Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 953/6990/25
№ провадження 2/624/395/25
РІШЕННЯ

іменем України

селище Кегичівка 21 жовтня 2025 року

Кегичівський районний суд Харківської області, у складі

головуючого судді Куст Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №953/6990/25,

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі ТОВ «Юніт Капітал»),

представник позивача: Тараненко Артем Ігорович,

відповідач: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: ОСОБА_2 ,

суть вимог: про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача.

ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором: №397474008 від 15 липня 2020 року у розмірі 20219,16 грн та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15 липня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір № у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить Позичальнику. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора YH942UQ4. Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору, визначається, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису, позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Відповідно до п.1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 10300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Відразу після вчинених дій відповідача, 15 липня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10300,00 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

28 листопада 2018 року «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01 та на виконання умов даного договору підписали реєстр прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року.

04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 04/06/26-Ю, відповідно до вимог якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників № б/н від 04 червня 2025 року за договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги на загальну суму 20219,16 грн.

Враховуючи вищевикладене, загальна сума заборгованості відповідача, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором становить 20219,16 грн, яка складається з наступного: 9683,48 грн - заборгованість по тілу кредиту; 10535,68 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

У відповіді на відзив зазначено, відповідно до п. 1.3. На період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,63 відсотків від суми кредиту за кожний день користування Кредитом. Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 10300,00 грн (сума виданого кредиту)* 30 (строк Кредиту)*1,63 (процентна ставка)/100= 5036,70 (сума нарахованих відсотків за користування кредитом строком 30 днів) 5036,70 /30=167,89 грн (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 15 липня 2020 року 15 серпня 2020 року (що підтверджується розрахунком підготовленим ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога». 13 серпня 2020 року між позичальником та первісним кредитором укладено додаткову угоду до Договору № 397474008 від 15 липня 2020 року. Згідно із п. 1 та п. 3 даної додаткової угоди, сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов Договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий кредит за договором № 397474008 від 15 липня 2020 року на наступну кількість днів: двадцять вісім. Починаючи з 15 серпня 2020 року, позичальник сплачує за користування Кредитом 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Оскільки відповідач здійснив частковий платіж 12 серпня 2020 року у розмірі 990,00 грн за відсотками, 13 серпня 2020 року у розмірі 0,19 грн для погашення тіла кредиту та 3878,81 грн для погашення відсотків. То відсотки почали нараховуватися у відповідності до п. 3 додаткової угоди за формулою: 10300,00 0,19 = 10299,81 грн (залишок тіла кредиту) 10299,81 * 28 * 1,30/100 = 3749,13 3749,13 /28 = 133,90 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 16 серпня 2020 року 11 вересня 2020 року. 11 вересня 2020 року відповідач здійснив часткову оплату у розмірі 0,92 грн за тілом кредиту, 3951,08 грн за відсотками. 11 вересня 2020 між позичальником та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали додаткову угоду до кредитного договору № 397474008 від 15 липня 2020 року. Відповідно до п. 1 та п. 3 даної додаткової угоди, сторони дійшли згоди, у зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов Договору та на підставі звернення позичальника, продовжити строк, на який був наданий Кредит за Договором № 397474008 від 15 липня 2020 року, на наступну кількість днів: двадцять вісім. Починаючи з 13 вересня 2020 року, позичальник сплачує за користування Кредитом 1,30 відсотків в день від суми Кредиту за Дисконтною процентною ставкою згідно цієї Додаткової угоди. Тобто, відсотки почали нараховуватися з урахуванням додаткових угод та сплат позичальника за формулою: 10299,81 0,92 = 10298,89 грн (залишок тіла кредиту) 10298,89 * 28 * 1,30/100 = 3748,80 3748,80/28 = 133,89 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 12 вересня 2020 року 11 жовтня 2020 року. Оскільки відповідач не погасив заборгованість у визначений строк, а 14 жовтня 2020 року здійснив оплату у розмірі 5,00 грн за відсотками, то відсотки почали нараховуватися у відповідності до п. 1.4 Кредитного договору. Згідно із п. 1.4., у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між Сторонами застосовується Базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми Кредиту за кожний день користування Кредитом, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування Кредитом (від дати отримання Кредиту до фактичної дати його повернення). Таким чином, відсотки почали нараховуватися за формулою: 10298,89 * 1,70/100 = 175,08 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 16 жовтня 2020 27 жовтня 2020 року. Оскільки 27 жовтня 2020 року відповідач здійснив часткову оплату у розмірі 615,41 грн за тілом кредиту, 9384,59 грн за відсотками. То з 28 жовтня 2020 року відсотки почали нараховуватися за формулою: 10298,89 615,41 = 9683,48 грн (залишок тіла кредиту) 9683,48 * 1,70/100= 164,62 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 28 жовтня 2020 року 24 листопада 2020 року.

В подальшому, 24 листопада 2020 року, право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». Оскільки, відповідно до договору факторингу, до наступного кредитора переходять всі права якими володів попередній кредитор, то ТОВ «Таліон Плюс» продовжило нараховувати відсотки у відповідності до п. 1.4 кредитного договору за формулою: 9683,48 * 1,70/100= 164,62 (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 25 листопада 2020 року 30 грудня 2020 року.

Слід зазначити, що в наведених до позовної заяви розрахунках заборгованості, наявне балансове списання сум, яке жодним чином не стосується сплат позичальником.

Позиція відповідача.

Представник відповідача у відзиві просив у задоволенні позовних вимог ТОВ "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити у повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що не погоджуються із розрахунком заборгованості та надано інший, а саме: за період 15 липня 2020 року 13 серпня 2020 року: тіло кредиту 10 300,00 грн, проценти 4868,81 грн, сплачено 4 869,00 грн, загальна сума заборгованості 10 299,81 грн; Період 14 серпня 2020 року 11 вересня 2020 року: тіло кредиту 10299,81 грн грн, проценти 3951,08 грн, сплачено 3952,00 грн, загальна сума заборгованості 10298,89 грн; період 12 вересня 2020 року 14 жовтня 2020 року: тіло кредиту 10298,89 грн, проценти 3748,92 грн, сплачено 5,00 грн, загальна сума заборгованості 14042,81 грн; Період 14 жовтня 2020 року 24 листопада 2020 року: тіло кредиту 14042,81 грн, проценти 0,00 грн, сплачено 10000,00 грн, загальна сума заборгованості 4042,81 грн.

Отже, за розрахунками відповідачки, заборгованість за договором становить 4042,81 грн. Також заперечує факт переходу права вимоги до позивача, оскільки первісний кредитор не міг на майбутнє знати, з ким він буде укладати кредитні договори на час укладення договору відступлення права вимоги сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про відповідача як боржника надана у витягу з реєстру прав вимоги № 109 від 24 листопада 2020 року, тобто через 2 роки після укладення договору відступлення права вимоги. Окрім того вважає завищеними витрати на правову допомогу, та неспівмірними.

У запереченні на відзиві зауважено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Оскільки продовження строку кредитування не було здійснено між відповідачкою та первісним кредитом після 11 жовтня 2020 року, то нарахування усіх процентів, починаючи з 12 жовтня 2020 року є протиправним та таким, що грубо порушує права Відповідачки.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

07 липня 2025 року представник позивача звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом.

08 липня 2025 року ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова цивільну справу передано до Кегичівського районного суду Харківської області.

01 серпня 2025 року цивільна справа надійшла до Кегичівського районного суду Харківської області.

Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25 серпня 2025 року. Клопотання про витребування доказів задоволено.

Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про поновлення строку на подання відзиву задоволено.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду повідомлявся належним чином, одночасно з позовом надав заяву, в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Матеріалами справи встановлено, що 15 липня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 397474008. Договір підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

Згідно умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 10300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику (п.1.1 Договору). Кредит надається на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (п. 1.2. Договору). На період строку, визначеного п. 1.2 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,63 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.3 договору). Згідно п. 1. 7 вказаного договору розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого п. 1.2 цього договору, зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно додаткової угоди від 13 серпня 2020 року, продовжено строк кредитування на 1 день. Згідно змісту додаткової угоди, починаючи з 14 серпня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,63 відсотків в день від суми кредиту, додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 14 серпня 2020 року.

Також додатковою угодою від 13 серпня 2020 року, що укладена між первісним кредитором та відповідачем, продовжено строк кредитування на 28 днів. Згідно змісту додаткової угоди, починаючи з 15 серпня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,30 відсотків в день від суми кредиту, додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 15 серпня 2020 року.

Відповідно додаткової угоди від 11 вересня 2020 року, що укладена між первісним кредитором та Відповідачем, продовжено строк кредитування на 1 день, починаючи з 12 вересня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,30 відсотків в день від суми кредиту, додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 12 вересня 2020 року.

Додатковою угодою від 11 вересня 2020 року, продовжено строк кредитування на 28 днів, починаючи з 13 вересня 2020 року позичальник сплачує за користування кредитом 1,30 відсотків в день від суми кредиту, додаткова угода розповсюджує свою дію на правовідносини між сторонами з 13 вересня 2020 року.

Також 27 жовтня 2020 року укладено додаткова угода до договору №397474008 за звернення позичальника, товариство надає позичальнику розстрочку у погашенні заборгованості в сумі 9683,48 грн строком на 70 днів. Загальна сума заборгованості вказана в п.1 додаткової угоди, є фіксованою, а будь-які нарахування до договору призупиняється. Позичальник сплачує товариству суму заборгованості вказану у п. 1 додаткової угоди, частками в розмірі не менше ніж 20 % від її загальної суми за графіком 10 листопада 2020 року 1937 грн, 24 листопада 2020 року 1937,00 грн; 08 грудня 2020 року 1937.00 грн; 22 грудня 2020 року 1937,00 грн; 05 січня 2021 року 1935,48 грн. п. 5 додаткової угоди при порушенні позичальником графіку сплати заборгованості, визначеної п.3 цієї додаткової угоди, дана угода втрачає чинність з моменту її укладення, а договір продовжує діяти без урахування її умов.

Відповідно платіжного доручення від 15 липня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» згідно договору №397474008 від 15 липня 2020 року ОСОБА_1 перераховано на рахунок № НОМЕР_2 кошти в розмірі 10300,00 грн.

Згідно наданої АТ «Приватбанк» витребуваної інформації повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 , та згідно виписки по даному рахунку, також вбачається, що на рахунок відповідачки 15 липня 2020 року відбулося зарахування в сумі 10300,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем та виписки з особового рахунка ОСОБА_1 має заборгованість перед кредитором в загальні сумі 20219,16 грн, яка складається з наступного: 9683,48 грн - заборгованість по тілу кредиту; 10535,68 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1. Договору). Право вимоги означає всі права клієнта за кредитним договором, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3. Договору). Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1. Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2. Договору). Відповідно до п. 5.3.3. Договору факторингу фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Згідно додаткових угод № 19 від 28 листопада 2018 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, №27 від 31 грудня 2021 року, №31 від 31 грудня 2022 року та №32 від 31 грудня 2023 року укладених ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до договору факторингу №28/1118-01, строк дії договору факторингу був продовжений спочатку до 31 грудня 2020 року, потім 31 грудня 2022 року, потім до 31 грудня 2023 року, та до 31 грудня 2024 року

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року.

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03 серпня 2021 року та №3 від 30 грудня 2022 року - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30 грудня 2024 включно, всі інші умови залишились без змін.

Відповідно витягу з реєстру прав вимоги №11 від 31 серпня 2023 року на виконання договору факторингу №05/0820-01 укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», за №8 284 значиться боржник ОСОБА_1 кредитний договір № 397474008 від 15 липня 2020 року, загальна заборгованість 20219,16 грн.

04 серпня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників.

Відповідно до п. 4.1. право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку договору.

Відповідно витягу з реєстру прав вимоги №1 від 04 червня 2025 року на виконання договору факторингу №04/06/25-Ю укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», за №5248 значиться боржник ОСОБА_1 кредитний договір 397474008 від 15 липня 2020 року загальна заборгованість в сумі 20219,16 грн.

Факт переходу права вимоги також підтверджується актами прийому передачі реєстру боржників та платіжними інструкціями.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частинами 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З кредитного договору №397474008 від 15 липня 2020 року, укладеного ОСОБА_1 та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та додаткових угод до цього договору, вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки ці договори укладені на сайтах позикодавця, та ОСОБА_1 підписала їх одноразовими ідентифікатором, тому без отримання повідомлень з відповідними ідентифікаторами, без здійснення входу на сайти товариств такі договори не були би укладеними.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеному у письмовій формі.

Виходячи з викладеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору №397474008 від 15 липня 2020 року та отримання ОСОБА_1 коштів у сумі 10300,00 грн.

Позивач, пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом у сумі 10535,68 грн.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому законодавство визначає різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постановах Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 754/16771/17 (провадження № 61-12636св21), від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц (провадження № 61-18053св21) зазначено:

«право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

За умовами кредитного договору №397474008 від 15 липня 2020 року сторони погодили строк кредитування 30 днів з 15 липня 2020 року по 14 серпня 2020 року з процентною ставкою 1,63%, потім угодами продовжували строк: на один день (з 14 серпня 1,63% в день), на 28 днів з (15 серпня 2020 року - 1,30 % в день); на один день (з 12 вересня 2020 року 1,30% в день), на 28 днів (з 13 вересня 2020 року 1,30% в день).

Тобто загальний строк кредитування з 15 липня 2020 року по 11 жовтня 2020 року.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив стягнути нараховані проценти, які розраховані станом на 25 червня 2025 року включно.

Отже, виходячи з того, що строк кредитування за кредитним договором №397474008 від 15 липня 2020 року закінчився 11 жовтня 2020 року, тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків. Оскільки строк кредитування за вказаним кредитним договором та його додатковими угодами закінчено 11 жовтня 2020 року, у кредитодавця було відсутнє право нараховувати відсотки за користування кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після 11 жовтня 2020 року, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Після цих дат права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з матеріалів справи договір укладено на 30 днів з 15 липня 2020 року по 14 серпня 2020 року з відсотковою ставкою в розмірі 1,63% за кожен день користування кредитом. Тобто, за вказаний період розмір відсотків становить 5036,70 грн (10300,00 грн х 1,63 % х 30 днів).

З 14 серпня 1,63% в день (10300,00х1,63х 1 день) становить відсотків 167,89 грн

З 15 серпня 2020 року на 28 днів з (10300,00 грн х 1,30 % х 28 днів) становить відсотків 3749,20 грн;

З 12 вересня 2020 року на 1 день (10300,00 грн х 1,30% х 1 день) становить відсотків 167,89 грн.

З 13 вересня 2020 року на 28 днів (10300,00 грн х 1,30% х 28 днів) становить відсотків 3749,20 грн.

Отже загальний розмір заборгованості повинен становить 23170,88 грн, з них 10300,00 грн тіло кредиту, 12870,88 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом з 15 липня 2020 року по 11 жовтня 2020 року, оскільки згідно розрахунку заборгованості наданих позивачем та не заперечується сторонами відповідачка внесла оплату у загальній сумі 18826,00 грн (12 серпня 2020 року - 990,00 грн, 13 серпня 2020 року 3879,00 грн; 11 вересня 2020 року -3952,00 грн; 14 жовтня 2020 року 5,00 грн; 27 жовтня 2020 року -10000,00 грн).

Таким, чином вбачається, що відповідачкою погашено повністю заборгованість по відсотках за користування кредитом, а отже у цій частині позовних вимог не підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги в частині тіла кредиту, так ОСОБА_1 отримала 10300,00 грн 5955,12 грн (внесення оплати відповідачкою) то залишок становить 4344,88 грн.

Тому суд, приходить до висновку, що в частині стягнення тіла кредиту за кредитними договорами підлягає до часткового задоволення у сумі 4344,88 грн.

Щодо права позивача пред`являти свої вимоги до боржника за договорами, то суд керується такими положеннями Закону.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги кредитного договору №397474008 від 15 липня 2020 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Враховуючи, вищевикладене, позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, а саме підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором №397474008 від 15 липня 2020 року в сумі 4344,88 грн, що складається з 4344,88 грн сума заборгованості по тілу кредиту, 0,00 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору, про що свідчить платіжна інструкція №15295 від 04 липня 2025 року (а.с.9).

Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (21,48%) та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 520,33 грн.Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 520,33 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. суд зазначає наступне.

За п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, у матеріалах справи міститься: копія договору надання правничої допомоги від 05 червня 2025 № 05/06/25-01, додаткова угода до Договору про надання правничої допомоги 8 від 05 червня 2025 року, Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору надання правничої допомоги від 05 червня 2025 № 05/06/25-01.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Враховуючи викладене та те, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, підлягає зменшенню з урахуванням клопотання представника відповідача та відшкодуванню у сумі 2000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 200, 258, 259, 263-265ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №397474008 від 15 липня 2020 року у розмірі 4344 (чотири тисячі триста сорок чотири) грн 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати зі сплати судового збору у розмірі 520 (п`ятсот двадцять) грн 33 коп та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн (дві тисячі) грн.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи Харківському апеляційному суду або через Кегичівський районний суд Харківської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал» ), місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, ,

представник позивача: Тараненко Артем Ігорович, адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, буд. 6, оф. 21,

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

представник відповідача: ОСОБА_2 .

Суддя Н.М. Куст