Провадження № 6/752/506/25
У Х В А Л А

16 жовтня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Плахотнюк К.Г. за участі секретаря судового засідання Солодовник Я.С., за участі представниці заявниці ОСОБА_1 - адвокатки Маншиліної К.О., заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокатка Маншиліна Катерина Олегівна, про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, заінтересована особа - Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , -

встановив:

13 серпня 2025 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Маншиліна К.О., звернулася до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що 09.06.2025 р. ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/12281/22 подання головного державного виконавця Голосіївської державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Київ), Яблонської Д.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , до виконання зобов`язань за виконавчим листом № 752/12281/22 виданим 24.12.2024 року Голосіївським районним судом м. Києва. Зазначає, що виконавче провадження НОМЕР_3 відкрите 24.01.2025 року з примусового виконання виконавчого листа № 752/12281/22 про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено час для зустрічей батька з сином. Заявниця умисно не ухиляється від виконання рішення суду та не чинить перешкод батьку у спілкуванні з дитиною, а тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 позбавляє заявницю можливості жити разом з дитиною.

У судовому засіданні представниця заявниці ОСОБА_1 - адвокатка Маншиліна К.О. підтримала заявлені вимоги, просила скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі кордону України з тих підстав, що з метою забезпечення безпеки дитини, ОСОБА_1 разом із сином перебувають за кордоном, а саме в Республіці Польща і до закінчення воєнного стану в Україні заявниця з дитиною не планує повертатися на постійне місце проживання в Україну. Стверджувала, що зазначені обставини ускладнюють виконання рішення суду у повному обсязі протягом дії воєнного стану в Україні та до моменту його скасування або припинення. Також послалася на те, що перебування ОСОБА_1 та дитини за кордоном підтверджується належними доказами.

Заінтересована особа - стягував ОСОБА_2 заперечив щодо задоволення заяви про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України з тих підстав, що остання ухиляється від виконання рішення суду. ОСОБА_1 не повідомляє йому про місце перебування дитини, створює всі умови для усунення його від спілкування з сином. Стверджував, що факт перебування дитини за кордоном не є перешкодою для його спілкування з дитиною за допомогою аудіо та відео зв`язку, однак ОСОБА_1 перешкоджає і такому спілкуванню, оскільки не повідомляє про такі засоби зв`язку.

Заінтересована особа Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) явку представника у судове засідання не забезпечено.

Заслухавши представницю заявниці ОСОБА_1 , заінтересовану особу - стягувача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

Відповідно до статей 2, 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні Голосіївської державної виконавчої служби у місті Києві перебуває виконавче провадження НОМЕР_3 відкрите 24.01.2025 р. з примусового виконання виконавчого листа № 752/12281/22 про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановити час для зустрічей батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання батька, або за місцем проживання дитини, або ж у місцях для дозвілля: у парні тижні року з 18:00 години п`ятниці до 18:00 години суботи; непарні тижні року вівторок , парні тижні року четвер з 16:00 години до 20:00 години; літні канікули - чотири тижні; день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_3 в непарні роки.

Через тривале ухилення боржниці від виконання рішення суду в квітні 2025 року державним виконавцем направлено до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до частин першої-третьої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року (справа №760/1293/17-ц).

Ухвалою суду від 09.06.2025 року подання головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Яблонської Д.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань за виконавчим листом №752/12281/22 виданого 24.12.2024 року Голосіївським районним судом міста Києва.

Відповідно до правил частини 5 статті 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

13 серпня 2025 року боржниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві її ж виїзду за межі України з посиланням на те, що підстав вважати, що вона умисно ухиляється від виконання зобов`язань немає, а тому просила скасувати тимчасові обмеження її у праві виїзду за кордон.

Звертаючись до суду, 13.08.2025 року з заявою про скасування тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, представниця заявниці посилалася на те, що з метою безпеки ОСОБА_1 разом із сином перебувають за кордоном, а саме в Республіці Польща і до закінчення воєнного стану в Україні заявниця з дитиною не планує повертатися на постійне місце проживання в Україну.

Стверджувала, що виконання рішення суду ускладнюється перебуванням ОСОБА_1 разом із дитиною за кордоном, що підтверджено належними доказами.

За даними матеріалів справи за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод матір`ю у спілкуванні з дитиною батьку та бабі, визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою дитиною судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 була обізнана з ухваленим судом 05.02.2024 року рішенням, не погодилася з ним і скористалася правом на його апеляційне оскарження.

Як видно зі змісту постанови Київського апеляційного суду від 14.11.2024 року, що була прийнята за результатами апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 05 лютого 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод матір`ю у спілкуванні з дитиною батьку та бабі, визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з малолітньою дитиною, судом апеляційної інстанції перевірялися твердження відповідачки у справі ОСОБА_1 , що після проголошення воєнного стану в Україні у лютому 2022 року, вона з дитиною виїхали з міста Києва і фактично перебувають за межами України в Республіці Польща, на підтвердження чого були надані відповідні докази.

За отриманими колегією суддів відомостями ДПС України ОСОБА_1 за період з 30 грудня 2022 року і до 03 жовтня 2024 року мала неодноразові - 26 випадків перетину кордону, короткострокових виїзди/повернення з(в) України. За повідомленнями ДПС України, ОСОБА_6 , виїхав з України 30 грудня 2022 року, та за даними Державної прикордонної справи відомостей про його в`їзд в Україну до суду не було надано. Посилання відповідачки ОСОБА_1 на отримання в Республіці Польща посвідки на тимчасове проживання ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не свідчить про постійне проживання відповідачки із дитиною за межами України.

Присутній у судовому засіданні стягувач у виконавчому провадженні НОМЕР_3 відкритому 24.01.2025 року з примусового виконання виконавчого листа № 752/12281/22 про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підтвердив, що і наразі ОСОБА_1 перебуває на території України, продовжує ухилятися від виконання рішення суду і будь-яких способів його спілкування з дитиною, хоча б у режимі аудіо та відео не забезпечує.

Представниця заявниці ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечувала факт перебування наразі на території України ОСОБА_1 , а також стверджувала про неможливість забезпечення виконання рішення суду з тих підстав, що дитина перебуває за кордоном.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси стягувача та позбутися обмежувальних заходів.

Отже тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З огляду на викладене, наразі обставини, які слугували для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 не змінилися.

Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, досягнення переслідуваної мети гарантування повернення боргу, або виявлено обставини, які спростовували б критерій співмірності цілі втручання застосованим обмежувальним заходам, або інші обставини, які дають підстави для висновку про наявність натепер таких факторів, що порушують справедливий баланс між правами людини та публічним інтересом, хоча при застосуванні таких заходів існувала обґрунтована виправданість втручання в здійснення особою права на свободу пересування.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, ч. 5 ст.441 ЦПК України передбачає, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Тобто, вирішуючи питання про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, суд повинен з`ясувати наявність обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Суд вважає, що доводи заяви не відповідають ч. 5 ст. 441 ЦПК України.

Аналізуючи викладене, судом не встановлено наявність обставин для скасування обмежувальних заходів накладених на заявницю внаслідок невиконання зобов`язань, які потягли за собою вжиття заходів забезпечення виконавчого провадження, таке як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Враховуючи вищевикладене, заява про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 8 ст. 441 ЦПК України, відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 1-22, 441, ЦПК України, суд, -

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокатка Маншиліна Катерина Олегівна, про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, заінтересована особа - Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду (частина 1 статті 353, стаття 355 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. (Стаття 354 ЦПК України).

Суддя: К.Г. Плахотнюк