ЛУГИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 281/326/25
Провадження по справі 2/281/221/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року селище Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - Свинченко Г.Д.,

за участі:

секретаря судових засідань - Михальченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань в селищі Лугини цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

25.06.2025 року в провадження Лугинського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Путиловичі, Лугинського району, Житомирської області помер її батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді житловий будинок площею 65,0 кв. м. та допоміжні (господарські) будівлі, а саме: веранду площею 2.1 кв. м., літню кухню-сарай площею 2,20 кв.м., погреб площею 1,80 кв.м. та колодязь площею 1,80 кв.м., які розташовані по АДРЕСА_1 , загальною вартістю 18774,89 грн. та земельні ділянки площами 0,1794 га (кадастровий номер :03:001:0103), 0,2426 га (кадастровий номер :03:001:0102), 0,0669 га (кадастровий номер :03:001:0101), 0,2500 га (кадастровий номер :03:001:0104), 0,6740 га (кадастровий номер :07:000:0249), 0,4564 га (кадастровий номер :06:000:0065), 1,5530 га (кадастровий номер :01:000:0056) та 1,5696 га (кадастровий номер :01:000:0044), загальною вартістю 292406,37 грн., які розташовані на території Путиловицького старостинського округу Лугинської селищної ради Коростенського (Лугинського) району Житомирської області, а саме: в с. Путиловичі, Коростенського (Лугинського) району, Житомирської області.

Позивач прийняла спадщину після смерті батька, але не оформила в нотаріальній конторі свою частину спадкового майна, як спадкоємець за законом першої черги, оскільки основним спадкоємцем за заповітом був її брат ОСОБА_3 . ОСОБА_3 також помер, але за життя так і не оформив своїх прав на спадкове майно.

ОСОБА_1 вступила у фактичне володіння та управління будинком та допоміжними (господарськими) будівлями, користується ними та земельними ділянками, але не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про їх успадкування так як ні батько, ні брат не оформили право власності на зазначене майно. Інших спадкоємців, окрім позивачки, ні за заповітом, ні за законом, які б претендували на зазначену спадщину ні у батька, ні у брата немає, із заявами про прийняття спадщини вони до нотаріальної контори не зверталися.

04.06.2025 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок та допоміжні (господарські) будівлі та земельні ділянки, але їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи на дане майно відсутні, в також в силу того що спадкоємцем за заповітом являється її померлий брат ОСОБА_3 . У зв`язку з вищевикладеним, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Позивачка в судові засідання 15.07.2025 року та 16.09.2025 року не з`явилася, в позовній заяві зазначила, що просить справу слухати у її відсутність. 25.09.2025 року на адресу позивачки була направлена повістка про виклик до суду, оскільки її явка в судове засідання є обов`язковою, однак 10.10.2025 року ОСОБА_1 подала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника, заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідач зазначив, що Лугинська селищна рада є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв брат позивачки ОСОБА_3 , який помер, але за життя не оформив своїх прав на спадкове майно. Позивачкою не доведено чи є у померлого ОСОБА_3 спадкоємці. Спадщина переходить у власність територіальної громади у випадках відсутності спадкоємців чи неприйняття ними спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку з тим, що право на спадкування майна, що належало ОСОБА_2 , має спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 . Спадкова справа № 56/2015 була заведена за заявою ОСОБА_3 02.07.2015 року.

Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЖТ №175017 від 24.09.2003 року та серії ЖТ №175016 від 24.09.2024 року видані на ім`я ОСОБА_4 та належать їй на праві власності, що підтверджується копіями зазначених державних актів та витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_4 та переходу права власності на вказані земельні ділянки до спадкодавця ОСОБА_2 , в матеріалах справи відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.02.2015 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 30.11.2023 року.

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 12 від 09.06.2025 року, житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 , належали на праві особистої власності ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 дійсно постійно проживав без реєстрації по АДРЕСА_2 з вересня 2012 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з дочкою ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою № 1137 від 21.05.2024 року та довідкою № 228 від 22.05. 2024 року.

Спадкова справа № 56/2015 до майна померлого ОСОБА_2 була заведена 02.07.2015 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40824818 від 02.07.2015 року.

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості - житлового будинку з господарськими будівлями та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 становить 311181,26 грн.

ОСОБА_1 14.08.2015 року подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька - ОСОБА_2 , зареєстровану в реєстрі за № 4423. Листом № 02-14/132 від 11.09.2015 року ОСОБА_1 було повідомлено, що на підставі заяви ОСОБА_3 про прийняття спадщини було заведено спадкову праву № 56/2015 р.

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 27.08.1962 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0 від 19.06.2025 року, копії свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_4 від 30.12.1997 року та копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 від 03.06.2010 року, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

07.12.2012 року ОСОБА_2 склав заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 79 та посвідчений секретарем Путиловицької сільської ради Голенею С.П., відповідно до якого заповів все своє майно, яке на день смерті буде йому належати, де б воно не знаходилося і з чого воно б не складалося, в тому числі належний йому житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними будівлями і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, і на що він за законом буде мати право, заповів своєму сину - ОСОБА_3 .

Згідно архівних та інвентаризаційних даних станом на 29.12.2012 року державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , КП "Коростенське МБТІ" не проводилась, що підтверджується довідкою № 612 від 20.06.2025 року, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 ЦК України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01.01.2004.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, з аповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З наданих позивачкою доказів встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 заповів усе належне йому майно своєму сину ОСОБА_3 , який у встановлений строк прийняв спадщину за заповітом, але не встиг оформити її у зв`язку із смертю. Також нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв`язку з тим, що право на спадкування майна померлого має спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 і дана відмова є правомірною.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України, я кщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки.

Згідно ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Разом з тим, позивачкою не ставиться вимога про визнання права власності на спадкове майно після смерті брата ОСОБА_3 , не доведено, що вона зверталась із заявою про прийняття спадщини за законом після його смерті і їй було у цьому відмовлено, а також не зазначено чи є у ОСОБА_3 спадкоємці першої черги.

Також ОСОБА_1 просить визнати право власності на земельні ділянки, які належать ОСОБА_4 , однак в матеріалах справи відсутні докази набуття ОСОБА_2 права власності на зазначені земельні ділянки.

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку відсутності, усунення від права на спадкування спадкоємців, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц, від 07 липня 2020 року в справі №712/8916/17, від 09 лютого 2021 року в справі №635/4741/17, в постановах Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц, від 20 січня 2021 року в справі № 203/2/19, 10 листопада 2021 року в справі №759/19779/18, від 14 листопада 2022 року в справі № 450/3887/19, від 06 жовтня 2021 року в справі №234/17030/18, від 10 листопада 2021 року в справі №759/19779/18, від 23 лютого 2022 року в справі №501/672/16-ц, від 01 березня 2023 року в справі №604/1312/20, від 14 грудня 2023 року в справі №199/1204/21, від 17 квітня 2024 року в справі №457/969/20.

Отже, Лугинська селищна рада не є належним відповідачем по справі, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак в матеріалах справи відсутні докази того, що спадщину після смерті останнього ніхто не прийняв.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на час звернення з позовом право позивача на реалізацію спадкових прав не порушено та не підлягає захисту, тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 81, 211, 247, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, ст. 1216, 1218, 1222, 1233, 1261-1262, 1268, 1276, ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Лугинської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Галина Свинченко