Справа № 209/6195/25
Провадження № 2/209/2120/25
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2025 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду міста Кам`янського Юрченко Я.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до держави російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

13.08.2025 року до Дніпровського районного суду міста Кам`янського надійшла позовна заява ОСОБА_1 до держави російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення моральної шкоди. Просить суд стягнути з держави російської федерації на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 35000 євро, що складає еквівалент 1686786,50 грн..

Ухвалами Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 15.08.2025 року, від 04.09.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до держави російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення моральної шкоди, - залишено без руху, в тому числі, через необхідність сплати судового збору відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір».

22.09.2025 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду від 04.09.2025 року, в якій ОСОБА_1 вказує на відсутність обов`язку сплати судового збору, посилаючись на норми Конституції України, п.п. 6, 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та судову практику судів України, зокрема на судові рішення у справах № 638/3891/22, № 545/2374/22, № 405/5528/22, № 338/930/22, № 338/929/22, які ухваленні місцевими та апеляційними судами.

Суд, залишаючи позовну заяву без руху, докладно надав оцінку доводам позивача та зазначив, в тому числі, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що дії держави-агресора російської федерації призвели до його вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно, а також завданого матеріального збитку внаслідок вчинення кримінального правопорушення, які зазначені у п. 6, п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», та які б в силу закону давали пільгу щодо сплати судового збору, такі вимоги підлягають оплаті судовим збором на загальних підставах.

З огляду на мотивувальні частини ухвал Дніпровського районного суду м. Кам`янського від 15.08.2025 року та від 04.09.2025 року, якими позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, суд приходить до висновку, що позивачем її недоліки усунуті не були, квитанція про сплату судового збору у розмірі, визначеному у вищевказаних ухвалах, до заяви про усунення недоліків позивачем не додана.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до ч. 3, 5, 6 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

З огляду на викладене, необхідно повернути позовну заяву ОСОБА_1 , оскільки особа не усунула її недоліки, яку залишено без руху, в установлений строк.

Роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про стягнення моральної шкоди, - визнати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я.О.Юрченко