ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 643/1423/23
Номер провадження 22-ц/818/1404/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника ОСОБА_1 адвоката Зарубіна Є. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2023 року в складі судді Кононенко Т.О. по справі № 643/1423/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі- КП «ХТМ») звернулося до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, які надає підприємство.

Відповідачі не в повному обсязі сплачувала вартість вказаних послуг, у зв`язку з чим за період з 01 червня 2015 року по 31 січня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 93 300 грн, яку КП «ХТМ» просило стягнути разом з судовими витратами.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2023 року позовну заяву КП «ХТМ» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» суму заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у розмірі 93300 грн 94 коп.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» по 1342 грн судового збору з кожного.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є споживачем послуг, які надаються КП «ХТМ», проте належним чином зобов`язання щодо оплати наданих послуг не виконували, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню у судовому порядку .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення відмовлено.

02 жовтня 2024 року на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне дослідження письмових доказів та встановлення обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована необґрунтованістю розрахунків підприємства, які не містять повної інформації щодо сум та порядку нарахування, а також щодо наявності чи відсутності засобів обліку теплової енергії за адерсою АДРЕСА_2 .

КП «ХТМ» не вказано суму заборгованості з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Вказував на те, що ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір як особа з інвалідністю II групи проте судовим рішенням з неї стягнуто судові витрати.

Також просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

20 лютого 2025 року через систему «Електронний суд» КП «ХТМ» подано пояснення, в якому підприємство просило у разі застосування судом строку позовної давності стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання в межах строку позовної давності за послугу з постачання теплової енергії за період з 01 квітня 2017 року по 31 січня 2022 року у розмірі 70690,93 грн. Зазначили, що заборгованість за надані послуги КП «ХТМ» нараховано правомірно, оскільки на офіційному сайті підприємства споживач може ознайомитися з індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, а також отримати інформацію, щодо температури теплоносія, температурний графік теплової мережі в частині температури подавального трубопроводу, тиск теплоносія, гідравлічний режим теплової мережі.

Заслухавши суддю-доповідача, представник ОСОБА_1 адвокат Зарубіна Є. В., який підтриав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України в повній мірі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 4).

КП «ХТМ» є постачальником послуг з теплопостачання в місті Харкові і надає послуги з опалення та підігріву води в будинку за вказаною адресою.

Відповідно до відомостей про нарахування та оплату за послуги з централізованого опалення та гарячої води з урахуванням періоду платежу за відповідачами станом на час подання позову обліковувався борг за період з 1 червня 2015 року по 31 січня 2022 року у розмірі 93 300,94 грн (а.с. 3).

За статями 67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач (індивідуальний споживач) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 683/2743/15-ц, провадження № 61-33787св18; від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.

Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги у строки, встановлені договором.

Згідно з пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України плата за надання цих послуг повинна надаватися не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

За вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).

Встановивши, що КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості.

Між тим, щодо розміру суми, яка підлягає стягненню суд виходить з такого.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2023 року, а у подальшому - з апеляційною скаргою на вказане заочне рішення суду ОСОБА_1 заявляв про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

У пункті 73 постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила: «якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції».

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина 3 статті 267 ЦК України).

За частиною 1, 3 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України від 17 березня 2020 року № 530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням хвороби COVID-19» (далі Закон № 540-ІХ), який набрав чинності 02 квітня 2020 року продовжено позовну давність на період карантину.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22) та від 20 квітня 2023 року у справі № 728/1765/21 (провадження № 61-6640св21) зазначено, що «у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

З урахуванням пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та часу введення в Україні карантину у межах позовної давності знаходиться період з березня 2017 року.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Отже, зважаючи на вказані вимоги закону, відсутні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо платежів, строк виконання яких мав наступити після березня 2017 року.

Як вбачається з Відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежа, що складена КП «ХТМ» з урахуванням строків позовної давності за період з 01 квітня 2017 року по 31 січня 2022 року заборгованість відповідачів становить 70690,93 грн та саме ця сума підлягає стягненню на користь позивача.

Також, щодо позовних вимог до ОСОБА_2 судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно з частиною 1 статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина 1 стаття 48 ЦПК України).

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина 4 статті 25 ЦК України).

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини 1 статті 255 ЦПК України).

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 134).

За таких обставин, враховуючи, що співвідповідачем по справі також притягнуто ОСОБА_1 , який, як син померлої ОСОБА_2 , є її правонаступником, судова колегія вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1статті 255 ЦПК України в частині вимог до ОСОБА_2 .

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

В іншій частині рішення суду підлягає зміні шляхом зменшення розміру заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь КП «ХТМ» з 93300,94 грн до 70690,93 грн.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

При зверненні з позовом до суду КП «Харківські теплові мережі» сплатило судовий збір у сумі 2 684 грн (а.с. 11).

Оскільки позовні вимоги КП «ХТМ» задоволено частково, а саме на 75,77% (70 690,93 грн / 93 300,94 грн х 100% ), позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам у загальному розмірі 2 033,67 грн (2 684 ? 75,77%), тобто 1016,83 грн з кожного.

Між тим, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатні особи з інвалідністю звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно до Пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 з 27 червня 2017 року ОСОБА_2 має інвалідність ІІ групи, яка встановлено безстроково (а. с. 91).

Отже, судові витрати, що підлягали стягненню з відповідачки, мають бути покладені на рахунок держави.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 мав сплатити судовий збір у розмірі 4026 грн, від сплати якого його не було звільнено.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подану апеляційну скаргу у розмірі 3050,50 грн (4026 - ( 4026 х 24,23%))

Зважаючи, що апеляційну скаргу задоволено частково на 24,23%, судовий збір у розмірі 975,50 ( 4026 х 24,23%) підлягає стяганню з КП «ХТМ» на користь держави.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, КП «ХТМ» має бути компенсовано 41,33 грн (1016,83 грн - 975,50) судового збору за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання скасувати.

Провадження у цивільній справі № 643/1423/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання закрити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2023 року в частині розміру стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості змінити.

Зменшити розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (, адреса: Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11) з 93 300,94 грн до 70 690,93 (сімдесят тисяч шістсот дев`яносто) грн 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (, адреса: Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11) 1016,83 (одна тисяча шістнадцять) грн 83 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Державного бюджету України судовий збір за подану апеляційну скаргу у розмірі 3050,50 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (, адреса: Україна, 61037, Харківська обл., місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11) 41 (сорок одна) грн 33 коп. судового збору.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2025 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина