Справа №461/8222/24 Головуючий у 1 інстанції:Мисько Х.М.
Провадження №22-ц/811/1492/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду м.Львова в складі судді Мисько Х.М. від 27 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення коштів в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м.Львова від 27 березня 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення коштів в порядку спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на недоотриману пенсію у розмірі 229 862 (двісті двадцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 09 коп.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману пенсію у розмірі 229 862 (двісті двадцять дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 09 коп.

Стягнуто з Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Вказане рішення оскаржило Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області.

В апеляційній скарзі просять рішення Галицького районного суду м.Львова від 27 березня 2025 року скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 повністю.

Зазначають, що згідно з обліком рішень суду, що набрали законної сили, виконання яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, зазначене рішення, а саме рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 у справі №380/13002/23 включене до обліку рішень суду. ОСОБА_2 до суду із позовом про стягнення недоплаченої суми пенсії в розмірі 229862,09 грн - не звертався. Судового рішення з цього приводу не існує. Щодо виплати даних коштів зазначають, що відповідно до ст. 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, виплата пенсій за цим Законом, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Таким чином, виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету України. Звертає увагу на те, що у бюджеті Пенсійного фонду України на 2023 рік на видатки за рахунок коштів Державного бюджету України на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду виділено 360 млн. грн. Станом на теперішній час, Головним управлінням проведено виплату заборгованості за рішеннями суду, які набрали законної сили по 19.11.2020. Таким чином, виплата сум, донарахованих на виконання судових рішень, буде здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України відповідно до черговості виплат на виконання судових рішень. Отже, дане судове рішення виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області повністю в межах покладених судом зобов`язань та відповідно до чинного на момент виконання судового рішення законодавства. Вказує, що врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. Таким чином, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Окрім того, зазначають, що стягнення з рахунків Пенсійного фонду призначених для виплати пенсій, конкретних сум може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб. Грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу за судовим рішенням, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та не знаходяться на його рахунках. Тому виконання судового рішення у повному обсязі можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету. Стягнення з територіального органу Пенсійного фонду України коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначених для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування Головного управління Пенсійного фонду, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанести шкоду необмеженій кількості осіб.

В судове засідання відповідач не з`явився, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на неї, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 16, 316, 328, 1216, 1219, 1227 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 141, ч. 4 ст. 223, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, ст.ст. 52, 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області 09.07.1977 року, актовий запис №39. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУЮ Міністерства юстиції 16.09.2023 року, актовий запис 316. З довідки Дрогобицької державної нотаріальної контори Львівської області ЗМУ МЮ №222/2023 року від 02.04.2024 року вбачається, що згідно з матеріалів спадкової справи №261/2023 року спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до листа державного нотаріуса Дрогобицької державної нотаріальної контори ЗМУ МЮ Кушніра О. №609/02-14 від 27.09.2024 року, ОСОБА_1 не подано документу, що підвереджує наявність недоотримання пенсії його батьком ОСОБА_2 . Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №12584-13061-П-55/8-1300/24 від 08.05.2024 року, ОСОБА_2 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у справі №380/13002/23 проведено відповідний перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.08.2023 року у сумі 229862,09 грн. Доплату заборгованості, обчислену ОСОБА_2 на виконання судового рішення, ОСОБА_1 може отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати йому пенсії, яка була нарахована померлому. З Розрахунку, наданого Автоматизованою системою розрахунку пенсій Пенсійного Фонду України, доплата за пенсійною справою №ХВ №47785 пенсіонера ОСОБА_2 за період з квітня 2019 року по серпень 2023 року становить 229862,09 грн. Також суд зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у справі №380/13002/23 позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій - задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №С/2161 від 22.02.2023 року, виданої станом на 05.03.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити з 01.04.2019 року пенсію ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №С/2161 від 22.02.2023 року, виданої станом на 05.03.2019 року. Судом було встановлено, що за життя ОСОБА_2 не одержав нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у справі №380/13002/23 пенсію, нараховану ОСОБА_2 з 01.04.2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №С/2161 від 22.02.2023 року, виданої станом на 05.03.2019 року, з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, то сума недоотриманої пенсії, що належала померлому за життя і залишилась недоотриманою, у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. Відтак, Позивач, прийнявши спадщину від померлого, має право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії. Доводи представника Відповідача про те, що стягнення з рахунків Відповідача призначених для виплати пенсій, конкретних сум може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб, суд вважав надуманими та безпідставними з огляду на таке. Заборгованість перед спадкодавцем виникла через неналежну діяльність саме Відповідача, який несвоєчасно виконав свої зобов`язання та, до того ж, вчинив дії, які змусили спадкодавця звернутися до суду за захистом своїх інтересів. Зазначене твердження, на думку суду, є абсолютно надуманим, адже Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Тобто своєчасне проведення соціальних виплат є прямим обов`язком Відповідача. Більше того, у цій справі має місце ситуація коли спадкодавець помер, так і не дочекавшись отримання належних йому за законом виплат. Як пряме виконання своїх обов`язків і зобов`язань перед спадкоємцем «може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб» для суду, є незрозумілим. Фактично Відповідач визнав наявність заборгованості перед Позивачем, а також її розмір. Отже, у спірних правовідносинах Відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав Позивача, як спадкоємця, на отримання усього належного йому спадкового майна. За таких обставин суд прийшов до висновку, що поданий позов є обґрунтованим, а тому його слід задовольнити, визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію у розмірі 229862, 09грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення коштів в порядку спадкування, в якому просив:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, а саме пенсію, яка була призначена, нарахована та належала його батькові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була одержана ним за життя;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити ОСОБА_1 , пенсію, яка була призначена, нарахована та належала його батькові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була ним одержана за життя, у розмірі 229 862 грн. 09 коп.

В обґрунтування позову покликався на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити з 01.04.2019 року пенсію ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №С/2161 від 22.02.2023 року, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262- ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Зазначає, що для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька, ОСОБА_1 звернувся із заявою до Державного нотаріуса Західного міжрегіонального управління МЮ України Дрогобицької державної нотаріальної контори Кушнір О. Відповідно до матеріалів справи №261/2023 року єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 . Листом Головного управління ПФ України у Львівській області №14165-14588/П-52/8-1300/24 від 29.05.2024 року відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії, яка була призначена нарахована та належала батькові позивача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 але не була ним одержана за життя, у розмірі 229 862,9 грн. Звертає увагу на те, що державним нотаріусом ЗМУ МЮ України Дрогобицької державної нотаріальної контори Львівської області Кушнір О. на заяву ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, в тому числі видають свідоцтво про право на спадщину. До повноважень нотаріуса не входить визнання права власності на спадкове майно. Позивач зазначає, що суми пенсії, які підлягали виплати пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону України №2262-ХІІ на членів їх сімей і залишилися неодержаними у зв`язку із його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються за процедурою, визначеною статтею 61 Закону №2262-ХІІ. Відтак, позивач просив позовну заяву задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця. Підставою своїх позовних вимог позивачка зазначає наявність у неї як спадкоємиці першої черги після смерті сина права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Згідно з п. 1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області 09.07.1977 року, актовий запис №39.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області ЗМУЮ Міністерства юстиції 16.09.2023 року, актовий запис 316.

З довідки Дрогобицької державної нотаріальної контори Львівської області ЗМУ МЮ №222/2023 року від 02.04.2024 року вбачається, що згідно з матеріалів спадкової справи №261/2023 року спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до листа державного нотаріуса Дрогобицької державної нотаріальної контори ЗМУ МЮ Кушніра О. №609/02-14 від 27.09.2024 року, ОСОБА_1 не подано документу, що підвереджує наявність недоотримання пенсії його батьком ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до ч.1 ст.61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення ч.3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Таким чином, положення ч.2 та ч.3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.

Також, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Також, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у справі №380/13002/23 позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_2 в проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №С/2161 від 22.02.2023 року, виданої станом на 05.03.2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити з 01.04.2019 року пенсію ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №С/2161 від 22.02.2023 року, виданої станом на 05.03.2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат.

Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №12584-13061-П-55/8-1300/24 від 08.05.2024 року, ОСОБА_2 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у справі №380/13002/23 проведено відповідний перерахунок пенсії та нараховано доплату пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.08.2023 року у сумі 229862,09 грн. Доплату заборгованості, обчислену ОСОБА_2 на виконання судового рішення, ОСОБА_1 може отримати за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати йому пенсії, яка була нарахована померлому.

З розрахунку, наданого Автоматизованою системою розрахунку пенсій Пенсійного Фонду України, доплата за пенсійною справою №ХВ №47785 пенсіонера ОСОБА_2 за період з квітня 2019 року по серпень 2023 року становить 229862,09 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та доводами апеляційної скарги не спростовано, за життя ОСОБА_2 не одержав нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 року у справі №380/13002/23 пенсію, нараховану ОСОБА_2 з 01.04.2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №С/2161 від 22.02.2023 року, виданої станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат, а тому, оскільки позивач прийняв спадщину від померлого, то такий має право на отримання усієї суми недоотриманої пенсії.

Що стосується доводів відповідача про те, що стягнення з рахунків відповідача призначених для виплати пенсій, конкретних сум може поставити під загрозу функціонування Пенсійного фонду та нанести шкоду необмеженій кількості осіб, то судом першої інстанції правильно встановлено, що такі є надуманими та безпідставними з огляду на те, що заборгованість перед спадкодавцем виникла через неналежну діяльність саме відповідача, який несвоєчасно виконав свої зобов`язання та, до того ж, вчинив дії, які змусили спадкодавця звернутися до суду за захистом своїх інтересів, а також враховуючи те, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а відтак своєчасне проведення соціальних виплат є прямим обов`язком відповідача.

Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 27 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра