Справа 688/5020/25
№ 2/688/2024/25
Ухвала

Іменем України

16 жовтня 2025 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Огороднік І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

15.10.2025 року представник позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача ОСОБА_3 , 5000 доларів США заборгованості за договором позики від 28.10.2024 року.

Одночасно, представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно, що належить відповідачеві - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на: нерухоме майно, 1/2 частки житлового будинку, з надвірними будівлями, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 208 D 1999 року випуску; автомобіль ГАЗ 2410 1990 року випуску. Заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) вчиняти дії щодо відчуження вищезазначеного майна до закінчення розгляду справи та набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування зазначив, що до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області подається позовна заява за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 28.10.2024 року в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США.

Позов обґрунтовано, тим що 28.10.2024 р. Позивач надала в борг Відповідачеві грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США в готівковій формі, про що останнім написана розписка про отримання грошових коштів в готівковій формі.

Копія розписки надається в додатках до позовної заяви. Так, відповідно до розписки про отримання грошових коштів, Відповідач зобов`язався повернути борг в повному обсязі, в сумі 5000 доларів США у строк до 25.12.2024 року без відсотків. Станом на день подання позовної заяви грошові кошти не повернуті. Також, позов обгрунтовано ст.. 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, та мотивовано невиконанням Відповідачем належним чином умов договору позики в частині грошових зобов`язань щодо повернення боргу.

Сума боргу відповідача перед позивачем згідно розписки складає 5 000 доларів США, що по курсу гривні відносно долара США визначеного НБУ на момент пред`явлення цього позову в гривневому еквіваленті складає 208 000 грн. Виходячи з цього, ціною позову є 208 000 грн.

Стороною позивача встановлено, що у власності відповідача є нерухоме майно, а саме: 1/2 частки житлового будинку, з надвірними будівлями, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також, у власності Відповідача є рухоме майно, зокрема автомобіль MERCEDES-BENZ SPRINTER 208 D 1999 року випуску та автомобіль ГАЗ 2410 1990 року випуску.

Як вбачається з позову, Відповідач не бажає здійснити повернути борг в позасудовому порядку, що є порушенням прав Позивача. Також, виходячи із даних виконавчих проваджень в АСВП у Відповідача є відкриті виконавчі провадження.

Таке його ставлення свідчить про об`єктивні ризики того, що ним будуть вчинені дії щодо протиправного відчуження майна, а саме нерухомого майна та транспортного засобу, на користь інших осіб одразу як тільки він дізнається про подання позову, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Звертає особливу увагу на те, що підставами для забезпечення позову є наявність ризиків неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, тобто того, що ще не відбулось, однак може відбутися. З огляду на зазначене, подати суду беззаперечні докази того, що ще не трапилось вочевидь неможливо.

Натомість, в заяві обґрунтовано наявність саме ризиків можливого невиконання рішення суду Відповідачем у разі задоволення позову, а тому є всі підстави для застосування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши заяву про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд зазаявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені в статті 150 ЦПК України, серед яких є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливість виконання рішення.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З огляду на роз`яснення у пункті 20 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України зрозгляду цивільнихі кримінальних справ від 7лютого 2014 року; Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду у Постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 524/188/18 обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття таких заходів призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Заявником не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, не надано відомостей та не зазначено доказів, якими підтверджується, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що дійсно існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не надано доказів на підтвердження наміру відповідача умисно ухилитися від виконання рішення суду.

Наведені заявником підстави для забезпечення позову є формальними припущеннями, які не підтверджено жодним доказом.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів КЦС у своїй постанові від 21 листопада 2018 року (справа № 752/6255/18).

За такого суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 154, 258, 260 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову-відмовити.

Відповідно до ст.ст.353-355 ЦПК України ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня одержання позивачем її копії.

Суддя Ігор ОГОРОДНІК