КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 757/30148/24-ц

номер провадження: 22-ц/824/8762/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун» - адвоката Адаманова Аліма Діляверовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року у складі судді Матійчук Г.О., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун» (далі - ТОВ «Комфорт-Таун») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . ТОВ «Комфорт-Таун» надає послуги у сфері утримання спільного майна будинків, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових інженерних систем у Житловому комплексі « Central Park », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувало, що 10 березня 2017 року між ТОВ «Комфорт-Таун» та ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №0103/15-К.

Зазначало, що відповідач не сплачує житлово-комунальні послуги, у зв`язку з цим у нього утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з березня 2017 року по липень 2021 року та за період з серпня 2021 року по травень 2024 року, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

З урахуванням наведеного, ТОВ «Комфорт-Таун» просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з березня 2017 року по липень 2021 року в розмірі 76 591 грн 29 коп., 3% річних у розмірі від простроченої суми 4 951 грн 21 коп., інфляційну складову боргу 13 386 грн 37 коп. та за період з серпня 2021 року по травень 2024 року в розмірі 18 889 грн 91 коп., 3% річних у розмірі від простроченої суми 7 595 грн 63 коп., інфляційну складову боргу 61 332 грн 87 коп. і судові витрати.

14 жовтня 2024 року ТОВ «Комфорт-Таун» подало до суду першої інстанції заяву про зміну предмету позову, у якій просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №0103/15-К від 10 березня 2017 року за період з 01 серпня 2021 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 18 889 грн 91 коп. (а.с.25-29).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року у задоволенні позову ТОВ «Комфорт-Таун» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Комфорт-Таун» - адвокат Адаманов А.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Комфорт-Таун» у повному обсязі та стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №0101/15-К від 10 березня 2017 року за період з 01 серпня 2021 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 18 889 грн 91 коп., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач є житлово-експлуатаційною організацією, що надавало послуги у сфері утримання будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З 01 вересня 2022 року утримання та обслуговування будинку почало - ОСББ «Централ Парк». До 01 вересня 2022 року утримання будинку та надання житлово-комунальних послуг здійснювалося на підставі укладеного договору між позивачем та відповідачем. Так, 10 березня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №0103/15-К (далі - договір). Відповідно п.1.1 договору, предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій (далі - послуги) у житловому будинку АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції від 24 червня 2004 року №1875-ІV, що діяв на дату укладання договору) встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Редакція договору, що була укладена між позивачем та відповідачем, є типовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який станом на дату укладання був діючим та затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 20 травня 2009 року №529 (дата втрати чинності: 13 вересня 2018 року).

Зазначає, що ч.3-1 прикінцевих та перехідних положень діючого Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за №2189-VІІІ, передбачено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.

Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ТОВ «Комфорт-Таун» та його представник - адвокат Адаманов А.Д. повідомлялися судом апеляційної інстанції про час та місце судового засідання, призначеного на 30 вересня 2025 року на 11 год 30 хв. шляхом направлення 22 липня 2025 року судових повісток до їх «Електронного кабінету». Ці повістки того ж дня були доставлені, що підтверджується звітами про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (а.с.66-67, 69-70).

Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся апеляційним судом за наявною в матеріалах справи адресою його проживання: АДРЕСА_3 , однак судова повістка повернулась на адресу суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.72-73).

Також ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений апеляційним судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.71).

Згідно з положеннями пунктів 2, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин учасники справи вважаються належним чином повідомлені про розгляд справи.

Крім того, 29 вересня 2021 року ТОВ «Комфорт-Таун» подало клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також враховуючи клопотання ТОВ «Комфорт-Таун» про проведення судового засідання без участі його представника, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до ч. 4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно з ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України)

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

При цьому ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 525 ЦК України, вказано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 615 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Комфорт-Таун» не надало достатніх та належних доказів того, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 у період, за який заявлена заборгованість. Також позивачем не було підтверджено факту надання та споживання житлово-комунальних послуг саме відповідачем у відповідний період, а надана копія договору від 2017 року не є достатнім доказом для підтвердження зобов`язань відповідача щодо оплати послуг у 2021-2022 роках без актуальної інформації про право власності чи користування відповідача цією квартирою.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За змістом положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 липня 2022 року в справі № 201/6130/19 (провадження № 61-9966св21) дійшов висновку, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи (ст.12 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Комфорт-Таун» надає послуги у сфері утримання спільного майна будинків, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових інженерних систем у Житловому комплексі « Central Park », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

10 березня 2017 року між ТОВ «Комфорт-Таун» (виконавець) та ОСОБА_3 (споживач) було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 0103/15-К (а.с.5-6).

У відповідно до пункту 1.1 цього договору, предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим Договором.

Також у вказаному пункті договору зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 121,8 кв.м.

Пунктом 2.1. договору, передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3.2 договору, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений цим договором строк.

Перелік послуг, що надаються відповідачу наведено у додатку № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Це договір підписаний власноручно ОСОБА_3 .

Таким чином обставини того, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 121,8 кв.м, і він зобов`язаний оплачувати надані виконавцем послуги, визнані самим відповідачем та не піддягають доказуванню в силу приписів ч.1 ст. 82 ЦПК України, якою передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

При цьому матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б прямо чи опосередковано свідчили б про те, що станом на час вирішення справи та, зокрема, у період із 01 серпня 2021 року по 31 серпня 2022 року, правовий режим власності на цю квартиру змінився.

Тобто, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 перестав бути власником квартири АДРЕСА_1 у спірний період часу.

Із змісту договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 0103/15-К від 10 березня 2017 року видно, що ОСОБА_1 є громадянином Республіки Білорусь та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4

Водночас згідно чинного законодавства, реєстрація місця проживання споживача та власника квартири, до якої надаються комунальні послуги, не в цій квартирі не виключає його обов`язку вносити плату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вказаним договором та можливість стягнення з нього заборгованості за надані послуги.

За таких обставин наявні підстави для висновку, що у період з 10 березня 2017 року і по даний час ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за вказаною адресою, яке надавало ТОВ «Комфорт-Таун».

У відповідності до пункту 8.1 договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 0103/15-К від 10 березня 2017 року, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом одного календарного року. У разі коли за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду, цей договір вважається продовженим на той же строк, на тих-же умовах.

Таким чином, положення вказаного договору містять норму про автоматичну його пролонгацію кожен рік, якщо за місяць до закінчення дії цього договору однією із сторін не заявлено у письмовій формі про його розірвання.

Відповідачем не надано суду доказів, що він звертався до позивача із заявою про розірвання вказаного договору, як і доказів його оскарження, тому суд вважає, що даний договір станом на дату виникнення спірних правовідносин був чинним.

Однак суд першої інстанції, у порушення вимог ст.ст. 263, 264 ЦПК України, на наведені вище вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, належної оцінки вказаним вище доказам відповідно до ч.3 ст.89 ЦПК України не надав, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що ТОВ «Комфорт-Таун» не надало достатніх та належних доказів того, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 у період, за який заявлена заборгованість, а також, що позивачем не було підтверджено факту надання та споживання житлово-комунальних послуг саме відповідачем у відповідний період і що укладений між сторонами договір від 2017 року не є достатнім доказом для підтвердження зобов`язань відповідача щодо оплати послуг у 2021-2022 роках.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №761/48615/18-ц (провадження №61-14819св20).

Той факт, що саме ТОВ «Комфорт-Таун» із 01 серпня 2021 року по 31 серпня 2022 року надавало послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житловому будинку АДРЕСА_1 , сторонами не заперечується.

Отже, враховуючи, що у спірний період ТОВ «Комфорт-Таун» фактично надавало послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житловому будинку АДРЕСА_1 , де знаходиться квартира відповідача, то він, як власник цієї квартири в цьому будинку має їх оплатити.

У відповідності до наданих ТОВ «Комфорт-Таун» довідок-розрахунків №№1,2,3 ОСОБА_1 не належним чином виконує свої зобов`язання по оплаті послуг за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 0103/15-К від 10 березня 2017 року.

Так, за період із березня 2017 року по липень 2021 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 по несплаті отриманих послуг разом із нарахованими компенсаційними виплатами становить 94 928 грн 87 коп., з яких заборгованість за наданим послугами - 76 591 грн 29 коп., три проценти річних - 4 951 грн 21 коп., інфляційній втрати - 13 386 грн 37 коп. (а.с.9).

За період із серпня 2021 року по травень 2024 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 по несплаті отриманих послуг разом із нарахованими компенсаційними виплатами становить 87 818 грн 42 коп., з яких заборгованість за наданим послугами - 18 889 грн 91 коп., три проценти річних - 7 595 грн 63 коп., інфляційній втрати - 61 332 грн 87 коп. (а.с.10).

Сумарний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Комфорт-Таун» за період із березня 2017 року по липень 2021 року та за період із серпня 2021 року по травень 2024 року по несплаті отриманих послуг разом із нарахованими компенсаційними виплатами становить 182 747 грн 29 коп. (а.с.11).

Наведені розрахунки містять деталізацію складових заборгованості, періоди та вихідні дані для нарахування. Вони скріплені печаткою та підписом директора ТОВ «Комфорт-Таун».

Водночас ОСОБА_1 цих розрахунків не спростував та власного контррозрахунку суду не надав.

Разом з тим, як зазначалось вище, 14 жовтня 2024 року ТОВ «Комфорт-Таун» подало до суду першої інстанції заяву про зміну предмету позову, у якій просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №0103/15-К від 10 березня 2017 року за період із 01 серпня 2021 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 18 889 грн 91 коп. (а.с.25-29).

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже з урахуванням принципів змагальності та диспозитивної цивільного судочинства (ст.ст. 12, 13 ЦПК України), колегія суддів приходить до висновку про доведеність позовних вимог ТОВ «Комфорт-Таун» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій №0103/15-К від 10 березня 2017 року у визначений період та в заявленому остаточному розмірі (із 01 серпня 2021 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 18 889 грн 91 коп.).

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі та підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Комфорт-Таун» та стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Комфорт-Таун» заборгованості за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 0103/15-К від 10 березня 2017 року, за період із 01 серпня 2021 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 18 889 грн 91 коп.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ТОВ «Комфорт-Таун» за подання позову сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн 00 коп. (а.с.1), а за подання апеляційної скарги - 4 542 грн 00 коп. (а.с.42).

Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і задовольняє позов, то понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 7 570 грн 00 коп.

Датою постанови апеляційного суду є дата складення повного її тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч.5 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун» - адвоката Адаманова Аліма Діляверовича, задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (паспорт тип НОМЕР_1 , виданий Міністерством внутрішніх справ BLR, 10 січня 2017 року, ІПН НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун» (02160, місто Київ, вул. Регенераторна, 4, 37652914, ) заборгованість за договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 0103/15-К від 10 березня 2017 року, за період із 01 серпня 2021 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 18 889 (вісімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн 91 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 (паспорт тип НОМЕР_1 , виданий Міністерством внутрішніх справ BLR, 10 січня 2017 року, ІПН НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун» (02160, місто Київ, вул. Регенераторна, 4, 37652914, ) судовий збір у розмірі 7 570 грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: