Провадження № 22-ц/4808/1064/25
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Баркова В.М., Бойчука І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив №16 у м. Івано-Франківську», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про визнання права власності в порядку спадкування,за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романенко Євген Олександрович, на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області про зупинення провадження у справі, постановлену суддею Бородовським С.О. 27 березня 2025 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 поданий позов до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив №16 у м. Івано-Франківську» (далі Кооператив №16), третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, мотивований тим, що після смерті батька ним та відповідачем ОСОБА_2 оформлено спадщину.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 21.08.2023 року йому належить право власності на: частки квартири АДРЕСА_1 , на частки автомобіля «Део Ланос» та на частки грошових вкладів і депозитних рахунків в банках.

Після отримання позивачем правовстановлюючих документів, він дізнався, що у власності його батька, окрім зазначеного в свідоцтвах про право на спадщину майна перебував також гараж № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «Гаражно-будівельний кооператив №16 у м. Івано-Франківську». Вважає, що відповідач ОСОБА_2 приховав від нього факт наявності цього гаражу та правовстановлюючих документів на нього.

01 березня 2024 року, Кооперативом №16 повідомлено позивача, що відповідач ОСОБА_2 на підставі неправдивих документів про смерть батька подав документи до кооперативу, про те, що він є єдиним спадкоємцем спірного гаражу і просить прийняти його в члени цього кооперативу.

Однак дізнавшись, що є два спадкоємці у яких немає правовстановлюючих документів на спірний гараж, відповідач вирішив припинити користування гаражем та демонтувати його.

Представником позивача ОСОБА_3 від імені позивача сплачено кооперативу всі експлуатаційні внески за користування спірним гаражем за період після смерті батька.

Позивач має намір стати членом Кооперативу №16, володіти та користуватися гаражем № НОМЕР_1 , окрім того в гаражі знаходиться спадковий автомобіль «Део Ланос», у доступі до якого він обмежений.

Вважає, що відповідачі ОСОБА_2 та Кооператив №16 перешкоджають йому у реалізації його права на користування спадковим гаражем, тому просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4 на частини гаражу № НОМЕР_1 в Обслуговуючому кооперативі «Гаражно-будівельний кооператив №16 у м. Івано-Франківську» та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2025 рокупровадження у справі зупинено (а.с.209-210, том 1).

Зупиняючи провадження суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на момент розгляду справи перебував у складі Збройних Сил України та зобов`язав відповідача повідомити суд про припинення його перебування у складі ЗСУ.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою суду представник апелянта ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, яка обґрунтована тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, мали місце порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до помилкової ухвали, що є підставою, відповідно до вимог ст.379 ЦПК України, для скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду судом першої інстанції.

Зазначила, що дана справа стосується спадкових прав, тому її тривалий розгляд може призвести до негативних для позивача наслідків, зокрема неможливості реалізації його права на спадкове майно.

Суд першої інстанції не взяв до уваги доводи позивача, а пославшись лише на довідку відповідача про його перебування на службі в тиловій частині НОМЕР_2 зупинив провадження у справі.

На час постановлення судом оскаржуваної ухвали не встановлено адресу місця розташування військової частини НОМЕР_2 , не встановлено чи перебуває ця військова частина безпосередньо в зоні бойових дій, чи виконує бойові завдання або чи перебуває в місці де не відбуваються бойові дії.

Відповідач, як вважає представник позивача, несе службу у тиловій частині, часто буває вдома, був помічений неодноразово сусідами за своїм місцем проживання.

На переконання позивача, судом першої інстанції під час вирішення клопотання про зупинення провадження у справі не було з`ясовано чи перебуває останній у складі ЗСУ безпосередньо у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, чи виконує вказана частина бойові завдання у зоні бойових дій та чи призвела військова служба до об`єктивної неможливості відповідача приймати участь у судовому провадженні.

Вважає, що для вирішення питання про зупинення провадження недостатньо самого факту запровадження воєнного стану і формального перебування у складі ЗСУ, оскільки не всі структурні елементи у складі ЗСУ переведені на воєнний стан, тобто виконують бойові завдання у зоні бойових дій.

Довідку №303 від 16.01.2025 року згідно якої відповідач перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_2 , вважає неналежним доказом, який підтверджує наявність підстав для зупинення провадження у справі, що передбачені п. 2 ч. 1. ст. 251 ЦПК України, оскільки вона не містить відомостей про виконання бойових завдань у зоні бойових дій та інформації про відсутність перебування відповідача особисто у зоні постійної дислокації, а безпосередньо у зоні бойових дій.

Позивач тривалий час не може користуватися спірним гаражем, оскільки відповідачі Кооператив №16 та ОСОБА_2 перешкоджають йому в отриманні правовстановлюючих документів на нього та у безпосередньому доступі до нього.

Просить ухвалу Івано-Франківського міського суду від 27.03.2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду іншим складом суду.

Позиція інших учасників справи

Відповідачем ОСОБА_2 та третьою особою Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідачем Кооперативом №16 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач погоджується з доводами позивача про необхідність надання доказів перебування ОСОБА_2 у складі ЗСУ, однак не погоджується з твердженнями, що останній служить в тиловій частині та часто перебуває вдома, оскільки такі твердження позивача не підкріплюються будь-якими доказами, а ч. 1. ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кооператив №16 не погоджується з позицією позивача щодо існування ризику пошкодження майна позивача на території кооперативу, оскільки для таких тверджень позивач повинен мати правовстановлюючі документи на спірний гараж. Самовільна сплата представником позивача ОСОБА_3 членських внесків кооперативу не свідчить про набуття нею чи позивачем членства у ньому.

Членство померлого ОСОБА_4 у кооперативі було припинене автоматично у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пунктом 2.9 Статуту Кооперативу №16 встановлено, що спадкоємці члена кооперативу набувають членство у ньому з моменту затвердження Загальними зборами членів кооперативу їх заяви на вступ у члени кооперативу.

Оскільки стосовно позивача ОСОБА_1 чи його представника ОСОБА_3 не приймалось рішення про набуття кимось з них членства в Обслуговуючому кооперативі «Гаражно-будівельний кооператив №16 у м. Івано-Франківську» ані головою кооперативу, ані загальними зборами учасників кооперативу, то сплата представником позивача ОСОБА_3 членських внесків на рахунок кооперативу відбувається на думку відповідача, з метою встановлення фіктивної правової підстави для користування гаражем № НОМЕР_1 за відсутності у позивача правовстановлюючих документів.

Також відповідач повідомив, що Кооператив №16 звертався до представника позивача з повідомленням про надання банківських реквізитів для повернення помилкового сплачених членських внесків ОСОБА_3 однак відповіді не отримав.

З врахуванням наведеного просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

За змістом ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду.

Фактичні обставини справи

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Івано-Франківську Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 06 травня 2022 року, батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис №76 (а.с.23).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.24).

Позивач прийняв спадщину усього належного майна померлого та зазначив, що окрім нього спадкоємцем є також ОСОБА_2 , що підтверджується заявою про прийняття спадщини за законом від 03.08.2022 року.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №73654805 від 21.08.2023 року, після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф. 21.01.2022 року зареєстровано спадкову справу № 37/2022 (а.с. 29).

Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2023 року спадкоємцями на майно ОСОБА_4 є його сини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина складається з квартири АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на спадщину частки квартири видано ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на частки квартири видано ОСОБА_2 28.02.2023 року. Право власності на квартиру підлягає державній реєстрації (а.с. 25).

Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.08.2023 року спадкоємцями на майно ОСОБА_4 є його сини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина складається з грошових вкладів з процентами та компенсаціями: по рахунку № НОМЕР_5 cума залишку 122914, 33 грн. відкритий 02.07.2018 р.; по рахунку № НОМЕР_6 сума залишку 0, 00 грн. відкритий 29.12.2015 року. Грошових вкладів з відповідними відсотками АТ КБ «Приватбанк» відкриті: депозитні рахунки номер рахунку № НОМЕР_7 , дата відкриття 19.06.2020 року, залишок НОМЕР_8 , 67, валюта UAH, номер рахунку № НОМЕР_9 , дата відкриття 21.01.2014 року, залишок-0, валюта UAH, номер рахунку № НОМЕР_10 , дата відкриття 10.04.2018 року, залишок 320236, 09 грн., номер рахунку НОМЕР_11 , дата відкриття 06.07.2018 року, залишок 8, 46, валюта UAH. Свідоцтво про право на спадщину на частки грошових вкладів видано ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на частку грошових вкладів видано ОСОБА_2 28.02.2023 року (а.с.31).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2023 року спадкоємцями на майно ОСОБА_4 є його сини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво, складається з автомобіля марки DAEWOO LANOS, випуску 2007 року, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_12 , колір синій, тип ТЗ седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_13 , належного спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_14 , виданого ВРЕР м. Івано-Франківська 14.08.2013 року (а.с. 33).

Свідоцтво про право на спадщину на частку автомобіля видано ОСОБА_1 .

Свідоцтво про право на спадщину на частку автомобіля видано ОСОБА_2 28.02.2023 року.

Як підтверджується Витягом з Протоколу №3/2022 зборів уповноважених Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив №16 у м. Івано-Франківську» з метою встановлення подальшого власника після смерті ОСОБА_4 гаражу № НОМЕР_1 вирішено скасувати рішення зборів уповноважених Кооперативу про набуття членства у Кооперативі ОСОБА_2 . Рекомендовано потенційним спадкоємцям ОСОБА_4 надати на адресу кооперативу підтверджуючі документи стосовно факту прийняття ними спадщини та розміру часток в даній спадщині (а.с. 38).

Кооператив №16 повідомив відповідача ОСОБА_2 про те, що з грудня 2021 року він користується гаражем № НОМЕР_1 без належної на те правової підстави та на підставі неправдивих відомостей про смерть свого батька ОСОБА_4 , який був попереднім користувачем цього гаражу. Кооперативу відомо про наявність двох рівноправних спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кожному з яких належить половина спадкового майна. Спадкоємцями не надано правовстановлюючого документу, який би підтверджував право на спадщину будь-кого з них або право власності на гараж. Інформація про необхідність надання підтверджуючих документів на гараж № НОМЕР_1 та необхідність узгодження порядку використання гаража з іншими спадкоємцями була доведена в усній формі представнику ОСОБА_2 ОСОБА_6 під час особистої зустрічі 21.02.2024 року. Однак, будь-яких документів на підтвердження законності використання гаражу представником ОСОБА_2 не надано. Відтак, кооператив вимагав від ОСОБА_2 : надати до 01.04.2024 року документи, що підтверджують факт погодження між спадкоємцями ОСОБА_4 порядку спільного використання ними гаражу № НОМЕР_1 та протягом 15 днів після такого погодження укласти з кооперативом договір про надання послуг користування земельною ділянкою, майно, інфраструктурою та послугами кооперативу; припинити до 01.05.2024 року користування гаражем № НОМЕР_1 та демонтувати власними силами спірний гараж на території кооперативу, вивезти усі будівельні матеріали та сміття за межі кооперативу у випадку невиконання попередньої вимоги. (а.с. 41).

Листом №02/09 від 02 вересня 2024 року Кооперативу №16 повідомлено представника позивача ОСОБА_3 , що згідно рішення Івано-Франківської міської ради №290 від 13.09.1995 року земельна ділянка, на якій розташований гараж № НОМЕР_1 , перебуває у постійному користуванні Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив №16 в м. Івано-Франківську. Цей факт підтверджується Державним актом на право постійного користування №ІІ-ІФ №002016 від 07.12.1995 року, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:007:0104. Оскільки, речове право на гараж № НОМЕР_1 , який використовувався померлим ОСОБА_4 як на нерухоме майно ні за ким не зареєстроване, а знаходиться він на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні Кооперативу №16, у ОСОБА_1 відсутні законні підстави для використання гаражу на території кооперативу. Не виконавши вимоги кооперативу щодо демонтажу власними силами гаражу та вивезення будівельних матеріалів за межі кооперативу позивачем вчинено дії, якими підтверджено відмову від права власності на будівельні матеріали з яких збудований гараж й відповідно його подальша доля буде визначена самостійно органами управління кооперативом (а.с. 44).

Представником позивача ОСОБА_3 направлялися звернення до відповідача ОСОБА_2 про надання їй правовстановлюючих документів на гараж № НОМЕР_1 та до голови Гаражно-будівельного кооперативу №16 у м. Івано-Франківськ, щодо заборони вчинення будь-яких дій з гаражем, які у разі вчинення будуть розцінюватися як протиправні, а також надання їй як представнику будь-яких документів щодо членства померлого ОСОБА_4 в кооперативі, що підтверджується листами від 20.10.2024 року, 21.10.2023 року та 23.10.2024 року (а.с. 56-57, 59).

Відповідно до довідки з військової частини НОМЕР_2 від 16.01.2025 року №303 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, дію якого не припинено і по теперішній час.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України, тому існують обставини відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи, наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі, а тому суд вважав за необхідне провадження у справі зупинити до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Встановлено, що у листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив №16 в м. Івано-Франківську», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про визнання права власності в порядку спадкування на частину гаражу.

У січні 2025 року відповідач ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про зупинення провадження, у якому зазначив, що перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 , на підтвердження чого долучив копію довідки від 16 січня 2025 року №303.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (у редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) (далі - Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Водночас, в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 зазначено, що: «22 серпня 2022 року позивач звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі № 461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини від 08 серпня 2022 року №2/762 та №2/761. Пунктом 2 частини першої ст.251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17, ухвалі Верховного Суду від11 жовтня 2023 року у справі №127/1407/22.

В ухвалі від 16.07.2025 року (справа №754/947/22) Велика Палата Верховного Суду навела мотиви колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 04 червня 2025 року, яка передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, а саме, що «…з оголошенням воєнного стану на всій території України ЗСУ починає функціонувати на всій території України в умовах особливого періоду, який передбачає переведення ЗСУ у повному складі на території усієї України на воєнний стан, зокрема організацію і штат воєнного часу.

Відповідно, будь-який військовослужбовець в Україні, мобілізований до ЗСУ, який здійснює військову службу у конкретній військовій частині під час воєнного стану, введеного Указом, є таким, що перебуває у штаті воєнного часу ЗСУ, які переведені на воєнний стан.

Військовослужбовець може перебувати у військовій частині ЗСУ, яка незадіяна до ведення воєнних (бойових) дій, але це не виключає його оперативного відрядження до іншої військової частини, яка задіяна у відповідних діях. На переконання колегії суддів, у цьому й полягає одна зі складових функціонування ЗСУ в умовах особливого періоду. Це саме стосується, наприклад, військовослужбовців, які відряджені до військових адміністрацій.

Тому, з урахуванням процесуальних прав військовослужбовця, у пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України мова йде саме про переведення ЗСУ на воєнний стан. Ця норма процесуального права не містить виключень щодо ситуацій, коли здійснення конкретних завдань військовослужбовцем, який перебуває на військовій службі у військовій частині ЗСУ під час воєнного стану, об`єктивно не перешкоджають йому приймати участь у судових засіданнях. У цьому випадку, до внесення змін у процесуальне законодавство, використання військовослужбовцем свого права, залежить від його власної совісті. Це не позбавляє суд права оцінювати ці дії з точки зору добросовісності учасника процесу…».

З метою об`єктивного з`ясування обставин у справі судом витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_6 та у ІНФОРМАЦІЯ_7 інформацію про юридичну адресу Військової частини НОМЕР_2 та про те, чи перебуває ОСОБА_2 на військовій службі.

На виконання вимог зазначеної ухвали ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомив суд про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно з відомостями системи ЄДРПВР «Оберіг», призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_9 ( АДРЕСА_3 ). ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомив, що ОСОБА_2 призваний 22.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_9 на військову службу під час мобілізації та вибув у розпорядження командира військової частини НОМЕР_15 , станом на 22.09.2025 року для постановки на військовий облік у зв`язку із звільненням з військової служби, до РТЦК та СП не звертався.

Крім того, самим відповідачем подано довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з яких вбачається, що майор, а в подальшому підполковник ОСОБА_2 дійсно в період з 18.05.2023 по 16.07.2923 року; з 20.07.2023 по 24.07.2023; з 04.08.2023 по 08.08.2023; з 01.09.2023 по 17.09.2023; з 23.09.2023 по 23.09.2023; з 08.10.2023 по 25.10.2023; з 01.03.2024 по 04.03.2024; з 10.03.2024 по 13.03.2024; з 26.11.2024 по 30.11.2024; з 03.12.2024 по 19.12.2024 по 21.12.2024; з 23.12.2024 по 25.12.2024; з 27.12.2024 по 29.12.2024; з 31.12.2024 по 21.01.2025; 11.02.2025 по 28.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Бахмутський район, Торецька міська територіальна громада; а у період з 14.04.2025 по 20.06.2025, з 10.07.2025 по 15.09.2025 брав участь у вищезазначених заходах перебуваючи у Харківській області, Чугуївському районі, Вовчанській міській територіальній громаді; Донецькій області, Покровському районі, Покровській міській територіальній громаді.

Відтак, матеріалами справи підтверджується перебування відповідача у складі військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, в тому числі й на час розгляду даної справи.

Крім того, колегія не погоджується з доводами апелянта про те, що відповідач часто перебуває вдома, оскільки такі твердження позивача не підкріплюються будь-якими доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до постановлення судом неправильної ухвали.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романенко Євген Олександрович, залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 березня 2025 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Максюта І.О.

Судді: Барков В.М.

Бойчук І.В.