Номер провадження: 22-ц/813/1811/25
Справа № 947/9886/23
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Громовенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Попова Володимира Володимировича, представника ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року, постановленого під головуванням судді Коваленко О.Б., повний текст рішення складений 09 березня 2024 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком шляхом встановлення порядку участі діда у вихованні онука, -

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком шляхом встановлення порядку участі діда у вихованні онука, в якому просив:

- усунути перешкоди у спілкуванні діда з онуком, встановивши наступний графік для зустрічей та участі діда, ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_3 :

1) надавати можливість діду ОСОБА_2 вільно спілкуватись із онуком ОСОБА_3 з 08:00 до 20:00 засобами телефонного зв`язку та через мобільні додатки «Viber», «WhatsApp», «Telegram»;

2) встановити систематичний графік побачень діда ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_3 у суботу з 09 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. та неділю з 10 год. 00 хв. по 17 год. 00 хв. кожного тижня місяця, а також у святкові дні та день народження онука ОСОБА_3 , з 10 год. до 15 год. 00 хв. за адресою місця проживання діда ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , без присутності батька.

В обґрунтування свого позову зазначив, що його донька ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 , який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси (справа №520/4656/17).

Від шлюбу укладеного між донькою позивача та відповідачем в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 8341, який проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1 , оскільки, зі слів позивача його донька вже декілька років працює та навчається за кордоном для того щоб забезпечити гідне майбутнє своїй дитині. Проте, кожного місяця донька позивача перераховує грошові кошти на утримання своєї дитини на банківську картку відповідача та висилає подарунки для своєї дитини.

Позивач стверджує, що після розірвання шлюбу відповідач перешкоджає йому бачити онука та приймати участь у його вихованні. Станом на дату звернення до суду із позовом, позивач зазначав, що не бачив свого онука ОСОБА_3 вже декілька місяців, оскільки відповідач чинить перешкоди у їхньому спілкуванні з онуком, а саме, позивач не може піти з онуком на прогулянку до парку, не може навіть подзвонити онуку, оскільки всі дзвінки онука контролює відповідач.

Враховуючи викладене, з посиланням на те, що онук має право на безперешкодне спілкування з дідом, що є запорукою нормального психічного розвитку дитини, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Судом до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору була залучена Служба у справах дітей Одеської міської ради.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Усунуті перешкоди у спілкуванні діда з онуком, встановивши наступний графік для участі діда, ОСОБА_2 у вихованні онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

Надана можливість діду ОСОБА_2 вільно спілкуватися з онуком ОСОБА_3 з 08.00 до 20.00 засобами телефонного зв`язку та через мобільні додатки.

Встановлений систематичний графік побачень діда ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 кожної суботи з 11.00 до 19.00 за адресою місця проживання діда ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , без присутності батьків.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Попов В.В., представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у позові, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутністю відповідача не повідомленого про розгляд справи належним чином, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також порушенням ст. 128, 130 ЦПК України.

Апелянт вважає, що у справі відсутній предмет спору, оскільки не доведений факт здійснення відповідачем перешкод у спілкуванні діда з онуком.

Також апелянт вважає, що судом при постановленні рішення не були враховані інтереси дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має право висловити свою думку щодо спілкування з дідом.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Суворова Ю.І., представник ОСОБА_2 просить відмовити у задоволені апеляційної скарги, рішення суду залишити без змін, посилаючись на невідповідність доводів апеляційної скарги обставинам справи, та які не можуть бути підставами для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Протоколом автоматизованого розподілу від 16 липня 2024 року визначений склад колегії суддів під головуванням судді Стахової Н.В. для розгляду справи (а.с. 122 т. 1).

Ухвалою Одеського апеляційного суд від 18 липня 2024 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Попов В.В. залишена без руху (а.с. 127 т. 1).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року, апеляційна скарга залишена без руху, з витребуванням матеріалів цивільної справи (а.с. 136 т. 1).

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №2518/0/15-24 від 20 серпня 2024 року суддю ОСОБА_5 було звільнено з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку (а.с. 138 т. 1).

Відповідно до протоколу повторного розподілу справи за допомогою автоматизованої системи документообігу суду цивільна справа передана головуючому-судді (суддя-доповідач) Комлевій О.С. зі складом колегії суддів, з урахуванням навантаження на суддів Одеського апеляційного суду (а.с. 139, 141 т. 1).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Попова В.В., представника ОСОБА_1 (а.с. 142 т. 1).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року справа призначена до розгляду (а.с. 151 т. 1).

В судове засідання, призначене на 14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 , представник Служби у справах дітей Одеської міської ради не з`явились, були сповіщені належним чином (а.с. 12, 13 зв.б., 14 зв.б., 15, т. 2).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, явка яких не визнавалась судом обов`язковою.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання та які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Суворової Ю.І., представника ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , представника Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає не в повній мірі з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Одесі народився ОСОБА_3 , батьками якого є: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 8341.

Батьки малолітнього: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси (справа № 520/4656/17).

Позивач - ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Іллічівським відділом РАГС 14.01.1993, актовий запис №41.

Отже, позивач ОСОБА_2 є дідом малолітнього ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 є громадянином України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що після розірвання шлюбу укладеного між донькою позивача та відповідачем, останній перешкоджає позивачу бачити онука та приймати участь у його вихованні. Станом на звернення до суду із позовом, позивач не бачив онука декілька місяців, крім того позивачу не дозволяють спілкуватися з онуком навіть по телефону, оскільки всі дзвінки онука контролює відповідач.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що між дідом та онуком відсутній відповідний порядок участі діда у вихованні та спілкуванні з онуком та визначення порядку спілкування позивача з онуком надасть можливість піклуватися про стан його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечить можливість виконання дідом, який проживає окремо від дитини, брати участь у вихованні дитини.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України).

Статтею 257 СК України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Частини п`ята та шоста статті 19 СК України передбачають, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частини п`ята та шоста статті 19 СК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 (провадження № 61-8094св20) вказано, що «законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України).

Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішуються судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2019 року у справі № 607/13092/16-ц (провадження № 61-1713св17) зазначено, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає апеляційному суду підстави вважати, що дід, баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

При цьому тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існує спір, що стосується прав діда на спілкування зі своїм онуком та встановлення порядку участі у спілкуванні та вихованні дитини.

Суд першої інстанції, враховуючи, що сторонами не погоджено спосіб участі позивача у вихованні онука (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, а також приймаючи законодавчо визначене право зокрема баби та діда на спілкування зі своїм онуком, брати участь у його вихованні, які підлягають обов`язковому забезпеченню, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення способу участі позивача у спілкуванні та у вихованні онука.

Колегія суддів, враховуючи вищевикладені обставини, вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення з приводу заявлених вимог, обґрунтовано дійшов висновку про усунення перешкод у спілкуванні діда з онуком, встановивши графік участі діда у спілкуванні та побаченні діда з онуком.

Також колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року за клопотанням адвоката Суворової Ю.І., представника ОСОБА_2 було зобов`язано Орган опіки та піклування Київського районної адміністрації Одеської міської ради надати суду обґрунтований висновок щодо встановлення порядку участі діда ОСОБА_2 у спілкуванні з онуком ОСОБА_3 та встановлення порядку участі у його вихованні.

На виконання ухвали суду, із Київської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла відповідь про неможливість виконання вимог ухвали суду, у зв`язку з відсутністю підтвердження місця проживання дитини в Київському районі м. Одеси та думки батька ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові ОП ВС від 11.12.2023 року у справі № 523/19706/19, зроблено висновок про те, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, відповідно до ст. 19 СК України. Однак передбачена частинами 4 та 5 статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися, та відсутність висновку не є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суду, оскільки при розгляді справи були порушені норми процесуального права, та судом розглянута справа за відсутністю відповідача ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про розгляд справи, про що зазначив ОСОБА_1 в апеляційній скарзі.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , 17 березня 2023 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третьої особи - Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради.

З наданої відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 04.04.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2023 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до підготовчого судового засідання на 01 червня 2023 року.

Відповідно до супровідного листа, копія ухвали разом з копією позовної заяви з додатками та судовою повісткою були надіслані ОСОБА_1 за його місцем реєстрації, однак матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 отримав копію позовної заяви з додатками та судову повістку, тобто не був повідомлений належним чином про розгляд справи на 01 червня 2023 року.

В призначеному на 01 червня 2023 року судовому засіданні, за відсутністю сторін ухвалою суду була долучена до участі у справі Служба у справах дітей Одеської міської ради.

В судове засідання, призначене на 07 червня 2023 року сторони не з`явилися, справа слуханням була відкладена на 11 серпня 2023 року, при цьому відповідач ОСОБА_1 про слухання справи на 07 червня 2023 року судом не сповіщався.

З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке було направлено ОСОБА_1 про призначене судове засідання на 11 серпня 2023 року вбачається, що «адресат відсутній за зазначеною адресою», при цьому колегія суддів звертає увагу, що судова повістка була направлена відповідачу не за адресою: АДРЕСА_2 , а за адресою: АДРЕСА_2 .

Також колегія суддів звертає увагу, що судове засідання було проведено 14 серпня 2023 року, а не 11 серпня 2023 року, що підтверджується протоколом судового засідання та справа відкладена на 08 вересня 2023 року, про слухання якої ОСОБА_1 на вказану дату не сповіщався.

08 вересня 2023 року справа слуханням відкладена на 12 жовтня 2023 року, однак судова повістка також була направлена ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з позначкою «адресат відсутній за зазначеною адресою», тобто ОСОБА_1 про слухання справи призначене на 08 вересня 2023 року також повідомлений не був.

12 жовтня 2023 року справа відкладена на 11 грудня 2023 року, про яке ОСОБА_1 не повідомлявся належним чином, що також підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з позначкою «адресат відсутній за зазначеною адресою», оскільки судова повістка направлена також за адресою: АДРЕСА_2 .

В призначеному на 11 грудня 2023 року судовому засіданні, за відсутністю сторін, судом винесена ухвала, якою було зобов`язано Одеську загальноосвітню школу №106 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради, Державну прикордонну службу України надати суду певну інформацію.

Також ОСОБА_1 був сповіщений про розгляд справи, призначеної на 09 лютого 2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», так як судова повістка направлена знову за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні, яке відбулось 09 лютого 2024 року, судом за відсутністю сторін винесена ухвала про зобов`язання Одеської загальноосвітньої школи №106 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради, Державну прикордонну службу України надати суду певної інформації.

При цьому, відомостей, що справа відкладена судом на 28 лютого 2024 року матеріали справи не містять.

Також матеріали справи не містять відомостей про направлення судової повістки в призначене судове засідання на 28 лютого 2024 року та отримання її ОСОБА_1 .

При цьому, будь-яких інших належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у відповідності до ст.ст. 78-80 ЦПК України на підтвердження належного повідомлення відповідача про призначені судові засідання та розгляд справи матеріали справи не містять.

Тобто, відповідач ОСОБА_1 не отримав копію позовної заяви з додатками та не був повідомлений належним чином про призначенні судові засідання.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Однак, матеріали справи не містять доказів про належне сповіщення відповідача про слухання справи.

При цьому, відповідач був позбавлений можливості подати відзив на позовну заяву у відповідності до положень ст. 178 ЦПК України.

Доводи апелянта про порушення норм процесуального права при ухваленні рішення, на переконання суду, є обґрунтованими та заслуговують на увагу, оскільки знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, про те, що у справі відсутній предмет спору, оскільки не доведений факт здійснення відповідачем перешкод у спілкуванні діда з онуком, та, що судом при постановленні рішення не були враховані інтереси дитини, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального права та незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга адвоката Попова В.В., представника ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, з ухваленням нового рішення, оскільки суд допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу у відсутність відповідача ОСОБА_1 , який не повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду і який обґрунтовує свою апеляційну скаргу такими обставинами.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Попова Володимира Володимировича, представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2024 року скасувати.

Ухвалити постанову.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Служба у справах дітей Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуком шляхом встановлення порядку участі діда у вихованні онука задовольнити частково.

Усунути перешкоди у спілкуванні діда з онуком, встановивши наступний графік для участі діда, ОСОБА_2 , у вихованні онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- надавати можливість діду ОСОБА_2 вільно спілкуватися з онуком ОСОБА_3 , з 08.00 до 20.00 години засобами телефонного зв`язку та через мобільні додатки;

- встановити систематичний графік побачень діда ОСОБА_2 та онука ОСОБА_3 кожної суботи з 11.00 до 19.00 години за адресою місця проживання діда ОСОБА_2 : АДРЕСА_1 , без присутності батьків.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 17 жовтня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ М.М. Драгомерецький

______________________________________ С.М. Сегеда