Справа № 291/1040/25
Провадження №2/291/576/25
Р І Ш Е Н Н Я (З АОЧНЕ)

іменем України

21 жовтня 2025 року селище Ружин

Ружинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Митюк О.В.,

за участю секретаря Кащук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ружин Житомирської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з вищеназваним позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що 21 лютого 2006 року вона зареєструвала шлюб з громадянином Росії ОСОБА_2 у Нагатинському відділі РАЦС управління РАЦС Москви за актовим записом № 393.

Побутові негаразди призвели до виникнення між нею та відповідачем сварок, внаслідок яких вона з відповідачем на протязі останніх 7 років спільною сім`єю не проживає, спільного господарства не веде.

І таким чином фактично на даний час її шлюб з відповідачем носить формальний характер, а подальше перебування в шлюбі порушує її права.

В шлюбі у них дітей немає, спору щодо розподілу спільного майна подружжя між ними також не має.

Проте через органи ДРАЦС їх шлюб розірвати неможливо, оскільки відповідач проживає на території Росії - держави, з якою Україна фактично перебуває в стані війни, а тому ні вона, ні він не мають об`єктивної можливості виїхати за місцем проживання один до одного для подачі до органів РАЦС спільних заяв про розірвання їхнього шлюбу.

З врахуванням вказаного, вона вимушена звертатись до суду з позовом про розірвання шлюбу.

В судове засідання позивачка не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.

Відповідач, в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Відзив на позов суду не подав.

Судом ухвалено проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , який зареєстрований 21 лютого 2006 року Нагатинським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви за актовим записом № 393.

Від спільного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає.

Згідно із вимогами ч.1 ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимогСімейного кодексу Українищодо підстав недійсності шлюбу.

Відповідно до ст.279 Сімейного кодексуУкраїни розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право`передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно п. 2 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (Україна/росія) в редакції від 21 січня 2006 року зазначається, що якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Пунктом 2 статті 29 Конвенції визначено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28 компетентною є установа Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.

У зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24 лютого 2022 року нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14 лютого 1992 року. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.

Згідно із п.1 ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства`визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців.

У ст.18Закону України«Про правовийстатус іноземцівта осіббез громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Відповідно до частини 1статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України.

Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України.

Відтак, враховуючи, що сторони зареєстрували шлюб у російській федерації, однак, позивачка є громадянкою України, проживає на території України, де має постійне зареєстроване місце проживання, а відповідач, є громадянином іноземної держави, суд вважає за необхідне до зазначених правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати законодавство України.

З пояснень позивачки, викладених нею в позовній заяві, вбачається, що вона з відповідачем на даний час не підтримує шлюбних відносин, і примирятись з ним та проживати однією сім`єю не бажає. Спору щодо розподілу спільного майна подружжя між ними не має.

Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

За таких обставин, суд приходить до впевненості, що подальше збереження сім`ї сторін є неможливим, оскільки суперечить їхнім інтересам, а тому їх шлюб суд розриває.

Також, позивач просила її прізвище після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне - ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У зв`язку з цим суд змінює позивачу прізвище ОСОБА_4 на дошлюбне прізвище ОСОБА_3 .

Відповідно ч.2 ст.141 ЦПК України, суд, стягує на користь позивача понесені нею судові витрати при зверненні до суду .

Керуючись ч.1 ст.110, ст.112 , ст.113 Сімейного Кодексу України, ст.ст. ст. ст. 141, 258, 259, 264, 265, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином Росії, зареєстрований 21 лютого 2006 року Нагатинським відділом РАЦС Управління РАЦС Москви за актовим записом № 393- розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити позивачці ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати по справі в сумі 1211 грн. 20 коп.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянин Росії, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , останнє відоме місце перебування : АДРЕСА_1 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію рішення після набрання законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ружинського районного суду

Житомирської області О. В. Митюк