Справа № 740/1910/25
Провадження № 2/740/1137/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Роздайбіди О.В.,

при секретарі Дьоміні Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення частки у спільному майні,

встановив:

ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив виділити в натурі ОСОБА_1 7/12 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності шляхом передачі майна у власність приміщень, припинивши її право часткової власності.

Позов мотивовано тим, що позивачка набула право власності на 7/12 частин житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частку в праві власності на житловий будинок від 14 серпня 2024 року № 2440, посвідченого приватним нотаріусом Зеленським В.В. , свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05 лютого 2024 року № 1662 виданого приватним нотаріусом Кізуб Т.Є. частка, свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 липня 2013 року № 806, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_6 1/12 частка.

Іншими співвласниками спірного будинку є ОСОБА_2 частка, ОСОБА_4 1/12 частка, ОСОБА_3 1/12 частка.

Із матеріалів технічної інвентаризації (технічного паспорту) та висновку щодо технічної можливості виділу натурі частки об`єкта нерухомого майна №375 від 12.06.2024 убачається, що спірний будинок складається із двох ізольованих приміщень (квартир), які мають окремий вхід, автономну систему опалення, газо- та електропостачання.

Позивачка є власником кв. АДРЕСА_2 , що становить 7/12 часток будинковолодіння, до складу якого входять наступні приміщення: в житловому будинку «А» - житлова кімната 2-2 площею 8,1 кв. м, житлова кімната 2-3 площею 13,5 кв. м, в прибудові «а1» - кухні 2-1 площею 11,9 кв. м,

У житловій прибудові «А1-ІІ» - передня 2-4 площею 20,3 кв. м, котельня 2-5 площею 2,7 кв. м, коридор 2-6 площею 7,9 кв. м, житлова кімната 2-7 площею 13,8 кв. м, житлова кімната 2-8 площею 17,0 кв. м, ванна 2-9 площею 11,6 кв. м, санвузол 2-10 площею 4,8 кв. м, хол 2-11 площею 26,3 кв. м, житлова кімната 2-12 площею 31,5 кв. м, житлова кімната 2-13 площею 37,1 кв.м. До належної позивачці частки також відносяться господарські будівлі і споруди: ганок літ. «а6», літня кухня літ. «Ж», ганок літ. «а7», літня кухня літ. «З», балкон літ. «а8», погріб літ. «П1», сарай літ. «К», сарай літ. «И», огорожа № 7, огорожа № 8, ворота з хвірткою № 4, зливна яма «Я».

Посилаючись на те, що належні позивачу 7/12 частко будинку фактично виділені, що прямо визначено в технічній документації, а саме спірний будинок вже поділений в натурі, має окремі ізольовані приміщення і незалежну систему життєзабезпечення будинку, позивач не може виділити належну їй частку в окремий об`єкт нерухомості та зареєструвати речове право з присвоєнням окремої адреси, тому вимушена звертатися в суду з даним позовом.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 квітня 2025 року у справі відкрито провадження по справі, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14 год. 00 хв. 19 травня 2025 року, яке в подальшому відкладено на 12 год. 00 хв. 17 червня 2025 року.

Ухвалою суду від 17.06.2024 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 12 год. 30 хв. 08 липня 2025 року.

Учасники справи у судове засідання не з`явились.

Представник позивача адвокат Васюк Д.Г. подав заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі його та позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Від ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому вона просила винести рішення відповідно до закону. Зазначила, що за станом здоров`я не має можливості приймати участь у судових засіданнях, проти задоволення позову не заперечувала.

ОСОБА_4 подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи по суті проводити без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання згідно із п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав частка будинковолодіння по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 2440, виданого 14.08.2024 приватним нотаріусом Зеленським В.В. (а. с. 9).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 1/12 частка будинковолодіння на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про спадщину № 806, виданого 18.07.2013 приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Кізуб Т.Є. (а. с. 10).

Витягом з Державного реєстру речових прав підтверджується право власності ОСОБА_1 на частку будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про спадщину № 162, виданого 05.02.2024 приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Кізуб Т.Є. (а. с 11).

Як убачається з технічного паспорту житлового будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 належить частка, ОСОБА_4 1/12 частка, ОСОБА_1 7/12 часток, ОСОБА_3 1/12 частка вказаного будинковолодіння (а. с. 12 15).

Згідно з висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки об`єкта нерухомого майна № 375 від 12.06.2024, за технічними характеристиками 7/12 часток об`єкту є відокремлені, мають окремий вихід, окреме інженерне обладнання і можуть бути виділені в на турі в окремий об`єкт нерухомого майна в цілому (а. с. 16 18).

Відповідно до звіту про вартість майна, ринкова вартість об`єкта оцінки 7/12 часток будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , визначена на засадах незалежної оцінки, складає 119 633,00 грн (а. с. 22 23).

Частиною першою ст. 15 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Приписами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11.09.1997 та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Постановою від 17.05.2023 по справі № 466/4559/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виснував, що виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні ст. 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюється два самостійних об`єкта майна.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.05.2021 у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з наведеного, позивач позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту шляхом виділення у власність в натурі в рахунок належних часток об`єкту нерухомого майна, як окремий і цілий об`єкт квартиру та припинення права спільної часткової власності на частку в житловому будинку.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 81, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення частки у спільному майні задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_1 7/12 часток будинковолодіння, до складу якого входять наступні приміщення: в житловому будинку «А» - житлова кімната 2-2 площею 8,1 кв. м, житлова кімната 2-3 площею 13,5 кв. м, в прибудові «а1» - кухні 2-1 площею 11,9 кв. м, у житловій прибудові «А1-ІІ» - передня 2-4 площею 20,3 кв. м, котельня 2-5 площею 2,7 кв. м, коридор 2-6 площею 7,9 кв. м, житлова кімната 2-7 площею 13,8 кв. м, житлова кімната 2-8 площею 17,0 кв. м, ванна 2-9 площею 11,6 кв. м, санвузол 2-10 площею 4,8 кв. м, хол 2-11 площею 26,3 кв. м, житлова кімната 2-12 площею 31,5 кв. м, житлова кімната 2-13 площею 37,1 кв.м. До належної позивачці частки також відносяться господарські будівлі і споруди: ганок літ. «а6», літня кухня літ. «Ж», ганок літ. «а7», літня кухня літ. «З», балкон літ. «а8», погріб літ. «П1», сарай літ. «К», сарай літ. «И», огорожа № 7, огорожа № 8, ворота з хвірткою № 4, зливна яма «Я», припинивши її право спільної часткової власності.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Роздайбіда