УХВАЛА

20 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 756/4996/21

провадження № 61-17802св23

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа - акціонерне товариство «Універсал Банк», за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) (далі - Оболонський РВ ДВС у місті Києві), в якій просила:

визнати протиправними дії Оболонського РВ ДВС у місті Києві щодо накладення 30 березня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження № 9224618 щодо неї;

визнати протиправною бездіяльність Оболонського РВ ДВС у місті Києві щодо ненадання (ненаправлення) їй постанови про відкриття виконавчого провадження;

визнати протиправною бездіяльність Оболонського РВ ДВС у місті Києві щодо ненадання відповіді на її звернення від 13 березня 2021 року про надання інформації та скасування обтяження речових прав на нерухоме майно;

визнати протиправною бездіяльність Оболонського РВ ДВС у місті Києві щодо нескасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за нею обтяження №9224618, накладеного 30 березня 2015 року;

зобов`язати Оболонський РВ ДВС у місті Києві скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за нею обтяження №9224618, накладене 30 березня 2015 року.

Оболонський районний суд міста Києва ухвалою від 27 червня 2022 року скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Київський апеляційний суд постановою від 28 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2022 року без змін.

Верховний Суд постановою від 31 травня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Постанову Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Київський апеляційний суд постановою від 07 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2022 року скасував та ухвалив нове рішення. Скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Оболонського РВ ДВС у місті Києві задовольнив частково. Визнав неправомірною бездіяльність Оболонського РВ ДВС у місті Києві щодо ненадання (ненаправлення) письмової відповіді на заяву ОСОБА_1 від 13 березня 2021 року про надання інформації та скасування обтяження речових прав на нерухоме майно. У задоволенні решти вимог скарги відмовив.

13 грудня 2023 року Васильєв П. С., який діє від імені ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року у вказаній справі.

14 грудня 2023 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Верховний Суд ухвалою від 08 січня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року у вказаній справі, роз`яснив учасникам справи строк та порядок подання відзиву на касаційну скаргу.

17 жовтня 2025 року Васильєв П. С., який діє від імені ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із заявою про відвід колегії суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., в обґрунтування якої заявник посилається на те, що порушено строк розгляду справи.

У зв`язку з відрядженням судді Литвиненко І. В., яка не є суддею-доповідачем, відповідно до підпункту 2.3.22 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11 листопада 2024 року № 39, пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 21 березня 2025 року № 7, здійснено заміну відсутнього судді у складі колегії суддів, визначених за цим провадженням.

20 жовтня 2025 року справу повторно розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.

У зв`язку з цим заява про відвід судді Верховного Суду Литвиненко І. В. підлягає залишенню без розгляду, оскільки суддя Верховного Суду Литвиненко І. В. вже не входить до складу колегії суддів, визначеної для розгляду справи № 756/4996/21, провадження № 61-17802св23.

Відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною четвертою статті 37 ЦПК України встановлено, що суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Петрова Є. В. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Петрова Є. В., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Литвиненко І. В. залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Петрова Є. В. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа - акціонерне товариство «Універсал Банк», за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 27 червня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 листопада 2023 року визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Петрова Є. В. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

А. А. Калараш

Є. В. Петров