КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8229/2025
справа №754/7252/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника - адвоката Симонової Тетяни Михайлівни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року, постановлене під головуванням судді Галась І.А., дата складення повного судового рішення не зазначена,

у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У травні 2021 року КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості.

Вимоги позову мотивує тим, що позивач з 01 травня 2018 року є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Вказує, що на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" позивачем на основі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті "Хрещатик" від 28 березня 2018 року.

Квартира АДРЕСА_1 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, отже відповідачка є споживачем послуг, наданих позивачем.

Відповідачка у встановленому законом порядку від надання послуг централізованого опалення та/або централізованого гарячого водопостачання не відмовлялась.

З посиланням на положення статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пункти 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення вказує, що відповідачка своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, в результаті чого станом на момент подачі позовної заяви наявна заборгованість за послуги центрального опалення у розмірі 19 700,00 гривень та з центрального постачання гарячої води у розмірі 33 451,06 гривень.

Отже, за період діяльності позивача, тобто з 01 травня 2018 року загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем за надані послуги складає 53 151,06 гривень.

Крім цього, на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року №602-18, що укладений між ПАТ "Київенерго" та КП "Київтеплоенерго", позивач набув право вимоги до відповідачки щодо виконання нею грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або центрального постачання гарячої води.

Згідно пункту 3.4.2. договору цесії КП "Київтеплоенерго" має право на отримання сплати заборгованості замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку №1 та/або Додатку №2 до договору цесії.

Не оплаченою відповідачкою залишається заборгованість за договором цесії за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 26 540,84 гривень.

Звертає увагу, що у період до 01 травня 2018 року надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що розроблений на основі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, який опубліковано 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ "КИЇВЕНЕРГО", а також у газеті "Хрещатик" від 06 серпня 2014 року №111 (4511).

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з відповідачки:

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 620,56 гривень;

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 920,28 гривень;

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 700,00 гривень;

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 33 451,06 гривень;

- сплачений позивачем судовий збір.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з центрального опалення та централізованого постачання гарячої води в загальному розмірі 79 691,90 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень.

Не погодившись з прийнятим рішенням, 22 грудня 2023 року відповідачкою подано заяву про перегляд зазначеного заочного рішення.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29 лютого 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задоволено.

Скасовано заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року в цивільній справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в загальному розмірі 28 405,49 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що 04 листопада 2024 року представником ПАТ «Київтеплоенерго» подано заяву про долучення довідки про зменшення боргу за адресою відповідачки.

Суд взяв до уваги коригований розрахунок заборгованості за послуги централізованого опалення за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01 травня 2018 року по 01 серпня 2024 року, що станом на 30 жовтня 2024 року становить в загальному розмірі 28 405,49 грн, що також підтверджується довідкою КП «Київтеплоенерго».

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням, 19 лютого 2025 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

Не погодившись з ухваленим рішенням, 20 лютого 2025 року адвокатом Симоновою Т.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , через систему Електронний суд подано апеляційну скаргу.

Із змісту апеляційних скарг убачається, що такі є ідентичними, відтак судом апеляційної інстанції 27 лютого 2025 року ухвалено розглядати апеляційні скарги як одну.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування обставин у справі, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи.

Вказує, що звернувшись до суду, позивач просив стягнути заборгованість, що становить 53 151,06 гривень, з яких заборгованість за послуги з централізованого опалення складає 19 700,00 грн , заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води складає 33 451,06 гривень та 26 540,84 гривень боргу на підставі договору №602-18 про відступлення права вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «Київтеплоенерго» за спожиті послуги до 01 травня 2018 року.

Зазначає, що на теперішній час відповідачкою сплачено частково заборгованість, що підтверджується даними платіжних інструкцій: від 02 березня 2024 року на суму 100,00 гривень за централізоване постачання гарячої води; від 02 березня 2024 року на суму 1 874,12 гривень за централізоване опалення; від 04 квітня 2024 року на суму 1 303,00 гривень за централізоване опалення; від 20 квітня 2024 року на суму 270,00 гривень за централізоване постачання гарячої води; від 18 травня 2024 року на суму 300,00 гривень за централізоване постачання гарячої води; від 30 травня 2024 року на суму 53 702,00 гривень за централізоване постачання гарячої води.

Крім цього, в межах виконавчого провадження по виконавчому листу на підставі заочного судового рішення по справі № 754/7252/21 із скаржниці стягнуто 6 002,06 гривень.

Суд першої інстанції не взяв до уваги списання 6 002,06 гривень із банківського рахунку відповідачки.

Таким чином, борг відповідачки із урахуванням заявлених позовних вимог КП «Київтеплоенерго» в розмірі 79 691,90 гривень та оплати відповідачкою 63 551,18 гривень відповідно, має складати 16 140,72 гривень.

Звертає увагу, що судом першої інстанції взято до уваги коригований розрахунок заборгованості за послуги централізованого опалення за особовим рахунком ОСОБА_1 за період з 01 травня 2018 року по 01 серпня 2024 року, згідно даних якого заборгованість в загальному розмірі становить 28 405,49 грн.

Разом з цим, позовна заява подана у травні 2021 року, де позивачем вказано борг в розмірі 79 691,90 гривень. Позивач після подання позовної заяви позовних вимог не змінював і сума боргу не змінювалась. Дата подачі позовної заяви позивача зазначена 05 травня 2021 року.

Вказує, що позивач не надав по справі розрахунок боргу за опалення квартири та за гаряче водопостачання станом на 05 травня 2021 року, тобто на день подачі позовної заяви.

Далі скаржниця зазначає, що суд першої інстанції повинен був брати до уваги розрахунок заборгованості за послуги централізованого опалення за особовим рахунком ОСОБА_1 за період з 01 травня 2018 року до 05 травня 2021 року, тобто до дня подачі позовної заяви.

Вказує, що у будинку відповідачки існувала проблема опалення верхніх поверхів будинку з 1998 року по 2020 рік включно в опалювальні осінньо-зимові періоди. Це відбулось через технічні неполадки в системі подачі гарячої води до батареї опалення, у тому числі і до квартири відповідачки.

Зазначає, що з 2020 року влітку зусиллями усіх мешканців будинку за особисті кошти замінено труби в будинку, встановлено потужні насоси та проведено очищення всіх труб подачі гарячої води для опалення будинку в цілому.

Таким чином, за період часу до 2020 року включно відповідачка стверджує, що не отримувала послуги з опалення власної оселі. Тільки у 2020 році уставлено додаткові насоси в підвальному приміщенні будинку і опалення у квартирі відповідачки та у квартирах сусідів на верхніх поверхах відновлено.

Зазначає, що жодного договору не укладала, а позивач по справі не надав до суду повний розрахунок заборгованості та не пояснив суму заборгованості.

Крім цього, вказує на відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за Договором цесії за спожиті до 01 травня 2018 року послуги у розмірі 26 540,84 грн.

Звертає увагу на неправильний розподіл судових витрат, оскільки позовні вимоги задоволено частково на 35,644% від заявлених позовних вимог. Отже розмір судового збору, що підлягав стягненню із відповідачки, становить 809,12 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

4. Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу.

06 березня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив КП "Київтеплоенерго" на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги.

Зазначає, що до матеріалів справи разом із запереченнями про скасування заочного рішення долучено розгорнутий розрахунок заборгованості за адресою відповідачки. Із зазначеного розгорнутого розрахунку убачається порядок нарахування за надані житлово-комунальні послуги.

Відповідачка самостійно проводила оплати за житлово-комунальні послуги, проте проведені оплати не мають чіткого призначення платежу, а саме періоду заборгованості, а оплати, що мають чітке призначення платежу, не стосуються боргового періоду.

Звертає увагу, якщо споживач не зазначає період заборгованості, за який остання проводить оплату, тоді постачальна компанія має повне право здійснювати погашення поточного нарахування.

Посилання скаржниці на те, що у квартирах було холодно, не можуть прийматись до уваги, оскільки така обставина не зафіксована належним чином.

Звертає увагу, що до справи надано деталізовані розрахунки та довідки про проведення стороною відповідачки оплати за житлово-комунальні послуги в період судового розгляду. Наведене свідчить про те, що відповідачкою визнається борг.

Вказує, що стороною позивача враховано проведені оплати за адресою відповідачки та надано до суду довідку про стан заборгованості за спожиті послуги, яка станом на 01 листопада 2024 року становить по справі №754/7252/21 -КЕ (послуги спожиті до 01 травня 2018 року та відступлені за договором цесії) в розмірі 19 620,56 гривень та за централізоване опалення в розмірі 8 784,93 гривень за спожиті з 01 серпня 2018 року послуги.

Позивачем враховано проведені оплати та враховано проведення стягнення в рамках виконавчого провадження, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Посилання скаржниці на неукладення договору на увагу не заслуговують, оскільки такий за своєю природою є договором приєднання. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем.

Також відзив містить посилання на пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що строки, визначені статтею 257 ЦК України продовжуються на строк дії карантину, тому позовна давність у цій справі не пропущена.

Мотивуючи наведеним, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

5. Позиція учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

6. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7. Фактичні обставини справи, установлені судом.

23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в газеті «Хрещатик» 06 серпня 2014 року (№111(4511) (а.с. 35).

З матеріалів справи установлено, що КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води власникам квартир в будинку АДРЕСА_3 з 01 травня 2018 року. До 01 травня 2018 року надання таких послуг здійснювало ПАТ "КИЇВЕНЕРГО".

11 жовтня 2018 року між ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" та КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" укладено Договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії). За пунктом 1.1 вказаного договору ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" відступило право вимоги, а КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання з урахуванням оплат, що отримані ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" до дати укладення цього договору.

До позовної заяви КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" долучені копії додатку № 1 до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до яких ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" відступило КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" право вимоги за особовим рахунком НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягненню заборгованості, яка складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 19 620,56 грн та централізованого гарячого водопостачання 6 920,28 грн (том 1 а.с. 8, 9, 34).

Відповідно до даних доданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за період з травня 2018 року по 1 квітня 2021 року убачається, що розмір заборгованості за послуги з централізованого опалення становить 19 700,00 гривень, з централізованого постачання гарячої води 33 451,06 гривень (а.с. 7).

На підтвердження факту надання послуг позивачем надано копії корінців нарядів №204 , №559 , №211 , №605 , №684 , №203 та дані про облік спожитої теплової енергії (том 1 а.с. 21-31).

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в загальному розмірі 79 691,90 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в розмірі 2 270,00 гривень (а.с. 54-56).

29 березня 2023 року на виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року видано виконавчий лист (том 1 а.с. 109).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярушевською Тетяною Ігорівною відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 від 11 грудня 2023 року на підставі виконавчого листа №754/7252/21, виданого Деснянським районним судом міста Києва від 29 березня 2023 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" заборгованості у розмірі 76 054,22 гривень (том 1 а.с. 68-69).

Відповідачкою на спростування заявлених позовних вимог надано копії квитанцій про часткову оплату послуг, зокрема: 02 березня 2024 року на суму 100 гривень (центр.пост.ГВ) (том 1 а.с. 172); 02 березня 2024 року на суму 1 874,12 гривень (централізоване опалення) (том 1 а.с. 173); 04 квітня 2024 року на суму 1303,00 гривень (централізоване опалення) (том 1 а.с. 174); 20 квітня 2024 року на суму 270,00 гривень (центр.пост.ГВ) (том 1 а.с. 175); 18 травня 2024 року на суму 300,00 гривень (центр.пост.ГВ) (том 1 а.с. 176); 30 травня 2024 року на суму 53 702,00 гривень (центр.пост.ГВ) (том 1 а.с. 177).

Згідно даних виписки із карткового рахунку ОСОБА_1 убачається, що 11 січня 2024 року із рахунку відповідачки списано 6 002,06 гривень. У графі деталі операції вказано "стягнення відповідно до виконавчого провадження" (том 1 а.с. 178).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києві Ярушевської Тетяни Ігорівни від 22 березня 2024 року виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №754/7252/21 від 29 березня 2023 року закінчено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (том 1 а.с. 191).

З даних довідки КП Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" №90100 від 01 листопада 2024 року убачається, що станом на 30 жовтня 2024 року у ОСОБА_1 заборгованість згідно із судовим рішенням №754/7252/21-КЕ складає:

- за централізоване опалення (ЦО) - 19 620,56 гривень;

- за централізоване постачання гарячої води (ГВП) - 0,00 гривень.

Заборгованість згідно із судовим рішенням №754/7252/12-КТЕ складає:

- за централізоване опалення (ЦО) - 8 784,93 гривень;

- за централізоване постачання гарячої води (ГВП) - 0,00 гривень (том 1 а.с. 207).

8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Установлено, що звертаючись до суду, позивач просив суд стягнути заборгованість за послуги із споживання централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання за період до 01 травня 2018 року та за період із 01 травня 2018 року по 01 квітня 2021 року.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV, який був чинний до 01 травня 2019 року та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Частина 7 статті 26 цього Закону визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

За приписами статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із матеріалів справи убачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем надано оновлений розрахунок заборгованості відповідачки, що включає період з 01 липня 2015 року по 01 серпня 2024 року та з 01 травня 2018 року по 01 серпня 2024 року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції взяв до уваги оновлений розрахунок заборгованості та врахував часткову оплату відповідачкою послуг протягом березня-травня 2024 року.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Із матеріалів справи установлено, що звертаючись до суду, позивач просив стягнути заборгованість за послуги із централізованого опалення та гарячого водопостачання за період до 01 травня 2018 року та з 01 травня 2018 року по 01 квітня 2021 року, що включає:

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 620,56 гривень;

- заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 920,28 гривень;

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 700,00 гривень;

- заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 33 451,06 гривень.

Отже, предметом цього позову є заборгованість, що виникла по 01 травня 2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріали цивільної справи не містять заяв позивача про збільшення позовних вимог, отже апеляційний суд приймає доводи скаржниці про те, що суд першої інстанції повинен був розглядати позовні вимоги в межах заявлених, тобто вирішувати питання щодо стягнення заборгованості, що виникла до 01 травня 2021 року.

Отже, вирішуючи спір у цій справі, суд першої інстанції мав виходити із того, що періодом стягнення заборгованості, яку просить стягнути позивач, є період до 01 травня 2018 року та з 01 травня 2018 року по 01 травня 2021 року.

Таким чином, позовні вимоги заявлені за період до 01 травня 2018 року та з 01 травня 2018 року по 01 травня 2021 року на суму 79 691,90 гривень (19 620,56 гривень (послуги з централізованого опалення) + 6 920,28 гривень (послуги з централізованого постачання гарячої води) + 19 700,00 гривень (послуги з централізованого опалення) + 33 451,06 гривень (послуги централізованого постачання гарячої води).

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із даних, що містяться у довідці №90100 від 01 листопада 2024 року, згідно даних якої станом на 30 жовтня 2024 року у ОСОБА_1 заборгованість складає:

- за централізоване опалення (ЦО) - 19 620,56 гривень;

- за централізоване постачання гарячої води (ГВП) - 0,00 гривень.

Заборгованість згідно із судовим рішенням №754/7252/12-КТЕ складає:

- за централізоване опалення (ЦО) - 8 784,93 гривень;

- за централізоване постачання гарячої води (ГВП) - 0,00 гривень

Згідно даних розрахунку заборгованості (том 1 а.с. 194-195) убачається, що станом на травень 2021 року заборгованість відповідачки становила 19 700,00 гривень. Після травня 2021 року згідно даних розрахунку заборгованості здійснено: коригування на суму 90 гривень; оплата споживачкою на суми 1 039,35 гривень, 740,10 гривень, 433,22 гривень, 437,42 гривень, 444,98 гривень, 452,61 гривень, 45,50 гривень, 2 515,51, 1 584,76 гривень, 1 874,12 гривень, 1 303,00 гривень (том 1 а.с. 194-195).

Вирішуючи спір, суд стягнув заборгованість лише за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 28 405,49 грн, відмовивши у стягненні заборгованості за централізоване постачання гарячої води.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.

В частині стягнення заборгованості за централізоване опалення доводи відповідачки зводяться до того, що спірним є період до 01 травня 2018 року та з 01 травня 2018 року по 01 травня 2021 року, а не як помилково уважав суд першої інстанції до 30 жовтня 2024 року. Окрім того, заперечує надання цих послуг протягом 1998-2020 року.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в частині неякісного надання послуг, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №630 від 21 липня 2005 року (далі Правила № 630) , що діяли в період до 01 травня 2022 року централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання; опалювана площа (об`єм) будинку - це загальна площа (об`єм) приміщень будинку, в тому числі у разі опалення площа (об`єм) сходових кліток, ліфтових та інших шахт.

Пунктом 6 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року встановлено, що послуги з централізованого опалення повинні відповідати нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Відповідно до окремих положень Правил у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.

У повідомленні зазначається прізвище, ім`я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов`язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов`язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім`я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття.

Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов`язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг.

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.

У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об`єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об`єднання споживачів.

За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця.

У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов`язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

Відповідачкою на підтвердження доводів щодо неякісного надання послуг не надано жодного доказу, що підтверджував би вжиття останньою заходів щодо оформлення у встановленому законом порядку претензії до надавача послуги у спірний період.

Лист за підписом відповідачки та інших мешканців будинку від 14 січня 2024 року, адресований КП "Київтеплоенерго" щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 , відхиляється колегією суддів, оскільки такий не підтверджує факту неякісного надання послуг у спірний період (том 1 а.с. 117).

Крім цього, апеляційний суд зауважує, що згідно пункту 5 частиною 1 статті 20 Закону №1875-IV та пункт 5 частини 1 статті 7 Закону 2189-VIII неякісне надання послуг не є автоматичною підставою для повного звільнення від оплати спожитих послуг, а дає право вимоги щодо зменшення вартості послуг або їх перерахунку.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що заборгованість відповідачки за послуги із централізованого опалення за період до 1 травня 2018 року становить 19 620,56 грн; за період з 01 травня 2018 року по 01 травня 2021 року становить 19 700 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності розрахунку цієї заборгованості відхиляються апеляційним судом, оскільки спростовуються матеріалами справи (том 1 а.с.6,7), та відповідні розрахунки були долучені позивачем до позовної заяви.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження погашення заборгованості за централізоване опалення за вказаний період. Надані відповідачкою платіжні інструкції з призначенням платежу «централізоване опалення» від 02 березня 2024 року на суму 1 874,12 гривень та від 04 квітня 2024 року на суму 1303,00 гривень, містять окрім призначення платежу вказівку на період такої послуги, зокрема, лютий 2024 року та березень 2024 року відповідно.

Отже, такі платежі є сплатою за надані послуги з централізованого опалення за лютий 2024 року та березень 2024 року та не є оплатою заборгованості за попередній період.

Разом з цим, апеляційний суд враховує таке.

У постанові Верховного Суду у справі №183/7850/22 від 31 січня 2024 року вказано: «Касаційний суд вже звертав увагу, що принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius) відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21 (провадження № 61-4060св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року в справі № 757/42885/19-ц (провадження № 61-9060св22))».

Відтак, ураховуючи наведене апеляційним судом вище, те, що позивачем рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржено, та зважаючи на принцип заборони повороту до гіршого, колегія суддів не убачає підстав для зміни або скасування судового рішення в цій частині.

Щодо доводів скаржниці про неврахування судом першої інстанції 6 002,06 гривень списаних із банківського рахунку відповідачки, колегія суддів зазначає про таке.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ярушевською Тетяною Ігорівною відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 від 11 грудня 2023 року на підставі виконавчого листа №754/7252/2, виданого Деснянським районним судом міста Києва від 29 березня 2023 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" заборгованості у розмірі 76 054,22 гривень.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києві Ярушевської Тетяни Ігорівни виконавче провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №754/7252/21 від 22 березня 2024 року закінчено на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" (том 1 а.с. 191).

Відповідно пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Згідно даних виконавчого листа, виданого 29 березня 2023 року у справі №754/7252/21, убачається, що у графі "Відмітки державного виконавця про виконання рішення (вироку) або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення" відсутні будь-які відмітки про виконання вказаного виконавчого листа.

Із даних наданої відповідачкою виписки із банківського рахунку убачається, що 11 січня 2024 року із карткового рахунку ОСОБА_1 здійснено списання 6 002,06 гривень. У графі деталі операції зазначено "стягнення відповідно до виконавчого провадження".

Разом з цим, із наданої відповідачкою виписки не убачається, що списання із карткового рахунку відповідачки здійснено саме в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №754/7252/21 та у зв`язку із погашення боргових зобов`язань перед позивачем.

Ураховуючи те, що списання грошових коштів у розмірі 6 002,06 гривень не містить ідентифікацію, інших доказів того, що зазначені кошти списано на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» в межах виконавчого провадження НОМЕР_2 з виконання виконавчого листа №754/7252/21 не надано, доводи апеляційної скарги в частині неврахування судом першої інстанції зазначеного списання безпідставні.

Доводи апеляційної скарги про відсутність укладеного договору відхиляються колегією суддів, оскільки відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг (постанова Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 7 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21, від 20 листопада 2024 року по справі №463/6799/18).

Доводи скаржниці про відсутність підстав для стягнення заборгованості за договором цесії відхиляються апеляційним судом, оскільки за договором №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) ПАТ "КИЇВЕНЕРГО" відступило КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" право вимоги право вимоги за особовим рахунком НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягненню заборгованості, яка складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 19 620,56 грн та централізованого гарячого водопостачання 6 920,28 грн.

Вказаний договір на теперішній час є чинним, не скасованим та не визнаний недійсним, отже доводи в цій частині безпідставні.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги в частині розподілу судових витрат, та зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно даних платіжного доручення №42101 від 28 квітня 2021 року за подачу позову КП "Київтеплоенерго" сплачено 2 270,00 гривень судового збору (а.с. 5).

Установлено, що звертаючись до суду, позивач просив суд стягнути заборгованість у розмірі 79 691,90 гривень.

За результатом розгляду справи у суді першої інстанції вимоги позову задоволено на 35,64%.

Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 809,03 гривень (2 270,00 гривень х 35,64%) пропорційно розміру задоволених вимог.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, отже в цій частині оскаржуване рішення слід змінити.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 376, 381 - 384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника - адвоката Симонової Тетяни Михайлівни задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року в частині розподілу судових витрат змінити, зменшити розмір судового збору, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з 2 270,00 гривень до 809,03 гривень.

В іншій оскарженій частині рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова