня та 09 жовтня 2025 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Відповідно до Договору публічної оферти на реалізацію турпродукту від 15 серпня 2023 року (далі Публічний договір) туроператор відповідач 2 публічно пропонує туристичним агентствам за винагороду надати послуги туроператору з реалізації турпродукту шляхом укладення Договору на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем туроператора.
Пунктом 1.3 Публічного договору визначено, що за попереднім погодженням із туроператором турагент може укладати субагентські договори, пов`язані із реалізацією туристичного продукту туроператора, при цьому туроператор несе відповідальність за субагента перед туроператором у повному обсязі.
Туроператор несе відповідальність перед туристом у розмірі, який не перевищує вартості туристичної послуги за збитки, що виникли з вини туроператора та за наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між завданими збитками та діяннями туроператора.
Пунктом 6.4 Публічного договору передбачено, що туроператор несе відповідальність перед туристом у розмірі, який не перевищує вартість туристичної послуги, за збитки, що виникли з вини туроператора за наявності прямого причинно-наслідкового зв`язку між завданими збитками та діянням туроператора.
Згідно з Сертифікатом застрахованої особи №D3188740 від 24 січня 2024 року до Генерального договору (далі Договір страхування) страховиком, яким є відповідач 1, а страхувальником туроператор відповідач 2, страхова сума за екстремальний аматорський спорт становить 400USD на 1 особу із франшизою 10%.
Визначення екстремального аматорського спорту міститься у розділу 3 Договору страхування.
Відповідно до Контракту №12/23-2 від 28 серпня 2023 року, укладеного між відповідачем 2 та Sun Internatonal for Tourism (далі контракт) відповідач 2 виступає як агент, який діє за винагороду повинен здійснювати дії по пошуку туристів та продажу туристичних послуг в Україні.
Збиток, заподіяний здоров`ю туристів і майну, підлягає відшкодуванню у встановленому законодавством країни перебування (пункт 8.1 контракту).
Позивачка отримала від відповідача 2 Ваучер №31888740 для перебування в Єгипті з 24 січня до 04 лютого 2024 року, в якому приймаючою стороною зазначено Sun Internatonal LTD, а замовником AiTi Sistems (т.1 а.с.68)
Вигодонабувачем за вказаним Договором страхування є застрахована особа (позивачка).
21 лютого 2025 року позивачка звернулася до відповідача 1 із заявою про нещасний випадок на відпочинку, а також з проханням продовжити строк надання документів (т.1 а.с.130-132).
31 березня 2024 року позивачка звернулася до відповідача 1 зі скаргою на дії представників відповідача 2 щодо залишення її без допомоги після ДТП (т.1 а.с.133).
За змістом протоколу відділу поліції туризму Шарм-ель-Шейха від 09 лютого 2024 року (далі протокол поліції) позивачка підтвердила оплату Центром «Оазіс Сафарі» її перебування у лікарні. Позивачка не погодилася із їх діями щодо часткової оплати квитка на авіапереліт (т.1 а.с.243-245).
Позивачка була працевлаштована в ТОВ «IMPULSE POLSKA» у період з 10 жовтня 2023 року до 31 березня 2024 року на посаді помічника на виробництві (а.с.54).
Відповідно до довідки АТ «BNP Paribas» Банк Польща позивачці постійно нараховувалися кошти від ТОВ «IMPULSE POLSKA» - з 09 серпня 2023 року до 09 квітня 2024 року (а.с.12).
Згідно з Довідкою ТзОВ АРО позивачка працювала помічником на виробництві за трудовим договором, строкова зайнятість на повний робочий день з 15 липня 2024 року до 30 листопада 2024 року (а.с.20, зворотна сторона).
Зі змісту Медичного звіту позивачки вбачається, що вона була госпіталізована після підозри на ДТП з двосторонніми переломами під кутом нижньої щелепи та потребувала відкритої репозиції та внутрішньої фіксації пластиною та гвинтами. Дата госпіталізації 03 лютого 2024 року. Дата виписки 06 лютого 2024 року. При виписці було призначено лікування (а.с.27, зворотна сторона а.с.29).
Відповідно до довідки Медичного центру ТОВ «Світ здоров`я» позивачка після ДТП звернулася до психолога через хвилювання та порушення сну, які виникли після аварії. Мала 4 зустрічі з психологом. Заплановано і подальші (а.с.44).
З 12 лютого 2024 року до 26 квітня 2024 року позивачка постійно відвідувала Муніципальний медичний центр «Гурна» в Лодзі лікаря первинної медичної медико-санітарної допомоги зі скаргами на самопочуття після ДТП, що підтверджується історією відвідувань указаної медичної установи (а.с.49-51).
Позивачка придбавала ліки та відвідувала психолога у зв`язку із ДТП.
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачами виникли правовідносини, пов`язані із необхідністю відшкодування позивачу моральної та матеріальної шкоди, а також втраченого заробітку, унаслідок отримання травм під час ДТП на сафарі (Єгипет).
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України «Про туризм» станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Зважаючи на те, що отримані травми під час ДТП завдали їй моральних страждань, а також збитків, позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Статею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до частини третьої статті 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Згідно зі статею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
Згідно зі статею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт (частина друга статті 1167 ЦК України).
Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина перша статті 1168 ЦК України).
Статею 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Стаття 16 Закону України «Про туризм» (далі Закон про туризм) передбачає, що суб`єкти туристичної діяльності на основі договорів із страховиками зобов`язані забезпечити страхування життя та здоров`я туристів (медичне та від нещасного випадку) за класами страхування 1 і 2, визначеними статтею 4 Закону України "Про страхування". Туристи вправі самостійно укладати договори такого страхування. У такому разі вони зобов`язані завчасно підтвердити туроператору чи турагенту наявність належним чином укладеного договору страхування.
Договір страхування туриста повинен передбачати надання йому медичної допомоги і відшкодування його витрат у разі настання страхового випадку безпосередньо в країні (місці) тимчасового перебування.
Інформація про умови страхування туристів має бути доведена до відома туриста до укладення договору на туристичне обслуговування.
Відповідно до статті 20 Закону про туризм відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну туриста, встановлюється законом, якщо договором на туристичне обслуговування не передбачена більша відповідальність туроператора.
Серед прав суб`єктів туристичної діяльності, визначених статею 24 Закону про туризм, право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок незаконних рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб чи заподіяних суб`єктами туристичної діяльності.
Суб`єкти туристичної діяльності зобов`язані відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані туристам (екскурсантам), іншим особам та довкіллю, а також відшкодовувати матеріальні і моральні збитки у разі невиконання або неналежного виконання умов договору (стаття 25 Закону про туризм).
Суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Суб`єктам туристичної діяльності, яким заподіяна шкода юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними законодавства в галузі туризму, збитки відшкодовуються відповідно до закону (стаття 33 Закону про туризм).
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що у позовних вимог слід відмовити з огляду на таке.
Щодо позовної вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди суд передусім звертає увагу, що аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, позивачка придбала у відповідача 2 туристичну подорож до Єгипту, застрахувавшись у відповідача 1.
В межах цієї поїздки позивачка придбала додатково подорож на квадроциклах/баггі, організатором якого є Центр «Оазіс Сафарі». Унаслідок ДТП позивачка отримала тілесні ушкодження та потрапила у лікарню. Як вбачається із офіційного протоколу допиту позивачки правоохоронними органами Єгипту, позивачка потрапила у ДТП унаслідок недотримання нею правил техніки безпеки. Її лікування було оплачено організатором сафарі - Центром «Оазіс Сафарі». Указаний факт не заперечується також позивачкою. При цьому, відповідач 1 також здійснив оплату витрат у зв`язку із настанням страхового випадку, що підтверджується відповідним актом. Суд не погоджується із доводами позивачки про те, що правоохоронні органи Єгипту неправильно склали протокол її допиту як потерпілої, оскільки указаний протокол є офіційним документом, складеним компетентним органом держави та ніким не оспорений/не скасований.
При цьому, суд звертає увагу, що, як підтверджується матеріалами справи та зазначено вище, Публічний договір передбачає відповідальність туроператора перед туристами за збитки, завдані ним. Генеральний договір містить умови про відшкодування витрат при настанні страхового випадку. Договір страхування відображає, серед іншого, розмір страхової суми.
Таким чином, з урахуванням норм статей 23, 1166, 1167, 1195 Цивільного кодексу України та статей 16, 20, 24, 25 Закону про туризм та умов Публічного договору, Генерального договору, Договору страхування, з огляду на те, що відповідачами визнано страховий випадок позивачки та виплачено їй відповідні кошти, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивачки в частині стягнення з відповідачів моральної та майнової шкоди, оскільки саме вказані юридичні особи організували/страхували туристичну поїздку позивачки.
При цьому щодо задоволення моральної шкоди, суд ураховує наступне: позивачка зверталася до психолога, ДТП сталася в іншій країні; під час спілкування з поліцією, у лікарні та з іншими представниками юридичних осіб, причетних до турпоїздки в країні Єгипет, наявний мовний бар`єр та дискомфорт, викликаний незвичним середовищем, що унеможливлює повне та всебічне сприйняття ситуації, що склалася. Таким чином, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, яка повинна буди виплачена позивачці, має становити 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Що стосується відшкодування майнової шкоди, то суд зазначає таке. Позивачка, заявляючи майнову шкоду у сумі 36 474,42 грн, включає до неї: витрати на придбання ліків та витрати на переклад документів. Як вбачається із матеріалів справи, позивачка у зв`язку із необхідністю лікування після ДТП придбала в аптеці ліки на суму 73,99 злотих (т.1 а.с.13, зворотна сторона), 27,99 злотих (т.1 а.с.15, зворотна сторона), 23,90 злотих (т.1 а.с.17, зворотна сторона), 39,99 злотих (т.1 а.с.19, зворотна сторона), 44,75 злотих (т.1 а.с.21, зворотна сторона), 76,89 злотих (т.1 а.с.36, зворотна сторона), 39,80 злотих (т.1 а.с.40, зворотна сторона). Всього витрат на ліки на суму 327,31 злотих. Станом на 20 жовтня 2025 року (на день ухвалення судового рішення) офіційний курс Національного банку України польського злотого до гривні становить 11,4605 грн. Таким чином, майнова шкода, завдана позивачці, яка підлягає відшкодуванню, становить 3 751,14 грн.
При цьому, решта суми заявленої майнової шкоди переклад документів. Переклад цих документів витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (пункт 4 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Щодо позовної вимоги про відшкодування втраченого заробітку (доходу) суд зазначає, що статтею 1195 ЦК України передбачено обов`язок відшкодування потерпілому заробітку (доходу), втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності.
Як було зазначено вище, позивачка надала суду довідку про те, що вона працювала помічником на виробництві за трудових договором. Проте, трудового договору/контракту/цивільно-правого договору, наказів про призначення (звільнення) тощо, які в підтверджували факт її перебування у трудових відносинах, до матеріалів справи не було додано. Таким чином, позивачка не довела належними та допустимими доказами факт втраченого заробітку. Суд звертає увагу, що виписка з банку щодо регулярне зарахування коштів на рахунок позивачки, не підтверджує перебування її у трудових відносинах із компанією, яка їй ці гроші перераховувала. У зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні вимоги у частині відшкодування втраченого заробітку у сумі 210 324,50 грн.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, позивачка заявила ціну позову 296 798,92 грн, сплативши при цьому судовий збір у сумі 5 360,29 грн. Враховуючи, що суд із заявленої суми позовних вимог задовольняє частково, а саме: 5 000,00 грн (моральної шкоди) та 3 751,14 грн (матеріальної шкоди) (загальна сума 8 751,14 грн), судовий збір стягується з відповідачів пропорційно сумі задоволених вимог, а саме 158,13 грн.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 23, 1166, 1167, 1195 Цивільного кодексу України, Законом України «Про туризм», статтями 12, 18, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІнтерЕкспрес», Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН-АП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю «АйТі Системс», фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідачі:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ІнтерЕкспрес», юридична адреса: 01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок №69, .

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖОІН-АП», юридична адреса: 02121, місто Київ, вулиця Харківське шосе, будинок №201-203, 2А.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АйТі Системс» Товариство з обмеженою відповідальністю ««АйТі Системс», юридична адреса: 61174, місто Харків, проспект Перемоги, будинок №77, літера «А-1».

Фізична особа-підприємець - ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва