ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/420/25
Провадження № 2/483/373/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

25 вересня 2025 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря Шилінскас О.В.,

представника позивача Ковалевського Є.В.,

представника відповідача Павленко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції з використанням представниками сторін власних технічних засобів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних,

В С Т А Н О В И В :

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» (далі ТОВ «Укрдебт плюс») звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача 184 063 грн 75 коп. в рахунок інфляційних витрат та 3% річних.

В обґрунтування позову зазначив, що 19 вересня 2007 року між ВАТ «Кредипромбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір № 19/002/07-Z, за умовами якого останній отримав кредитні кошти. Відповідач в порушення умов договору зобов`язання не виконав, та рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2010 року з нього стягнуто заборгованість в сумі 278 742 грн 10 коп. 26 березня 2013 року ВАТ ««Кредипромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за вказаним кредитним договором, а останнє 13 травня 2020 року відступило це право позивачу. Відповідач рішення суду не виконав, заборгованість за кредитом не погасив, у зв`язку із чим позивачем на підставі статі 625 ЦК України нараховано інфляційні витрати та 3% річних. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення заборгованості, позивач змушений звернутися до суду.

21 травня 2025 року через підсистему «Електронний суд» представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, стягувачу було відмовлено у видачі дубліката виконавчого документа та у поновленні строку на пред`явлення його до виконання, тобто його вимоги, які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому порядку. Таким чином, правовідносини між сторонами трансформувались у натуральне зобов`язання, а відтак положення статті 625 ЦК України не підлягають застосуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши заяви по суті спору та долучені до них докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19 вересня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 19/002/07-Z (а.с. 9-12).

Відповідно до Договору, відповідачу надано кредит на споживчі цілі у розмірі 32 000 доларів США строком до 18 вересня 2017 року на умовах строковості та платності.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2010 року у справі №2-1231/10 задоволено позовні вимоги ВАТ «Кредитпромбанк» - стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №19/002/07-Z в розмірі 278 742 грн 10 коп. та судові витрати (а.с. 14-15).

13 травня 2020 року за результатами проведеного аукціону, як це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, якими врегульовано порядок організації та продажу майна (активів) неплатоспроможного банку, між ПАТ «Дельта Банк» та переможцем торгів - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №2245/К від 13 травня 2020 року (а.с. 18, 22).

Додатком №1 до вказаного договору є Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами.

Згідно з витягом з вказаного Реєстру, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №19/002/07-Z від 19 вересня 2007 року перейшло від ПАТ «Дельта Банк» до нового кредитора ТОВ «Укрдебт Плюс» (а.с. 17).

За змістом довідки директора ТОВ «Укрдебт Плюс», станом на 23 лютого 2022 року залишок заборгованості за кредитним договором №19/002/07-Z від 19 вересня 2007 року становив 281 354 грн 24 коп. (а.с. 16).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року у справі № 757/26245/16-ц заяву ПАТ «Дельта Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строків пред`явлення виконавчого документа задоволено - залучено ПАТ «Дельта Банк» до участі у справі № 2- 1231/10 в якості правонаступника позивача ПАТ «Кредитпромбанк», здійснено заміну сторони у справі № 2-1231/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованості за кредитним договором № 19/002/07-Z від 19 вересня 2007 року в розмірі 278 742 грн 10 коп., визнано поважними причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва по справі № 2-1231/10 від 05 березня 2010 року до виконання та поновлено пропущений строк (а.с. 58-59).

Постановою Київського апеляційного суду від 06 листопада 2019 року вказану ухвалу в частині видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання скасовано, заяву в цій частині передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. В частині залучення ПАТ «Дельта-Банк» в якості правонаступника позивача ПАТ «Кредитпромбанк» та заміни сторони у справі ухвалу суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 60-63).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року у справі № 757/26245/16-ц заяву ПАТ «Дельта банк» про поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого документу н підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 березня 2010 року залишено без задоволення (а.с. 64-66).

11 лютого 2020 року Печерським районним судом м. Києва постановлено ухвалу у справі № 757/66438/19-ц, якою задоволено заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа (дублікату) № 2-1231/10, виданого Печерським районним судом м. Києва від 10.08.2016 року у справі № 757/26245/16-ц, таким, що не підлягає виконанню (а.с. 66-зворотній бік - 67).

Постановою Київського апеляційного суду від 01 вересня 2020 року зазначена ухвала залишена без змін (а.с. 67-зворотній бік - 68).

З матеріалів справи слідує, що виконавчий лист (дублікат) № 2-1231/10, виданий Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/26245/16-ц, перебував на примусовому виконанні у приватного виконавця Куліченко Д.О. (ВП № 57476849).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року у справі № 757/63680/19-ц (провадження № 4-с-138/20) скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича в рамках виконавчого провадження №57476849 задоволено - визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. та зобов`язано останнього усунути допущені порушення (поновити порушене право ОСОБА_1 ) шляхом повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 69-70).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року у справі №757/63680/19-ц апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Д.О. на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 30 січня 2020 року повернуто особі, яка її подала (а.с. 71-72).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом із тим, у постанові від 06 березня 2019 року у справі №757/44680/15-ц Об`єднана палата Касаційного цивільного суду виснувала, що «натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку».

З долучених до матеріалів справи доказів слідує, що позивачем вичерпано судові засоби захисту свого права, а отже воно не може бути захищене у судовому порядку.

Вказане свідчить про те, що правовідносини між сторонами трансформувались у натуральне зобов`язання.

Оскільки положення статті 625 ЦК України не підлягають застосуванню у натуральних зобов`язаннях, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні цивільного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдебт Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат та 3% річних відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 26 вересня 2025 року.

Головуюча: