Провадження №2-о/752/531/25
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

16 жовтня 2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві про встановлення факту належності трудової книжки, свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей, витягу про реєстрацію місця проживання та даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності трудової книжки, свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей, витягу про реєстрацію місця проживання та даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що рішенням від 01.08.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області їй відмовлено у призначенні пенсії, оскільки до уваги не взято трудову книжку НОМЕР_1 , свідоцтво про шлюбу НОМЕР_2 ВІД 07.05.1980, свідоцтва про народження дітей НОМЕР_3 від 29.04.1983 та НОМЕР_4 від 20.07.1990, витяг про реєстрацію місця проживання та дані Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, оскільки у зазначених документа по батькові ОСОБА_2 не відповідає паспортним даним ОСОБА_2 .

З поданої заяви встановлено, що встановлення цього факту є необхідним для призначення пенсії та впорядкування документів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Частиною 1 статті 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Також у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК).

Справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. (ч. 3 ст. 315 ЦПК).

Отже, із вказаних норм процесуального права вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення, який не зазначено у частині першій статті 315 ЦПК України, можливе виключно за умови, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або немає іншого способу захисту порушених прав.

Таким чином, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №761/16799/15-ц).

Пленум Верховного Суду України у постанові від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Верховний Суд у постанові від 23.05.2022 по справі №539/4118/19 наголосив, що у порядку окремого провадження підлягає встановленню факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті, а не у будь-яких документах.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Свідоцтво про укладення шлюбу та свідоцтва про народження дітей є свідоцтвами, які були видані органам державної реєстрації актів цивільного стану, а тому судовому розгляду в порядку окремого провадження не підлягають.

Також суд звертає увагу заявника, що витяг про реєстрацію місця проживання та дані з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, встановлення факту належності яких просить встановити заявник, не є правовстановлюючими документами, які самі по собі створюють право.

Правовстановлюючий документ - це документ, який, згідно із законодавством, надає або підтверджує певне право.

Однак, дані з Реєстру застрахованих осіб є лише відображенням інформації про соціальне страхування, яку подають роботодавці, а витяг про реєстрацію місця проживання підтверджує відомості про місце проживання особи.

Таким чином, заява про встановлення факту належності свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтв про народження дітей, витягу про реєстрацію місця проживання та даних з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування не може розглядатися у порядку цивільного судочинства.

При цьому суд зазначає, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 800/559/17, від 03.04.2018 року у справі № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18 та від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц при розгляді цивільних справ у подібних правовідносинах, висновки яких, на думку суду, можуть бути застосовані за аналогією і до правовідносин у цій справі.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту належності свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтв про народження дітей, витягу про реєстрацію місця проживання та даних з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду.

За таких обставин, суд вважає, що у відкритті провадження у справі в цій частині вимог заяви слід відмовити.

Керуючись ст. 3, 19, 186, 258-260, 294 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві про встановлення факту належності трудової книжки, свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей, витягу про реєстрацію місця проживання, даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування в частині вимог заяви про встановлення факту свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження дітей, витягу про реєстрацію місця проживання та даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена 16.10.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова