ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м.Суми

Справа №591/1149/25

Номер провадження 22-ц/816/1260/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

учасники справи:

заявник старший державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Писарєв Віталій Володимирович,

боржник ОСОБА_1 ,

стягувач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Турченка Сергія Петровича

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року в складі судді Клименко А.Я., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року старший державний виконавець Зарічного ВДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Писарєв В.В. звернувся до суду із поданням, в якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без вилучення закордонного паспорту до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду в межах виконавчого провадження №59452787.

Свої вимоги мотивував тим, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 59452787 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 31804,57 дол. США, 2542,13 грн судового збору. 08.07.2019 року відкрито виконавче провадження. 08.07.2019 року, 20.09.2021 року, 01.05.2024 року державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, виявлені кошти на рахунках боржника були списані, але наявних коштів для виконання рішення суду не достатньо.

10.05.2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до ПТК ТОВ «АГРОМАТ». Після цього, з доходу боржника з червня 2024 року на депозитний рахунок відділу почали надходити кошти. Станом на 03.02.2025 року сума надходжень з місця роботи склала 14896,38 грн.

Двічі боржник викликався державним виконавцем, отримував виклики, однак до державного виконавця не з`являвся, про причини неявки виконавця не повідомляв, запитувані документи не надав. Державним виконавцем складено акт від 30.01.2025 року про порушення боржником вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

На запит державного виконавця від 09.12.2024 року Державною прикордонною службою України 09.12.2024 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово перетинав державний кордон України. Станом на 03.02.2025 р. боржник має борг по виконавчому провадженню №59452787 у розмірі 791429,78 грн. На момент вирішення питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України боржником борг не сплачено.

Посилаючись на те, що боржник від сплати боргу ухиляється, просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за межі України без вилучення закордонного паспорту з метою виконання виконавчого провадження за № АСВП 59452787.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року подання старшого державного виконавця Зарічного ВДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Писарєва В.В. задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт НОМЕР_2 , у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорту, до виконання зобов`язань по сплаті боргу на користь стягувача: ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № 59452787.

Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

Зобов`язано Державну прикордонну службу України здійснити контроль стосовно тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордонний паспорт НОМЕР_2 , у праві виїзду за межі України без вилучення закордонного паспорту.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Турченко С.П., посилаючись на те, що суд дійшов неправильного висновку про наявність фактичних та правових підстав для заборони виїзду за межі України, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем не надано суду першої інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1

ухиляється від виконання зобов`язань; не обґрунтовано яким чином застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішення суду.

Вказує, що боржник 01 грудня 2024 року виїхав за межі України, тому не міг виконати адресовані йому вимоги державного виконавця.

У відзиві на апеляційну скаргу, Зарічний ВДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Турченка С.П., який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти скарги представника Зарічного ВДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Писарєва В.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у державного виконавця Зарічного ВДВС у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Писарєва В.В. знаходиться виконавче провадження за №59452787 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 31804,57 дол. США, 2542,13 грн судового збору.

08.07.2019 року відкрито виконавче провадження. 08.07.2019 року, 20.09.2021 року, 01.05.2024 року державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника, виявлені кошти на рахунках боржника були списані, але наявних коштів для виконання рішення суду не достатньо. 10.05.2024 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до ПТК ТОВ «АГРОМАТ». Після направлення постанов з доходу боржника з червня 2024 року на депозитний рахунок відділу почали надходити кошти. Станом на 03.02.2025 рік сума надходжень з місця роботи склала 14896,38 грн. 20.12.2024 року боржник виклик отримав, однак на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця, запитувані документи не надав. 08.01.2025 року державним виконавцем здійснено повторно виклик боржника з зобов`язанням надати документи. 14.01.2025 року виклик отримано боржником особисто. Станом на 30.01.2025 року боржник черговий раз проігнорував вимогу виконавця за викликом та надання запитуваних документів. Державним виконавцем складено акт від 30.01.2025 р. про порушення боржником вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». На запит державного виконавця від 09.12.2024 року Державною прикордонною службою України 09.12.2024 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинав державний кордон України. Станом на 03.02.2025 р. боржник має борг по виконавчому провадженню №59452787 у розмірі 791429,78 грн. На момент вирішення питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України боржником борг не сплачено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що боржник обізнаний про відкрите виконавче провадження та добровільно борг не сплачує, рішення суду не виконує, на виклики до державного виконавця не з`являється, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу є тимчасовим заходом і він пов`язаний із ухиленням ОСОБА_1 від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Ухилення від виконання зобов`язань по виконавчому провадженню виражається в тому, що боржник не виконує обов`язки покладені на нього ч.5. ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема:

- не надає декларацію про доходи та майно боржника;

- не з`являється на вимогу виконавця;

- не надає пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця;

- не повідомляє виконавця про зміну місця роботи.

Заборгованість ОСОБА_1 була частково погашена виключно за рахунок примусових заходів державного виконавця, без волі самого боржника.

Колегія суддів вважає, що боржник не вчинив жодної дії, направленої на виконання рішення суду і невиконанням вимог Закону України «Про виконавче провадження» фактично ухиляється від виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник не ухиляється від виконання судового рішення, а вживає можливих заходів до сплати боргу не підтверджуються жодними доказами, тому не можуть бути враховані апеляційним судом.

Державним виконавцем було обґрунтовано, яким чином застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню рішення суду, тому доводи апеляційної скарги про протилежне є безпідставними.

Так, у своєму поданні державний виконавець зокрема зазначає, що обмеження у праві виїзду за межі України боржника на зараз є ефективним заходом примусового виконання рішення, адже боржник системно здійснює виїзди за кордон, а отже зацікавлений у цьому, має певну фінансову можливість та інтерес. Тимчасове позбавлення права виїзду має змусити боржника дотримуватись вимог Закону України «Про виконавче провадження» та до виконання рішення суду, яке винесене близько 10 років.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (пункт 5 частини першої цієї статті).

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

При цьому, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв`язку з частим виїздом боржника за кордон, беручи до уваги значну суму заборгованості та фактичне ухилення боржника від її сплати, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи державного виконавця, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України є фактично останнім дієвим засобом впливу на боржника. Жодних дій спрямованих на погашення боргу боржник не вчиняв і не вчиняє.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що обмеження боржника у виїзді за кордон, в той час, як боржник там вже перебуває, унеможливить його повернення в Україну. Оскаржуваною ухвалою боржнику ОСОБА_1 не заборонено в`їзд в Україну, а тому він безперешкодно зможе повернутися.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини, що мають значення для справи, які не спростовуються доводами апеляційної скарги, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і як наслідок скасування ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Турченка Сергія Петровича залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина