УХВАЛА

08 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 522/3747/22

провадження № 61-16480св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд): головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач)

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хрипко Максим Юрійович,

на рішення Приморського районного суд м. Одеси від 17 жовтня 2023 року

у складі судді Абухіна Р. Д. та постанову Одеського апеляційного суду

від 23 жовтня 2024 року у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М., Дришлюка А. І.,

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»

(далі - позивач)

до

відповідачів ОСОБА_1 (далі - відповідачка-1), ОСОБА_2 в особі представника за законом ОСОБА_3 , (далі - відповідачка-2)

треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович (далі - приватний виконавець), Служба у справах дітей Одеської міської ради

про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,

постановив ухвалу про наступне:

I. Вступ

1. У березні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів за участю третіх осіб про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

2. Представник відповідачів позовні вимоги не визнав.

3. Суд першої інстанції позов задовольнив, і його позицію підтримала апеляційна інстанція.

4. Відповідачка-1 оскаржила судові рішення в касаційному порядку. Підставою оскарження вказала те, що суди не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду, перелік яких навела у касаційній скарзі.

Також вказала на порушення судами норм процесуального права - не дослідження зібраних у справі доказів та встановлення обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

5. Ключовим у спірних правовідносинах є питання чи належний спосіб захисту порушених прав обрано позивачем.

6. Оскаржувані судові рішення переглядаються в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку

з чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.

ІІ. Короткий зміст позовних вимог

7. Позов обґрунтований тим, що:

- 15 травня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - банк) та відповідачкою-1 укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 57 000 дол. США;

- 15 травня 2006 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 ;

- 07 вересня 2017 року заочним рішенням Приморського районного суду

м. Одеси стягнуто з відповідачки-1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») заборгованість за кредитним договором від 15 травня

2006 року в сумі 106 510,95 дол. США та 66 523,15 грн, всього 2 303 888,02 грн;

- 16 березня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на його правонаступника - позивача;

- 23 листопада 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа виданого 16 жовтня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з відповідачки-1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості за кредитним договором № 60/06ф-5 в сумі

106 510,95 дол. США та 66 523,15 грн, всього 2 303 888,02 грн;

- 22 грудня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника - спірної квартири;

- згідно з довідкою від 17 вересня 2021 року про зареєстрованих осіб

у спірній квартирі зареєстровано дві особи: ОСОБА_3 ; ОСОБА_1 ;

- 06 вересня 2021 приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні та спірну квартиру передано на реалізацію через електронні торги до ДП «СЕТАМ»;

- 11 жовтня 2021 року відповідачка-1 надала приватному виконавцю довідку про реєстрацією місця проживання особи, відповідно до якої у спірній квартирі 07 жовтня 2021 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- 11 жовтня 2021 року приватний виконавець виніс постанову про відкладення проведення виконавчих дій, якою зобов`язано ДП «СЕТАМ» відкласти реалізацію спірної квартири;

- електронні торги з примусової реалізації предмета іпотеки зупинено;

- 31 січня 2022 року приватний виконавець звернувся до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради для отримання дозволу звернути стягнення на нерухоме майно боржника;

- у відповіді від 09 лютого 2022 року Служба у справах дітей Одеської міської ради повідомила, що для підготовки подання до органу опіки та піклування стосовно вирішення питання щодо надання дозволу звернення стягнення на нерухоме майно, де має право користування малолітня дитина, необхідно надати документи, навівши необхідний перелік;

- приватний виконавець вказані документи не може надати, тому фактично позбавлений можливості отримати такий дозвіл;

- дії відповідачки-1 щодо реєстрації у спірній квартирі малолітньої онуки спрямовані на ухилення від виконання рішення про стягнення з неї боргу

з метою унеможливлення звернення стягнення на зазначене майно, оскільки дитина була зареєстрована у вищезазначеній квартирі вже після її передачі на примусову реалізацію для погашення заборгованості за кредитним договором забезпеченим іпотекою, чим порушила право позивача на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна.

8. Враховуючи викладене позивач просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування спірною квартирою.

ІII. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

9. Рішенням Приморського районного суд м. Одеси від 17 жовтня 2023 року, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду

від 23 жовтня 2024 року, позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування спірною квартирою. Вирішено питання розподілу судових витрат.

10. Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що дії відповідачки-1 щодо реєстрації малолітньої дитини в квартирі, яка на законних підставах перебуває на стадії реалізації з виконання рішення суду, свідчать про недобросовісне здійснення прав та виконання взятих на себе обов`язків і про намагання ускладнити виконання рішення суду.

11. Додатковим рішенням Приморського районного суд м. Одеси

від 09 листопада 2023 року заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнено з відповідачки-1, відповідача-2 на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн з кожного.

У задоволені іншої частини вимог відмовлено.

12. Суд першої інстанції, оцінивши співмірність витрат зі складністю предмета спору, виходячи із критеріїв розумності та пропорційності оплати послуг адвоката, дійшов висновку про стягнення вказаної суми.

IV. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

13. У касаційній скарзі представник відповідачки-1 просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

14. Касаційна скарга мотивована тим, що:

- встановлені судами обставини є не доведеними належними та допустимими доказами, а висновки, викладені в оскаржуваних судових рішеннях, не відповідають обставинам справи та матеріалам справи;

- суди не звернули уваги, що виконавцем не було дотримано вимог законодавства та не враховані інтереси дитини, оскільки він звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради, а не до органу опіки та піклування;

- висновки судів про те, що відповідачка-1 зареєструвала свою онуку

у спірній квартирі з метою унеможливлення звернення стягнення на зазначене майно є припущеннями без підтвердження належними доказами;

- суди проігнорували той факт, що спірна квартира, яка є предметом іпотеки, не була придбана за кредитні кошти, а була власністю відповідачки-1 ще до укладення кредитного та іпотечного договорів та є єдиним житлом відповідачів;

- суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 755/12052/19 (застосували висновки не у відповідності до їх змісту та протилежним шляхом), від 21 серпня 2019 року у справі № 569/4373/16-ц, Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справі № 280/2937/22,

від 28 серпня 2019 року у справі № 575/135/17.

V. Рух справи в суді касаційної інстанції

15. 02 грудня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат

Хрипко М. Ю. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду.

16. Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2025 року відмовлено

ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення з касаційною скаргою, відкрито касаційне провадження, відмовлено

у задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

17. 13 лютого 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

18. Ухвалою Верховного Суду від 03 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

19. Сторони у справі не скористалися своїм правом на подання відзивів на касаційну скаргу.

VI. Фактичні обставини справи, встановлені судами

20. 15 травня 2006 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачкою-1 укладено кредитний договір № 60/06ф-5, відповідно до якого вона отримала кредит на споживчі потреби в розмірі 57 000 дол. США, термін повернення кредиту - 14 травня 2026 року.

21. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та ОСОБА_4 15 травня 2006 року укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку передано спірну квартиру.

22. 07 вересня 2017 року заочним рішенням Приморського районного суду

м. Одеси у справі № 490/8774/15-ц стягнуто з відповідачки-1 на користь

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованість за кредитним договором № 60/06ф-5 від 15 травня 2006 року в сумі 106 510,95 дол. США та 66 523,15 грн, всього 2 303 888,02 грн.

23. 16 березня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси

у справі №490/8774/15-ц замінено стягувача у виконавчому провадженні

з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на його правонаступника - позивача.

24. 23 листопада 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 490/8774/15-ц виданого 16 жовтня 2020 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з відповідачки-1 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості за кредитним договором № 60/06ф-5 в сумі 106 510,95 дол. США та 66 523,15 грн, всього 2 303 888,02 грн.

25. 22 грудня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника - спірної квартири, яку потім передано на реалізацію через електронні торги до ДП «СЕТАМ».

26. 11 жовтня 2021 року відповідачка-1 надала приватному виконавцю довідку про реєстрацією місця проживання особи, відповідно до якої у спірній квартирі 07 жовтня 2021 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

27. 11 жовтня 2021 року приватний виконавець виніс постанову про відкладення проведення виконавчих дій, якою зобов`язано ДП «СЕТАМ» відкласти реалізацію спірної квартири.

28. Відповідно до підпункту 3.1 Іпотечного договору від 15 травня 2006 року іпотекодавець згоден з тим, що протягом дії цього договору він не має права без письмової згоди іпотекодержателя вчиняти чи опосередковано сприяти передавачі предмета іпотеки в спільну діяльність, лізінг, найм, оренду, користування.

29. Згідно з підпунктом 5.3.7. договору іпотекодавець зобов`язаний без письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати дій, пов`язаних зі зміною права власності на предмет іпотеки, а також дій по передачі предмета Іпотеки в наступну іпотеку, найм (оренду), в безоплатне користування, лізинг, спільну діяльність чи оперативне управління третім особам.

30. Відповідно до підпункту 5.3.8. договору іпотеки іпотекодавець зобов`язаний повідомляти іпотекодержателя про будь-які зміни, що відбулись або відбуваються з предметом іпотеки, зокрема про посягання третіх осіб на предмет іпотеки.

31. ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Київ, а реєстрація за адресою спірної квартири ( АДРЕСА_2 ) відбулась

07 жовтня 2021 року, тобто через 9 днів після публікації про торги на офіційному сайті ДП «СЕТАМ» (28 вересня 2021 року), та в порушення трьох місячного строку для первинної реєстрації новонародженої дитини.

32. Приватному виконавцю надавались відомості № П1-247682-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 23 вересня 2021 року, згідно із яких за адресою спірної квартири зареєстровані такі особи: 1) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 2) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

33. 31 січня 2022 року приватний виконавець звернувся до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради для отримання дозволу звернути стягнення на нерухоме майно боржника;

34. Служба у справах дітей Одеської міської ради у відповіді № 1762

від 09 лютого 2022 року на звернення приватного виконавця від 31 січня 2022 року повідомила, що для підготовки подання до органу опіки та піклування стосовно вирішення питання щодо надання дозволу звернення стягнення на нерухоме майно, де має право користування малолітня дитина, необхідно надати документи, навівши необхідний перелік.

VІІI. Позиція Верховного Суду

35. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду заслухав суддю-доповідача, перевірив наведені у касаційній скарзі доводи, за результатами чого робить висновок про наявність правових підстав для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

36. Підстави для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Верховного Суду визначені статтею 403 ЦПК.

37. Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

38. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов переконання, що наявні підстави для передачі даної справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду для відступлення від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду

у складі колегії суддів Першої судової палати від 22 лютого 2023 року у справі

№ 127/30571/21, від 04 вересня 2023 року № 334/7004/21,та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати від 29 липня 2025 року у справі

№ 564/3477/21, з таких мотивів.

39. У цій справі спір пов`язаний із захистом прав позивача як іпотекодержателя. Зокрема, кредитор звернувся з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, яка є іпотечним майном (див. пункти 7-8).

Позивач зазначав, що дії відповідачки ОСОБА_1 щодо реєстрації у спірній квартирі малолітньої онуки спрямовані на ухилення від виконання рішення про стягнення з неї боргу шляхом звернення стягнення на це майно у межах процедури виконавчого провадження, чим порушила право позивача на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна. Служба у справах дітей Одеської міської ради фактично не надала приватному виконавцю дозволу на реалізацію описаної та арештованої квартири, у зв`язку з чим позивач як кредитор звернувся за захистом своїх прав.

40. Спір у справах № 127/30571/21, № 564/3477/21, № 334/7004/21 також пов`язаний із захистом прав кредитора на право задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна, в якому зареєстровані малолітні діти,і позивачі звернулися до суду із вимогою про визнання їх такими, що втратили право користування цим майном (виселення).

Позивачі вказали, що банк не може реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки через реєстрацію у ньому неповнолітніх дітей у інший спосіб, аніж визначений ними у позовах.Виконавець не може виконати рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки Служба у справах дітей відмовила у наданні дозволу на реалізацію описаного та арештованого майна у зв`язку з реєстрацією там неповнолітніх дітей.

41. Правовідносини у наведених справах є подібними (див. пункти 39-40) і пов`язані із особливостями визнання осіб такими, що втратили право користування іпотечним майном (виселення).

42. У справах № 127/30571/21, № 564/3477/21, № 334/7004/21 Верховний Суд вказав, що виконавець на підставі частини першої, пункту 1 частини другої, пунктів 3, 6, 22 частини третьої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) зобов`язаний та має право вживати всіх необхідних заходів щодо примусового виконання судового рішення, в тому числі й одержувати всі необхідні дозволи для проведення виконавчих дій.

З наведеного можна виснувати, що державний чи приватний виконавець зобов`язаний звернутися до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на реалізацію житлової нерухомості, право на користування якою мають діти, а у разі відмови у наданні такого дозволу органом опіки та піклування - виконавець має повноваження звернутися до суду з відповідним поданням.

Отже, з метою усунення обставин, які роблять неможливим виконання рішення суду, а саме відсутності дозволу (відмові) органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право власності або право користування яким мають діти, виконавець може звернутися до суду із заявою (поданням) про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, в якому зареєстровані діти, яка повинна бути розглянута судом в порядку, встановленому в статті 435 ЦПК.

Тобто звернення кредитора з позовом про виселення осіб, які зареєстровані в іпотечному майні, з метою передачі його на реалізацію в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення заборгованості, не є необхідним.

Ініціювання кредитором нового спору про виселення з іпотечного майна з метою реалізації цього майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження не є правомірним і ефективним способом захисту.

43. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду з такими висновками погодитися не може.

44. У спірних правовідносинах ключовим питанням є те, чи є ініціювання кредитором нового спору про виселення з іпотечного майна з метою реалізації цього майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження належним способом захисту.

45. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду наголошує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)).

46. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

47. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).

48. Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16).

49. Касаційний суд вже звертав увагу, що автономія волі та приватний інтерес є «підвалинами» сучасного приватного права. Завдання приватного права полягає у «напрацюванні» таких правил, які максимальною мірою забезпечують автономію волі та реалізацію приватного інтересу кожної особи, без порушення прав і інтересів інших осіб (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2024 року в справі № 601/1396/21).

50. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними.

51. Добра совість - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц).

52. З урахуванням того, що норми цивільного законодавства мають застосовуватися із врахуванням добросовісності, то принцип добросовісності не може бути обмежений певною сферою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 463/13099/21, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22).

53. Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19).

54. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що кредитор наділений правом самостійного звернення до суду із позовом про визнання такими, що втратили право користування (виселення) мешканців з іпотечного майна в разі наявності обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду в інший спосіб.

55. Тому Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати від 22 лютого 2023 року у справі № 127/30571/21, від 04 вересня 2023 року № 334/7004/21, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати від 29 липня 2025 року у справі № 564/3477/21, щодо способу захисту прав кредитора на реалізацію іпотечного майна та зробити висновок про те, що:

«приватно-правові норми не містять такої підстави для відмови в позові як неправомірність ініціювання кредитором нового спору про виселення з іпотечного майна з метою реалізації цього майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження;

відмова в задоволенні позову про визнання особи такою, що втратила право користування житлом чи виселення внаслідок того, що виконавець може звернутися з поданням, з урахуванням того, що приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, не є підставою для відмови судом у визнанні особи такою, що втратила право користування житлом чи її виселенні».

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Справу № 522/3747/22 передати на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко