Справа №490/2520/25 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/1864/25
Постанова

Іменем України

20 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва постановлену 27 серпня 2025 року, під головуванням судді Саламатіна О.В., в приміщенні суду першої інстанції, за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 червня 2025 року в справі №490/2520/25 задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль», Товариство) до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2022 року по 01 лютого 2025 року в розмірі 4553 грн 60 коп. та судовий збір 2725 грн 20 коп.

16 листопада 2025 року представник ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Заява мотивована тим, що в ухваленому рішенні районним судом не вирішено питання про стягнення судового збору, сплаченого ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» у наказному провадженні у розмірі 302 грн 80 коп.

Оплата вказаної суми судового збору підтверджується платіжною інструкцією №5360 від 11 грудня 2024 року, яку суд мав зарахувати та відшкодувати фактично понесені позивачем витрати по оплаті судового збору шляхом їх стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» .

Посилаючись на викладене та положення ч. 2 ст. 164 ЦПК України, просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь Товариства у відшкодування сплаченого ним судового збору в розмірі 302 грн 80 коп.

27 серпня 2025 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва у задоволені заяви ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» про ухвалення додаткового судового рішення відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилався на те, що при ухваленні рішення Центральним районним судом м. Миколаєва від 09 червня 2025 року було вирішено питання щодо розподілу судових витрат у розмірі 2 725 грн 20 коп., які документально підтверджені платіжною інструкцією № 2473 від 27 березня 2025 року.

Позивачем разом із позовною заявою не надавалася платіжна інструкція № 5360 від 11 грудня 2024 року про сплату судового збору у розмірі 302 грн 80 коп., а була надана лише до заяви про ухвалення додаткового рішення. Тому, у суду не було підстав для стягнення 302 грн 80 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, просило її скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» посилалося на те, що суд помилково відмовив в ухваленні додаткового рішення та компенсації позивачу судового збору, сплаченого ним при подачі заяви про видачу судового наказу, яка підлягає відшкодуванню на їх користь у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника.

Платіжна інструкція № 5360 від 11 грудня 2024 року про сплату судового збору у розмірі 302 грн 80 коп хоча й не надавалась разом із позовною заявою, але у такому разі суд перед відкриттям провадження у справі в силу положень статті 9 Закону України «Про судовий збір» повинен був самостійно перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України і він мав для цього необхідні можливості і повноваження. Суд указаного не зробив, не залишив позовну заяву без руху та не запропонував позивачу надати документ на підтвердження сплати судового збору у розмірі 302 грн 80 коп.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2024 року ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» зверталось до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою про видачу судового наказу про солідарне стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за спожиту теплову енергію.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2025 року у видачі судового наказу відмовлено та роз`яснено заявникам право звернутися до суду із тими самими вимогами у порядку позовного провадження.

У квітні 2025 року ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію.

До позовної заяви додано платіжну інструкцію № 2473 від 27 березня 2025 року про сплату 2725 грн 20 коп. судового збору.

Із змісту позовної заяви вбачається, що при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» було сплачено судовий збір у розмірі 302 грн 80 коп.

09 червня 2025 року Центральним районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення, яким позовну заяву ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» 4 553 грн 60 коп. боргу за спожиту теплову енергію та 2 725 грн 20 коп. судового збору.

16 липня 2025 року ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулося із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 302 грн 80 коп., сплачений при поданні заяви про видачу судового наказу.

Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 ЦПК України).

Частиною першою статті 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

- стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

- суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

- судом не вирішено питання про судові витрати;

- суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Отже, ч. 1 ст.270 ЦПК України передбачає можливість ухвалення у справі додаткового судового рішення з метою усунення такого недоліку, як неповнота судового рішення, тобто невирішеність якихось питань, які необхідно було вирішити у постанові чи ухвалі, в даному випадку, якщо судом не було вирішено питання про судові витрати.

Зміст рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 червня 2025 року містить висновок стосовно всіх позовних вимог, у тому числі щодо розподілу судових витрат.

З огляду на зазначене, суд обґрунтовано вважав, що відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

З аналізу поданої ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» в порядку ст.270 ЦПК України заяви про ухвалення додаткового рішення вбачається, що заявник фактично порушує питання про перегляд судового рішення, в частині присудженої до стягнення суми судового збору, який позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи.

Наведені в заяві підстави не можуть слугувати для ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення суду.

Натомість, в разі не згоди із вирішеним судом питанням щодо розподілу судових витрат, заявник не скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 червня 2025 року в зазначеній частині.

За наведених обставин, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права зводяться до незгоди з рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 червня 2025 року, яким вирішено питання про розподіл судових витрат, що не позбавляє позивача права на оскарження судового рішення в зазначеній частині в порядку, встановленому ЦПК України, тобто шляхом подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва постановлену 27 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді :

_____________________

Повне судове рішення складено 21.10.2025 р.