Провадження №2/447/881/25
Справа №447/1460/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

16.10.2025 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв Львівської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, та відшкодування моральної шкоди,

представник позивача Рисін О.О. (у режимі відеоконференцзв`язку),

представник відповідача Бублик А.В. (у режимі відеоконференцзв`язку),

Процесуальні дії у справі.

14.05.2025 засобами системи «Електронний Суд» представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рисін О.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «НАСК «Оранта», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, та відшкодування моральної шкоди, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 25 521,30 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., що загалом становить 75 521,30 грн. Крім цього, просить стягнути судові витрати у справі.

В обґрунтування позову представник позивача покликається на те, що о 13:30 год. 18.07.2024 по пр. Грушевського, 8 у м. Миколаїв, Стрийського району Львівської області сталася ДТП за участю транспортних засобів марки «SKODA KAROQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 та марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить відповідачу ОСОБА_2 ), яка і керувала даним транспортним засобом під час ДТП, коли ОСОБА_2 на своєму автомобілі намагалася заїхати на стоянку. У результаті ДТП автомобілю позивача були завдано збитків, а саме було пошкоджене переднє ліве крило, бампер, фара, спойлер бампера, накладка фари, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 18.07.2024. Відповідач ОСОБА_2 погодилася, що в скоєнні ДТП винна саме вона, що підтверджується повідомленням про ДТП від 18.07.2024, складеного за участю позивача і відповідача (Європротокол). У результаті даного ДТП ОСОБА_1 було завдано матеріальну шкоду в розмірі 60 973,09 грн. (проведення відновлювального ремонту автомобіля). Оскільки відповідальність винної особи в ДТП ОСОБА_2 була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», позивач звернулася із заявою про відшкодування завданої їй матеріальної шкоди до третьої особи. 26.09.2024 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на банківський рахунок ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ЛЬВІВ», яке здійснювало ремонт транспортного засобу позивача, перерахувало страхове відшкодування у розмірі 33 276,09 грн. Оскільки даної суми не було достатньо для проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача, ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ЛЬВІВ» виставило позивачу рахунок №ДПС-005111 від 03.12.2024 на доплату в розмірі 27 697 грн., який повністю був оплачений позивачем 03.12.2024. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «SKODA KAROQ» становила 60 973,09 грн., а ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відшкодувало лише частину в сумі 33 276,09 грн., тому 09.01.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача з претензією щодо компенсації вартості матеріальної шкоди в сумі 27 697 грн. Відповідач 20.01.2025 надала відповідь на дану претензію, в якій вона не погоджувалася з даною сумою ремонту та повідомляла, що вона звернулася до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з запитом на отримання копії товарознавчої експертизи і повідомляла позивача, що вона надасть більш детальну відповідь на претензію після отримання додаткових документів. 20.03.2025 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» направила позивачу лист за вих. № 09-02-17/3482 в якому ОСОБА_1 повідомлено про те, що відсутні підстави для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі, проте ПАТ «НАСК «ОРАНТА» замовило Звіт №68-D/16/03 від 13.03.2025, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу марки «Skoda KAROQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП, складає 35 451,79 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 50 371,57 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 35 451,79 грн.), та що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 20.03.2025 було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 2 175,70 грн. безпосередньо на рахунок позивача в АТ КБ «ПриватБанк». 15.04.2025 позивач зверталася до відповідача з претензією про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 25 521,30 грн., тобто суми, що становила різницю між фактичними витратами на ремонт автомобіля та страховим відшкодуванням, яке було сплачено ПАТ «НАСК «ОРАНТА» позивачу. ОСОБА_2 отримала дану претензію, проте, належним чином не реагувала, матеріальні збитки не відшкодувала. Крім цього, представник позивача вказує, що в результаті даного ДТП ОСОБА_1 була завдана матеріальна шкода, проте, вона також зазнала і моральної шкоди, оскільки у результаті даного ДТП позивач тривалий час з 18.07.2024 по 04.12.2024 не могла користуватися свої автомобілем, який знаходився на відновлювальному ремонті, в зв`язку з чим змушена була змінити свій звичний спосіб життя. Страхового відшкодування, виплаченого ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виявилося недостатньо для завершення відновлювального ремонту, тому позивач була змушена доплатити власні кошти в розмірі 27 697 грн., що є значною сумою для позивача. Також, усвідомлюючи, що позивач не була винна у скоєнні ДТП, після даної ДТП у неї з`явилися фобії, вона починає хвилюватися, коли якийсь з автомобілів достатньо близько наближається до її автомобіля, особливо коли це відбувається на стоянці. Крім того, своєю поведінкою ОСОБА_2 підриває віру позивача в людей, адже ОСОБА_1 звикла, що якщо людина завдала шкоди іншій людині, то вона повинна її відшкодувати.Відповідач ОСОБА_2 спочатку визнала свою вину в ДТП і запевняла позивача, що всю шкоду їй відшкодує страхова компанія та вона у разі, якщо страхового відшкодування буде не достатньо, але в подальшому почала відтягувати питання вирішення відшкодування шкоди, й взагалі перестала відповідати на звернення позивача, що і змусило позивача нести додаткові моральні страждання, знову переживаючи дану стресову ситуацію і повертатися до спогадів про неприємні для позивача обставини. Унаслідок стресу у позивача загострилися хронічні хвороби, виникла невротична депресія. Всі моральні страждання, які були спричинені позивачу, як самим ДТП, так і подальшими ситуаціями, які забирали в неї вільний час та додавали нових стресових відчуттів, а саме необхідність декілька разів звертатися до страхової компанії, чекати ремонту її автомобіля, фактичної відмови ОСОБА_2 відшкодувати спричинений матеріальний збиток, у частині, що не був покритий страховим відшкодуванням, неможливо оцінити в грошовому виразі, оскільки такі речі не можливо відновити, але на погляд позивача, хоча б частково відповідач повинна відшкодувати завдану позивачу і моральну шкоду, розмір якої ОСОБА_1 оцінила в 50 000 грн. Таким чином, на підставі наведеного просить позов задоволити.

15.05.2025 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 19.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Відповідачу надано строк для подання відзиву, заперечень.

Копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу ОСОБА_2 та третій особі ПАТ «НАСК «Оранта» було надіслано представником позивача Геєц Н.О. на виконання вимог ст. 43, 177 ЦПК України (а.с. 33 (зворот)-34, 35-36).

Відповідачем не було отримано копію ухвали суду від 19.05.2025, оскільки поштове відправлення з вказаним вмістом, надіслане на адресу її місця реєстрації проживання, повернулося до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 42-43).

Проте, 30.06.2025 відповідач ОСОБА_2 подала до суду клопотання про зміну процесуального статусу сторін (а.с. 44-46), яке було вирішене у судовому засіданні 02.09.2025 та було відмовлено у задоволенні такого клопотання.

Крім цього, 30.06.2025 відповідачем подано відзив (а.с. 47-57), відповідно до якого вказала, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до неї. В обґрунтування позиції покликається на те, що так, дійсно 18.07.2024 приблизно о 13:30 год. по пр. Грушевського, 8 у м. Миколаїв, Стрийського району Львівської області, сталася ДТП за участі транспортних засобів, належних позивачу та відповідачу. На місці ДТП було складено повідомлення про ДТП від 18.07.2024 - «європротокол», винуватцем якої визначено відповідача ОСОБА_2 . Відповідач не заперечила, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» згідно з полісом №216000569 від 30.07.2023. Відповідач вказує, що причиною даного спору є розбіжність у визначенні позивачем та ПАТ «НАСК «Оранта» об?єму та характеру механічних пошкоджень автомобіля марки «Skoda KAROQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що були наслідком настання цієї ДТП. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, відповідач заперечує щодо її задоволення, вважає таку надуманою, необґрунтованою. Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння їй моральної шкоди з боку відповідача, не надано доказів фізичних або душевних страждань позивача, спричинених діями або бездіяльністю відповідача, не надано доказів щодо розміру заявленої у позовній заяві компенсації 50 000,00 грн.

03.07.2025 засобами системи «Електронний Суд» представником позивача адвокатом Рисіним О.О. подано відповідь на відзив (а.с. 76-82), згідно з яким, представник позивача зазначає, що відповідач, визнаючи свою провину в скоєному нею ДТП, намагається уникнути відповідальності з відшкодування завданої нею позивачу матеріальної та моральної шкоди. Позивач декілька разів зверталася до третьої особи, щодо виплати страхового відшкодування та надавала, як третій особі, так і відповідачу разом із вимогою від 15.04.2025 всі докази фактично понесених нею витрат по відновлювальному ремонту автомобіля, проте, відповідач жодним чином не спростувала ті обставини, що фактична вартість відновлювального ремонту була меншою, ніж та, яку фактично понесла позивач. Обґрунтування незгоди відповідача відшкодувати різницю між фактично понесеними позивачем витратами на відновлення її автомобіля й сумою фактично виплаченого третьою особою розміру страхового відшкодування, зводиться виключно нібито до того, що розмір шкоди, визначений позивачем і третьою особою, є різним. Як видно з розрахунку страхового відшкодування ПАТ «НАСК «ОРАНТА» був застосований коефіцієнт зношеності 50 %, що не покривалося страховим відшкодуванням. Щодо посилань відповідача, що зазначені в рахунку-фактурі №ДПС-003011 від 20.07.2024 під №12, 15 та 16 не відповідають протоколу огляду від 22.07.2024, таке не відповідає дійсності. З протоколу огляду вбачається, що позивачем у день складання даного протоколу було доповнено, що ліве крило підлягає заміні, бампер підлягає заміні, фара підлягає заміні спойлер бампера, накладка фари згідно з дефектною відомістю, складеному на офіційному дилері Шкода ДП «АВТОТРЕЙДІНГ-ЛЬВІВ». Як видно з рахунку на який посилається відповідач під №12 у ньому зазначено про спойлер бамперу, під №15 про кронштейн фари та під №16 про накладку фари. Оскільки були пошкоджені бампер та фара, то відповідно, підлягали заміні і їх складові спойлер бамперу, кронштейн та накладка фари, оскільки вони є тими комплектуючими, без заміни яких неможливо замінити безпосередньо бампер та фару, а отже вони також повинні бути враховані, оскільки без їх заміни неможливо було провести повноцінний відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля позивача. Таким чином, ОСОБА_2 є належним відповідачем у даній справі в частині пред`явлених до неї позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди. Щодо заперечень відповідача проти позовних вимог позивача щодо відшкодування моральної шкоди, то ОСОБА_2 скоїла ДТП по відношенню до автомобіля позивача, який взагалі стояв і не рухався, що з огляду на передбачуваність повинно бути безпечним, ніж би автомобіль позивача рухався під час скоєння ДТП. Сам факт вчинення відповідачем ДТП (вину в якому вона визнала) свідчить вже про те, що позивач зазнала моральних страждань, адже її звичайний уклад життя змінився через те, що вона не могла майже 5 місяців користуватися своїм автомобілем. Позивач зазнала неправомірних матеріальних втрат саме через дії відповідача, а отже, апріорі, позивач зазначала моральних страждань і саме дії відповідача по невизнанню факту завдання позивачу моральної шкоди: небажання відшкодовувати хоча б у будь-якому розмірі завдану відповідачем моральну шкоду позивачу, ігнорування звернень позивача про намір врегулювати даний спір у досудовому порядку, змушування позивача неодноразово звертатися саме через вину відповідача, як до самого відповідача так і до третьої особи щодо відшкодування позивачу вартості понесених витрат на відновлювальний ремонт його автомобіля.

04.07.2025 засобами системи «Електронний Суд» надійшли пояснення третьої особи у справі (а.с. 83-87). ПАТ «НАСК «ОРАНТА» підтверджує, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 як власника транспортного засобу марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент настання ДТП 18.07.2024 була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №216000569. Після отримання заяви позивача про страхове відшкодування, ПАТ «НАСК «ОРАНТА», діючи у повній відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», організувало визначення розміру завданих збитків. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №68-D/16/03 від 13.03.2025, складеного незалежним експертом, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача марки «Skoda KAROQ» реєстраційний номер НОМЕР_3 , зурахуванням коефіцієнта фізичного зносу склала 35 451,79 грн. На підставі зазначеного звіту, а також додаткових документів, наданих позивачем, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування, що складалося з основної виплати та подальшої доплати на загальну суму 35 451,79 грн. Таким чином, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» повністю та належним чином виконало свої зобов`язання як страховика за договором страхування.У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, дії страховика щодо зменшення суми відшкодування на величину фізичного зносу є не правом, а обов`язком, прямо передбаченим спеціальним законом. Таким чином, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виконало свої зобов`язання в межах та у спосіб, встановлений Законом про ОСЦПВ. Щодо позицій сторін, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» погоджується із правовою позицією позивача щодо обов`язку відповідача відшкодувати різницю. Вважають обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству, позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення срізниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням. Обов`язок відшкодувати решту збитків, що виникли через необхідність заміни старих зношених деталей на нові для повного відновлення транспортного засобу, покладається саме на особу, яка завдала шкоди, тобто на відповідача.

07.07.2025 до суду засобами системи «Електронний Суд» надійшло клопотання представника третьої особи Ходоновича П.О., у якому такий просив проводити розгляд справи за відсутності представника ПАТ «НАСК «Оранта», беручи до уваги подані пояснення третьої особи (а.с. 88-91).

02.09.2025 постановлено ухвалу щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Рисін О.О. просив задоволити позов. Покликався на підстави, наведені у позовній заяві, а також у відповіді на відзив. Крім цього, просив на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України надати час для подання доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Представник відповідача адвокат Бублик А.В. у судовому засіданні вказав, що сторона відповідача визнає різницю суми, зазначеною в звіті та виплатою ПАТ «НАСК «Оранта» у розмірі 14 919,78 грн., решту суми вважає необґрунтованою з підстав наведених у відзиві.

Суд встановив:

Відповідно до копії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («Європротокол»), складеного 18.07.2024 у м. Миколаїв Львівської області, о 13:30 год. 18.07.2024 по пр. Грушевського у м. Миколаїв відбулася ДТП за участі двох транспортних засобів марки «SKODA KAROQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , страховик ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі полісу ЕР 222001230 від 15.07.2024 по 14.07.2025, та марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить відповідачу ОСОБА_2 , страховик ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу №216000569 від 31.07.2023 по 30.07.2024. Водіями під час ДТП були позивач і відповідач. В обох транспортних засобах наявні пошкодження. ОСОБА_2 у спеціально відведеній графі вказала, що ДТП сталося з її вини. Таке ж зазначила і ОСОБА_1 (а.с. 5 (зворот), 10).

Таким чином, як позивач, так і відповідач визнають той факт, що ДТП сталося із вини відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу марки «SKODA KAROQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 22.07.2024 було оглянуто вказаний автомобіль на наявність пошкоджень та вказано такі у цьому протоколі. ОСОБА_1 було внесено зауваження до протоколу (а.с. 11, 12 (зворот)).

Відповідно до витягу про перевірку чинності полісу ЕР№216000569 з сайту МТСБУ, цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» (а.с. 12).

З копії страхового акту №ОЦВ-24-13-13291/1 від 26.09.2024 (а.с. 9), розрахунку страхового відшкодування (а.с. 10 (зворот)), сума страхового відшкодування, що має бути виплачена ОСОБА_1 складає 33 276,09 грн.

Згідно з копією платіжної інструкції №52449 від 26.09.2024, наданої ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі звернення ОСОБА_1 від 04.10.2024 по страховій справі №24-13-13291 щодо виплати страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб марки «Skoda KAROQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП від 18.07.2024, за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.07.2023 №216000569, ПАТ «НАСК «Оранта» 26.09.2024 здійснило перерахування у розмірі 33 276,09 грн. на рахунок ДП «Автотрейдінг-Львів» із призначенням «Стр.вiдшк. на ремонт автомобiля Skoda KAROQ, д/н НОМЕР_4 . Дог. №216000569 вiд 31.07.2023 р. Без ПДВ., власник ОСОБА_3 ( НОМЕР_5 ) Без ПДВ» (а.с. 6).

Згідно з копією рахунку-фактури №ДПС-005111 від 03.12.2024, виданого ДП «Автотрейдінг-Львів», ОСОБА_1 виставлено рахунок на суму 27 697,00 грн. (а.с. 7 (зворот)).

З копії дублікату чека платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» №1.78555111.1 від 03.12.2024, ОСОБА_1 сплатила вищевказану суму у розмірі 27 697,00 грн. на рахунок ДП «Автотрейдінг-Львів» згідно з рахунком-фактурою №ДПС-005111 від 03.12.2024 (а.с. 8).

04.12.2024 ДП «Автотрейдінг-Львів» надано акт виконаних робіт №ДПТО2405928 на загальну суму 60 973,09 грн. (а.с. 7).

Відповідно до копії листа ПАТ «НАСК «Оранта» від 23.12.2024 на звернення ОСОБА_1 , представник третьої особи вказала, що було допущено технічну помилку у частині написання пояснень щодо підстав нарахування коефіцієнту фізичного зносу та наведено правильний запис (а.с. 8 (зворот), 9 (зворот)).

09.01.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача ОСОБА_2 із претензією на суму 27 697, 00 грн. (а.с. 13).

20.01.2025 відповідач ОСОБА_2 надала відповідь позивачу ОСОБА_1 (а.с. 14).

Відповідно до копії Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №68-D/16/03 від 13.03.2025, виконаного ФОП « ОСОБА_4 », який являється суб?єктом оціночної діяльності, вартість матеріального збитку завданого власнику майна «Skoda KAROQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2018 року випуску, кузов № НОМЕР_6 , внаслідок ДТП, складає 35 451,79 грн. (а.с. 17-24).

Листом ПАТ «НАСК «Оранта» від 20.03.2025 ОСОБА_1 повідомлено, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» розглянуто надані нею Акт виконаних робіт №ДПТО2405928 від 04.12.2024, Рахунок-фактуру №ДПС-005111 від 03.12.2024, платіжну інструкцію, але не вбачає підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі. Натомість, НАСК «ОРАНТА» було замовлено ЗВІТ №68-D/16/03 від 13.03.2025, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу «Skoda KAROQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП, складає 35 451,79 грн. (вартість відновлювального ремонту без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складає 50 371,57 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 35 451,79 грн.). 20.03.2025 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 2 175,70 грн. (35 451,79 грн. 33 276,09 грн. (сплачена сума)) на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 15).

16.04.2025 позивач ОСОБА_1 надіслала ОСОБА_2 вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 25 521,30 грн., така була нею отримана 18.04.2025 (а.с. 25-27).

Оцінка суду.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У цій справі суд застосовуватиме Закон України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV, який був чинний під час виникнення спірних правовідносин (час вчинення ДТП).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом положень вказаного Закону настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Під страховою сумою розуміється грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Визначення розміру матеріального збитку при відшкодуванні шкоди, внаслідок ДТП, зокрема на підставі положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

У постанові від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов?язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Представниками сторін у судовому засіданні визнано, а долученими та дослідженими доказами підтверджено, що позивачу ОСОБА_1 за пошкодження транспортного засобу марки «SKODA KAROQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , страховик транспортного засобу відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» прийняло рішення про виплату позивачу 33 276,09 грн. страхового відшкодування, яке входить у ліміт страхової суми за полісом №ЕР-216000569 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме автомобіля марки «Volkswagen Tiguan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чинного з 31.07.2023 по 30.07.2024 включно.

Крім того, ПАТ «НАСК «Оранта» було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 2 175,70 грн. (35 451,79 грн. 33 276,09 грн. (сплачена сума)) на рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про страхування відповідальності власників ТЗ порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абзацом першим пункту 20.1 статті 20 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17, провадження №14-95цс20, звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що іншої норми яка б визначала особливості відповідальності осіб, які застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи наведені норми законодавства, правовий висновок ВС, дослідивши подані сторонами докази, суд не бере до уваги доводи відповідача та її представника щодо відсутності обов`язку у відповідача сплати різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що фактично понесені витрати позивача ОСОБА_1 на відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «SKODA KAROQ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2018 року випуску, склали 60 973,09 грн., розмір страхового відшкодування, сплаченого ПАТ «НАСК «Оранта» становив 35 451,79 грн. (33 276,09 грн. + 2 175,70 грн.), відтак з відповідача ОСОБА_2 належить стягнути на користь позивача ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) у розмірі 25 521,30 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. слід вказати таке.

Згідно із ст. 23 ЦК, моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 цієї постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків із оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п. 5 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Представник позивача у позові вказав, що внаслідок ДТП позивач не користувалася власним автомобілем протягом 5 місяців, оскільки такий знаходився на відновлювальному ремонті, у зв`язку з чим позивач змушена була змінити свій звичний спосіб життя. Крім того, через те, що страхового відшкодування, виплаченого НАСК «ОРАНТА», виявилося недостатньо для завершення відновлювального ремонту, позивач була змушена доплатити власні кошти в розмірі 27 697 грн., що є значною сумою для позивача. Після даного ДТП у позивача з`явилися фобії, вона починає хвилюватися, коли якийсь з автомобілів достатньо близько наближається до її автомобіля. Відмова ОСОБА_2 відшкодувати заподіяну нею шкоду та ігнорування звернень позивача нанесло додаткові моральні страждання, тому що позивач знову переживала стресову ситуацію і поверталася до спогадів про неприємні для позивача обставини. Унаслідок зазнаного стресу у позивача загострилися хронічні хвороби, виникла невротична депресія. Усі ці спричинені позивачу моральні страждання, забирали в неї вільний час і додавали нових стресових відчуттів (необхідність декілька разів звертатися до страхової компанії, чекати ремонту автомобіля, фактична відмова ОСОБА_2 відшкодувати спричинений матеріальний збиток у частині, що не був покритий страховим відшкодуванням). На думку позивача, у зв`язку з неможливістю оцінення в грошовому виразі заподіяних їй моральних збитків така оцінює її у 50 000 грн.

Оскільки норми права не містять жодних конкретних рекомендацій із розрахунку розміру моральної шкоди у грошовому вираженні, враховуючи наведене, позивачем та її представником не надано суду жодних належних та допустимих доказів понесених моральних страждань, проблем зі здоров`ям, на які покликається позивач, зокрема, загострення хронічних хвороб, невротичної депресії. Наведені у позові доводи самі по собі не дають можливості встановити дійсне заподіяння позивачу моральної шкоди, а з клопотанням про призначення психологічної експертизи позивач та її представник до суду не зверталися, висновку експерта, виготовленого на замовлення позивача матеріали справи не містять.

Таким чином, позов у частині стягнення з відповідача моральної шкоди до задоволення не підлягає.

На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України, враховуючи клопотання сторін, суд вважає за можливе вирішити питання про розподіл судових витрат у судовому засіданні, надавши час для подання доказів про розмір витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. 4, 13, 133, 141, 259, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 25 521 (двадцять п`ять тисяч п?ятсот двадцять одна) гривня 30 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання на 14:45 год. 21.10.2025.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Третя особа Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», місцезнаходження: вул. Здолбунівська, 7-д, м. Київ, 02081, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00034186.

Повний текст рішення складено 16.10.2025.

Суддя Головатий А.П.