Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2-з/711/39/25
УХВАЛА

22 жовтня 2025 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчик Р.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юрій Грушевого про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Фіщук С.О. про визнання договору купівлі-продажу недійсним,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Фіщук С.О., у якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу № 210 від 27.01.2025 квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фішуком С.О., а також стягнути з відповідачів в рівних частинах суму витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Одночасно з пред`явленням вищезазначеного позову до суду позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалами Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.09.2025 року цивільну справу та заяву про забезпечення позову передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Вказана цивільна справа надійшла до Придніпровського районного суду м. Черкаси 16.10.2025 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 року, справа передана в провадження судді Демчика Р.В.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.10.2025 року заява про забезпечення позову передана в провадження судді Демчика Р.В.

Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що 05.07.2024 року, ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_5 договір позики на суму 50 000 дол. США.

Також 05.07.2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено договір позики на суму 203 799 грн.

Відповідно до умов вказаних договорів, позичальниця зобов`язана була 20.08.2024 року повернути позивачу суму коштів у розмірі 50 000 доларів США за одним договором та 203 799 грн. за іншим.

ОСОБА_5 вказані кошти на повернула, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 змушений був звернутись до суду за захистом свого права.

12.03.2025 року представником ОСОБА_5 було надано до суду мирову угоду, а спільну заяву про затвердження мирової угоди від 12.03.2025 та закриття провадження у цивільній справі, підписану сторонами.

За час судового розгляду ОСОБА_5 погасила частково заборгованість перед позивачем в розмірі 8000 дол. США, таким чином за договором позики в ромірі 50 000 дол. США, залишок склав 42000,00 дол США.

Умови мирової угоди ОСОБА_5 виконала лише в межах одного платежу, але не в поновму обсязі частково у розмір 20000 грн. Хоча відповідно до умов мирової угоди повинна була сплатити у квітні 2025 року 2611,00 дол. США.

З наведеного випливає, що ОСОБА_6 було достеменно відомо про наявність невиконано зобовязання перед позивачем станом на січень 2025 року.

З реєстру речових прав позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_5 володіла квартирою АДРЕСА_1 . Квартира є трикімнатною, яку ОСОБА_5 придбала в травні 2024 року, тобто за два місяці до укладення договорів позики з ОСОБА_1 . Ринкова вартість квартири була достатньою для повернення простроченої позики.

Однак, після звернення ОСОБА_1 з позовом до суду про стягнення заборгованості, ОСОБА_5 27.01.2025 року продала вказану квартиру відповідачам за даним позовом за ціною 2 585 704,91 грн, що в середньому по курсу НБУ складає 63 000 дол. США.

З наведеного випливає, що сторони даної справи діють протиправно та недобросовісно, що підтверджується судовими рішеннями, а відтак, невжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно надає відповідачам можливість вдруге відчужити його, і як наслідок уникнути відповідальності за невиконання зобов`язання по договорам позики.

Просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст. 152 та ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи і до подання позову, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та/або поновлення порушених прав. Заява подається до суду, якому територіально підсудний позов, який забезпечується. Види заходів забезпечення цивільного позову передбачені в ст.150 ЦПК України.

Суд розглядає заяву про забезпечення позову відповідно до ст. 153 ЦПК України без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на зазначене розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється за відсутності сторін.

Судом встановлено, що предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщуком С.О. 27.01.2025 року за реєстровим № 210.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Такі висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, за змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття,навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

З урахуванням вимог, встановлених процесуальним законом до змісту заяви про забезпечення позову, підстав для її подання та застосування судом відповідних заходів, ВС зазначено, що при поданні позову про стягнення заборгованості (коштів) з боржника існує потенційна та беззаперечна можливість його у будь-який період розпоряджатися на власний розсуд коштами, наявними на банківському рахунку або відчужувати майно, яке перебуває у його власності, що в подальшому призведе до ускладнення або взагалі відсутності можливості виконати судове рішення, ухвалене на користь кредитора (стягувача). При цьому, ВС зауважив, що в таких умовах доведення кредитором необхідності застосування заходів забезпечення позову при очевидній відсутності будь-якого обмеження щодо вільного розпорядження боржника майном вказує на завищений/недосяжний стандарт доказування.

Такі висновки КГС ВС відображені в постанові від 03.03.2023 р. (справа за №905/448/22).

Касаційним судом вказано, що гарантії права на справедливий суд поширюються не лише під час судового розгляду справи, а також й під виконання ухваленого судового рішення, тому відповідно під час розгляду заяви про забезпечення позову, суду слід враховувати, що застосування заходів забезпечення позову забезпечить його виконання у разі задоволення позову, а у разі, якщо такі заходи не будуть застосовані судом, його виконання може ускладнитися/виконання стане неможливим (висновки постанови ВП ВС від 15.09.2020 р. по справі № 753/22860/17).

За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Судом встановлено, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від затверджено мирову угоду у справі № 711/9568/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за умовами якої:

1.Сторони підтверджують, що заборгованість відповідача ОСОБА_5 перед позивачем ОСОБА_1 , що виникла відповідно до:

1)договору позики від 05.07.2024, відповідно до якого позикодавцем ОСОБА_1 передано у власність позичальникові ОСОБА_5 грошові кошті у розмірі 50000,00 дол. США, становить 42000,00 дол. США станом на день укладення даної Мирової угоди.

Сторони підтверджують, що на виконання умов вищезазначеного договору позики від 05.07.2024 позичальником ОСОБА_5 до моменту звернення ОСОБА_1 до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу, - повернуто позикодавцю ОСОБА_1 частину позики від її загальної суми (загальна сума 50000,00 дол. США), а саме кошти у розмірі 8000,00 дол. США, про що сторони склали відповідну розписку, у зв`язку з чим залишок заборгованості за вказаним договором, станом на день укладення даної мирової угоди складає 42000,00 дол. США;

2)договору позики від 05.07.2024 - становить 5000,00 дол. США.

1.1. Сторони підтверджують, що загальна заборгованість відповідача ОСОБА_5 перед позивачем ОСОБА_1 , що виникла відповідно до договору позики від 05.07.2024, договору позики від 05.07.2024 становить 47000,00 дол. США.

2.Сторони домовились, що погашення заборгованості ОСОБА_5 перед ОСОБА_1 за цією мировою угодою буде здійснюватися пропорційними частинами протягом 18 місяців, згідно з графіком платежів, а саме:

- до 20.04.2025 року 2611,00 дол. США;

- до 20.05.2025 року 2611,00 дол. США;

- до 20.06.2025 року 2611,00 дол. США;

- до 20.07.2025 року 2611,00 дол. США;

- до 20.08.2025 року 2611,00 дол. США;

- до 20.09.2025 року 2611,00 дол. США;

- до 20.10.2025 року 2611,00 дол. США;

- до 20.11.2025 року 2611,00 дол. США;

- до 20.12.2025 року 2611,00 дол. США;

- до 20.01.2026 року 2611,00 дол. США;

- до 20.02.2026 року 2611,00 дол. США;

- до 20.03.2026 року 2611,00 дол. США;

- до 20.04.2026 року 2611,00 дол. США;

- до 20.05.2026 року 2611,00 дол. США;

- до 20.06.2026 року 2611,00 дол. США;

- до 20.07.2026 року 2611,00 дол. США;

- до 20.08.2026 року 2611,00 дол. США;

- до 20.09.2026 року 2613,00 дол. США.

2.1. Сторони домовились, що ОСОБА_5 зобов`язана повернути ОСОБА_1 суму позики відповідно до графіку платежів встановленого п. 2 Мирової угоди в іноземній валюті: долар США в готівковій формі, що в загальній сумі становитиме 47000,00 дол. США.

Сторони домовились, що ОСОБА_5 вправі достроково сплатити ОСОБА_1 суму коштів визначених у пункті 1 Мирової угоди.

2.2. Сторони домовились, що на підтвердження факту повернення/отримання коштів ОСОБА_1 буде надаватись ОСОБА_5 письмова, власноручно написана ОСОБА_1 розписка про отримання таких коштів в день їх фактичного отримання.

3. ОСОБА_1 заявляє, що з моменту підписання цієї мирової угоди та у випадку належного її виконання не матиме жодних майнових претензій до ОСОБА_5 з приводу заборгованості, погашення якої є предметом цієї мирової угоди.

3.1. У випадку невиконання ОСОБА_5 умов мирової угоди, ухвала про її затвердження набуває силу виконавчого документа, на підставі якого ОСОБА_1 може ініціювати примусове стягнення.

4. Сторони домовились, що судові витрати на професійну правову допомогу покладаються на сторону, яка їх понесла та іншою стороною не відшкодовуються.

Сторони даної мирової угоди заявляють, що ні в процесі укладання цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб.

Сторонам відомо, що наслідком укладення цієї мирової угоди є закриття провадження у даній справі, а отже, повторне звернення до суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати умови, передбачені цією мировою угодою.

Сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї мирової угоди, а також підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх дійсному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди.

Наслідки затвердження цієї мирової угоди сторонам відомі.

Сторони підтверджують, що не мають будь-яких застережень та/або обмежень своєї правоздатності та/або дієздатності та/або обмежень у повноваженнях для укладення та підписання даної мирової угоди.

Вказана мирова угода набрала законної сили, оскільки сторонами не оскаржувалася.

Також судом встановлено, що 27.01.2025 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що діють від свого імені, а також як законні представники свого малолітнього сина ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу квартири.

Відповідно до п.1.1. договору Продавець передає (продає) у власність Покупцям, а Покупці приймають (купують) в рівних частках квартиру АДРЕСА_1 , і сплачують її вартість відповідно до умов, що визначені у цьому договорі.

Відповідно до п.2.1. договору продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 2 585 709,41 грн.

Згідно відповідей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №1918420, №1918447, № 1918474 від 22.10.2025 року, які надійшли на запит судді, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (№448779321, дата формування 22.10.2025 року) квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 по 1/3 частки за кожним.

Отже, з викладеного вбачається, що після звернення ОСОБА_1 з позовом до суду про стягнення заборгованості та перебування на розгляді цивільної справи, ОСОБА_5 27.01.2025 року продала вказану квартиру відповідачам за даним позовом за ціною 2 585 704,91 грн.

З наведеного випливає, що ОСОБА_6 було достеменно відомо про наявність невиконаного зобов`язання перед позивачем станом на січень 2025 року.

Тож є очевидним той факт, що ОСОБА_5 вживала заходів щодо уникнення можливості виконання зобов`язання за договорами позики шляхом погіршення свого майнового стану та введення кредитора ОСОБА_1 в оману.

Враховуючи, що предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за ознаками його фраудаторності, і не вирішуючи наперед обґрунтованості заявлених позовних вимог, а виходячи виключно з того, що у разі задоволення позову, захист порушеного права таким рішенням може стати неефективним у разі відчуження відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 належного йому майна на користь третіх осіб, порушені права позивача вимагатимуть додаткового захисту, а виконання такого рішення буде суттєво ускладненим.

Суд звертає увагу на те, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Суд враховує, що такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно відповідачів, не буде повністю відповідати обставинам цієї справи, адже арешт обмежить у тому числі і право на користування таким майном (державний виконавець при здійсненні виконання судового рішення про забезпечення позову, відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», здійснить опис арештованого майна та вчинить дії по забороні будь-яким особам використовувати таке майно за призначенням тощо), що може привести до необґрунтованого обмеження власника майна, зокрема, і у праві на користування житлом.

Таким чином суд приходить до висновку, що належним видом забезпечення позову, який відповідатиме меті застосування такого забезпечення буде саме застосування заборони відчуження нерухомого майна.

Керуючись ст.153 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву задовольнити частково.

З метою забезпечення позову, заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) що діють від свого імені, а також як законні представники свого малолітнього сина ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) вчиняти дії по відчуженню зареєстрованого за ними на праві власності нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для негайного виконання направити до Другого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Черкаси, пр-т Хіміків, 50).

Копію ухвали для відома надіслати сторонам по справі.

Застосовані за цією ухвалою заходи забезпечення позову не перешкоджають користуванню об`єктом нерухомого майна.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: Р. В. Демчик