Справа №320/9449/15-ц
Провадження № 2-в/333/19/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумової І.Й.,

за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали, які надійшли із Запорізького апеляційного суду для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 320/9449/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2016 р. по цивільній справі №320/9449/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості, позовні вимоги задоволено повністю.

Даним рішенням суду присуджено:

«…Розірвати з 21 вересня 2014 року Договір № SAMDN4445 на вклад «Мультивалютний», що укладений 25 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк».

Розірвати з 21 вересня 2014 року Договір № SAMDN0624 на вклад «Мультивалютний на 3 місяці», що укладений 8 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094 Дніпропетровська обл. м.Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги буд. 50, код банка :305299, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер, заборгованість за Договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_1 :

- суму вкладу у розмірі 40 000 (сорока тисяч) гривень,

- суму невиплачених процентів за вкладом у розмірі 14096 (чотирнадцяти тисяч дев`яноста шести) гривень 53 коп.,

- втрати від інфляції у сумі 19 982 (дев`ятнадцяти тисяч дев`ятисот вісімдесяти двох) гривень 87 коп.,

-суму 3% річних від прострочених сум вкладу у розмірі 1 387 (однієї тисячі трьохсот вісімдесяти семи) гривень 40 коп., а загалом 75 466 (сімдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 80 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094 Дніпропетровська обл. м.Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги буд. 50, код банка :305299, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер заборгованість за Договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_2 :

- суму вкладу у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятиста ) Євро,

- суму невиплачених процентів за вкладом у розмірі 346 (трьохсот сорока шести) Євро 21 євроцентів,

- суму 3% річних від прострочених сум вкладу у розмірі 52 (п`ятдесяти двох) Євро 03 євроцентів, а загалом 1898,24 Євро.

5.Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094 Дніпропетровська обл. м.Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги буд. 50, код банка :305299, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер заборгованість за Договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № НОМЕР_3 :

- суму вкладу у розмірі 80 000 (вісімдесяти тисяч) гривень,

- суму невиплачених процентів за вкладом у розмірі 34 590 (тридцяти чотирьох тисяч п`ятисот дев`яноста) гривень 44 коп.,

- втрати від інфляції у сумі 39 965 (тридцяти дев`яти тисяч дев`ятисот шістдесяти п`яти) гривень 75 коп..,

-суму 3% річних від прострочених сум вкладу у розмірі 2 774 (двох тисяч семиста сімдесяти чотирьох) гривень 79 коп., а загалом 157 330 (сто п`ятдесят сім тисяч триста тридцять) гривень 98 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094 Дніпропетровська обл. м.Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги буд. 50, код банка :305299, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер заборгованість за Договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № НОМЕР_4 :

- суму вкладу у розмірі 60 000 (шістдесяти тисяч) гривень,

- суму невиплачених процентів за вкладом у розмірі 18 774 (вісімнадцяти тисяч семиста сімдесяти чотирьох) гривень 24 коп.,

- втрати від інфляції у сумі 29 974 (двадцяти дев`яти тисяч дев`ятиста сімдесяти чотирьох) гривень 31 коп.,

- суму 3% річних від прострочених сум вкладу у розмірі 2 090 (двох тисяч дев`яноста) гривень 96 коп., а загалом 110 839 (сто десять тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень 51 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) судовий збір в дохід держави в сумі 3903 (три тисячі дев`ятсот три) гривні….».

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29.06.2016 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - відхилено. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року по цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення відсотків за вкладами, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року залишено без змін.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (як правонаступника ПАТ КБ «ПриватБанк») задоволено частково. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року скасовано в частині розміру стягнутих відсотків за договорами банківських вкладів.

Позов ОСОБА_1 щодо вимог про стягнення відсотків задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN4445 невиплачену суму процентів по рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 9 143,18 грн та по рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 203,70 євро.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № НОМЕР_3 невиплачену суму процентів в розмірі 16 041,39 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № НОМЕР_4 невиплачену суму процентів у розмірі 6 963,28 грн. В решті позову щодо відсотків відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у цій справі, касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишено без задоволення. Постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року залишено без змін.

З 09.03.2022 р. наказом голови Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області припинено роботу зазначеного суду, в зв`язку з тимчасовою окупацією рф м. Мелітополя Запорізької області.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану судів Запорізької області», визначено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за Комунарським районним судом м. Запоріжжя.

В межах своєї компетенції Комунарський районний суд м. Запоріжжя має повноваження на прийняття та розгляд судових справ за територіальною підсудністю Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, а у справах, по яких Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили вирішувати питання стосовно видачі копії судового рішення; видачі виконавчого документа; а також питання пов`язані із виконанням судового рішення, та інші питання, згідно з процесуальними нормами.

15.04.2025 р. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про роз`яснення рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2016 р.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.05.2025 р. в задоволенні заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про роз`яснення рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2016 р. відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09.07.2025 р. вищевказана ухвала суду від 09.05.2025 р. залишена без змін.

Матеріали провадження 2-р/333/3/25 завелені в меах цивільної справи №№320/9449/15-ц за заявою заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про роз`яснення рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2016 р. не втрачені та знаходяться в Комунарському районному суді м. Запоріжжя.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» також звернувся до Запорізького апеляційного суду із заявою про роз`яснення постанови Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року.

Задля розгляду вищевказаної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Запорізьким апеляційним судом скеровані до Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали цієї заяви з метою вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження № 320/9449/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2024 р. відкрите провадження для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження № 320/9449/15-ц та призначений його розгляд на 14.10.2025 р. Даною ухвалою суду зобов`язано позивача по справі ОСОБА_1 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати суду в строк до 14.10.2024 р. усі наявні у них документи, або їх копії, по даній цивільній справі, що збереглися в них.

Позивачка у справі ОСОБА_2 в судове засідання 14.10.2025 р. не з`явилась. Її місце проживання зареєстроване в Мелітопольському районі Запорізької області, який з лютого 2022 р. є тимчасово окупованою рф територією України. ОСОБА_2 не зареєстрована як внутрішньо переміщена особа. Про час, дату та місце слухання справи повідомлялася в порядку передбаченому Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». В установлений судом строк позивачкою запитувані судом копії матеріалів цієї справи, наявні в неї суду не надавалися.

Представник відповідача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання 14.10.2025 р. не заявився, про час, дату та місце судового розгляду обізнаний, на виконання вищевказаної заяви, відповідачем надані копії наявних в нього документів по цій справі.

Суд, дослідивши наявні матеріали, дійшов наступного висновку..

Відповідно до ст.488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі закінченій ухваленням судового рішення або в якій провадження закрите, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.489ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно зі ст.493ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

При вирішенні питання про відновлення судового провадження суд враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Відповідачем у справі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надані суду копії позову у цій справі з додатками до нього, заперечень відповідача на позов з додатками, копії судових рішень у справі, а також апеляційних та касаційних скарг відповідача.

З автоматизованої системи документообігу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області вбачається, що сканкопії матеріалів справи даної справи до обліково-статистичної картки по справі не приєднувалися. Наявні лише електронні примірники судових рішень суду першої інстанції по цій по справі. В Єдиному реєстрі судових рішень також наявні електронні примірники судових рішень у цій справі судів першої, апеляційної та касаційної інстанції. Надані відповідачем копії документів не суперечать їх електронним примірникам наявним у автоматизованій системі документообігу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області та Єдиному реєстрі судових рішень.

З лютого 2022 р. м. Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області, на території якого розташоване приміщення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, в якому залишилися всі справи цього суду, є тимчасово окупованою рф територією, в зв`язку з чим наразі є підстави вважати, що судові справи суду, зокрема і справа №320/9449/15-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості, є втраченими.

Дослідивши матеріали справи, інформацію наявну в автоматизованій системі документообігу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області та в Єдиному реєстрі судових рішень, суд дійшов висновку, що можливе часткове відновлення втраченого судового провадження у цій справі, а саме в частині зазнаених нижче документів, в іншій частині справи відновлення провадження не виявилося можливим.

Керуючись ст. 2, 488-490, 493, 494 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 320/9449/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості, в частині, яка складається із:

1) копії позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості, датованої 13 листопада 2015 р., з копіями наступних додадків до неї:

- копія паспорту та коду позивача.

- копія договору від 25.02.2011 року з копіями двох квитанцій.

- копія договору від 8.02.2013 року з копією квитанції.

- копія договору від 18.09.2013 року з копією квитанції.

- копія довідки №44005054.

- копія роздруківки системи Приват-24.

- копії витягів по чотирьох рахункам від 20.08.2014 року.

- копія претензії від 04.09.2014 року з повідомленням про вручення.

- копія проекту додаткової угоди

- копії відповідей банку від 16.10.2014 року та 27.10.2014 року.

- довідка фонду захисту вкладників.

- роздруківка судових рішень з аналогічних правовідносин (рішень суду: апеляційної інстанції по справам № 22-ц/796/11469/2014, №22-ц/796/12074/2014, N 22ц-496/09; первої інстанці по справам № 334/8115/14-ц, №761/15595/14-ц;

2) копії ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 листопада 2015 року про відкриття провадження у справі № 320/9449/15-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості, та копії супровідного листа до неї, адресованого відповідачу у справі;

3) копії судової повістки про виклик представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на 08.12.2015 р.

4) копії апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» на вищевказану ухвалу суду від 19.11.2015 р. та накладної про її направлення поштою до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

5) копії ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 24.12.2015 р., якою вищевказана ухвала про відкриття провадження залишена без змін;

6) копії заперечень ПАТ КБ «ПриватБанк» на позовну заяву ОСОБА_1 з наступними додатками до них

- роздруковані матеріали з сайту АНО ФЗВ на 4 арк.

- копія ухвали Центрального районного суду м. Сімферополя від 04.06.2014 р.

- копія ухвали Центрального районного суду м. Сімферополя від 21.04.2014 р.

- копія рішення Центрального банку Російської Федерації № РН-ЗЗ/І від 21.04.2014.

- роздруковані матеріали з сайту http://news.allcrimea.net/news/2014/ll/19/smisimferopolskii-sud-obyazal-privatbank-vyplatit-vkladchikam-1 l-mlrd-25755/ на 2 арк.

- копія рішення Центрального районного суду м. Сімферополя по справі № 2-311/2014 від 16.09.2014 р.

- витяг з Протоколу № 18 засідання Правління Банку від 15.05.2014 року про припинення діяльності відокремлених підрозділів Філії Кримське РУ ПАТ КБ ПРИВАТБАНК".

- рішення Центрального районного суду м. Сімферополя від 09.12.2015 року по справі ОСОБА_3

7) копії ухвал Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року, 18 лютого 2016 року, про відкладення слухання справи № 320/9449/15-ц;

8) копії ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 березня 2016 року у цій справі про витребування доказів;

9) копії рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2016 р. у справі №320/9449/15-ц наступного змісту:

«Справа № 320/9449/15-ц

2/320/423/16

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м.Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі Черемісіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, в якому просить розірвати з 21 вересня 2014 року договори банківського вкладу № SAMDN4445 на вклад «Мультивалютний» від 25 лютого 2011 року та № SAMDN0624 на вклад «Мультивалютний на 3 місяці», від 8 лютого 2013 року, та стягнути заборгованість на загальну суму в розмірі 343 637, 29 грн. та 1 898, 24 Євро.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 25 лютого 2011 року між нею та Публічним Акціонерним Товариством комерційний банк «Приватбанк» (надалі-Банк), як юридичною особою, в особі Голови правління Дубілєта О. В., було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний», за умовами якого Банк відкрив на її ім*я особові рахунки для прийняття вкладів, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 40 000 гривень із процентною ставкою 12% річних строком на три місяці на рахунок № НОМЕР_1 за договором № SAMDN4442 та 1500 євро із процентною ставкою 6,75 % річних строком на три місяці на рахунок № НОМЕР_2 за договором № SAMDN4445. Зазначені грошові суми цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 по вул. Леніна 17 у м. Ялта, Автономної Республіки Крим, про що їй було видано касові чеки.

Також 8 лютого 2013 року між нею та Публічним Акціонерним Товариством комерційний банк «Приватбанк», в особі Голови правління Дубілєта Олександра Валерійовича, було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний на 3 місяці», за умовами якого Банк відкрив на її ім*я особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 80 000 гривень із процентною ставкою 16% річних строком на три місяці на рахунок № НОМЕР_3 за договором № SAMDN0624. Зазначену суму цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 по АДРЕСА_2 , про що їй було видано касовий чек.

Окрім того 18 вересня 2013 року між нею та Публічним Акціонерним Товариством комерційний банк «Приватбанк», за її заявою й відповідно до Умов та правил надання банківських послуг КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 місяців», за умовами якого Банк відкрив на її ім*я особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 60 000 гривень із процентною ставкою 18% річних строком на 366 діб до 18.09.2014 року на рахунок № НОМЕР_4 за договором № SAMDN1463. Зазначену грошову суму цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 по АДРЕСА_2 , про що їй було видано касовий чек.

За умовами договору №SAMDN1463 строк депозиту становить 366 днів, який закінчився 18.09.2014 року.

Проте, починаючи з лютого 2014 року Банк неправомірно в односторонньому порядку припинив нарахування відсотків по вкладах та заблокував обслуговування депозитних рахунків, відкритих на ім.*я позивачки у Банку.

Довідкою від 18.05.2014 року №444005054, що була надіслана їй у електронному листі на електронну адресу, Банк сповістив її, що залишок на депозитних рахунках на її ім*я складає:

-44414,44 гривень на рахунку № НОМЕР_1 ,

-1618, 62 Євро на рахунку № НОМЕР_2 ,

НОМЕР_5 гривень на рахунку № НОМЕР_3 ,

НОМЕР_6 гривень на рахунку № НОМЕР_4 .

Надалі, з витягів від 20.08.2014 року за банківськими рахунками, що відкриті у Банку на її ім*я, які було направлено їй на електронну адресу за її запитом, їй стало відомо наступне :

-останні дати нарахування процентів за договорами №№SAMDN4442, SAMDN4445 є 25.02.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 44414,44 гривень на рахунку № НОМЕР_1 , 1618, 62 Євро на рахунку № НОМЕР_2 ,

-остання дата нарахування процентів за договором № SAMDN0624 є 08.02.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 86499,99 гривень на рахунку № НОМЕР_3 ,

-остання дата нарахування процентів за договором № SAMDN1463 є 18.03.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 60828,49 гривень на рахунку № НОМЕР_4 .

За подальші періоди подовження дії договорів проценти на вклад Банком не нараховувались, а нарахування процентів за договором № SAMDN1463, було припинено банком з 18.03.2014 року.

Також позивачка зверталась до Банку за допомогою телефонного зв`язку з питанням щодо виплати банківських вкладів та нарахованих відсотків. При здійсненні телефонної розмови із спеціалістом Банку, останній запропонував їй прийняти умови Банку, відповідно до яких вчиняється реструктуризація вкладу, від яких вона відмовилась, оскільки вони є неприйнятними для неї.

На додаток, у відповідь на її звернення з початку Банк направив їй на електронну пошту проект додаткової угоди до договору банківського вкладу, якою передбачалися вкрай невигідні для неї умови у вигляді значного зменшення процентної ставки до 9,5% річних та скасування усіх раніше встановлених підвищень до процентної ставки депозиту на п`ять років із забороною пред`явлення жодних претензій до Банку з боку вкладника. Таку пропозицію вона не прийняла, оскільки зазначені умови є для неї вкрай неприйнятні та грубо порушують її майнові права як вкладника й споживача банківських послуг.

4 вересня 2014 року, вона звернулась до Банку з письмовою заявою-претензією (вхідний №2622294 від 17.09.2014 р.), відповідно до якої відмовилася від подальшого продовження строку дії вищенаведених договорів банківського вкладу та просила повернути належні їй грошові кошти та проценти.

У подальшому поштовими листами Банк визнав як факт існування укладених між нею та Банком договорів банківських вкладів, які зазначені вище, так і свої зобов`язання по ним щодо повернення депозитних вкладів, але відмовив їй у поверненні банківського вкладу та процентів, посилаючись на політичні події, неможливість здійснення Національним Банком України банківського регулювання і валютного контролю на території АР Крим.

Вважає таку відмову необґрунтованою та незаконною.

До теперішнього часу Банк жодним чином не виконує умови зазначених договорів не повертає їй суми депозитів та належні проценти за договорами банківського вкладу.

Вважає, що Банк неправомірно та безпідставно відмовив у поверненні грошових коштів та процентів за договорами банківського вкладу з рахунків. Своєю відмовою Банк порушив її права як власника грошових коштів, вкладника та споживача банківських послуг, а тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Свої вимоги підтверджує розрахунком заборгованості. Просить розірвати Договір № SAMDN4445 та № SAMDN0624, стягнути з відповідача за договорами заборгованість, включаючи вклад, суму невиплачених процентів за вкладом, втрати від інфляції, 3% річних від прострочених сум в розмірі 343637 ,29 грн. та 1898,24 Євро.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник Прокопеня С.І. підтримали позов по викладеним в ньому доводам та підставам. Наполягали на його задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача Ковалишкін В.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі. Зазначив, що позивачем не було надано оригіналів договорів та квитанцій, які б були належним чином оформлені відповідно до вимог законодавства, а саме на квитанціях відсутні «мокрі» печатки юридичної особи або засвідчення ЕЦП САБ. До того ж Позивачем не було надано жодного належного та допустимого доказу наявності залишків грошових коштів на банківських рахунках на момент його звернення до суду, а саме 13.11.2015 р. Надана копія довідки № 44005054 від 18.05.2014 року є неналежним доказом і не може бути прийнята судом, як доказ існування на час розгляду справи невиконаних грошових зобов`язань Відповідача перед Позивачами та наявності коштів на рахунках, тому що вона взагалі ніким не підписана, а видана нібито Кримською філією банку, що виключається, оскільки її діяльність було припинено у травні 2014 року Постановою Національного банку України. Це ж стосується і копій виписок № 44005054 від 20.08.2014 року.

Також вказує на те, що у зв`язку з окупацією території АР Крим та конфіскацією частини майнового комплексу ПАТ КБ «Приватбанк», що використовувався у банківській діяльності відокремлених структурних підрозділів банку на території АР Крим і м. Севастополя, банку закритий доступ до первинної документації, а саме: договорів з клієнтами на паперових носіях та касових документів. Також є обмеженим доступ до інформації на електронних носіях через конфіскацію серверів. Тому банк позбавлений надати будь-яку інформацію стовно договорів, які начебто укладені між банком та позивачкою.

Крім того, наголошував на необхідність встановлення факту звернення позивача до АНО «ФЗВ» за отриманням компенсаційних виплат та звернення до судів «Російської Федерації» на території Автономної Республіки Крим.

Вважає, що задоволення позовних вимог спричинить ймовірність подвійного стягнення з ПАТ КБ ПРИВАТБАНК грошових коштів за одними й тими самими договорами банківського вкладу.

Суд, вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі за наступними підставами.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 5 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред*являтися також за місцем проживання споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Право вибору між кількома судами, яким підсудна ця справа належить позивачеві.

Надання коштів у позику з відкриттям банківського депозитного рахунку є видом фінансової послуги, у зв*язку з чим спори, що виникають із договорів банківського вкладу розповсюджуються положення ч.5 ст. 110 ЦПК України, яке передбачає право споживача звертатися з позовом до суду за зареєстрованим місцем свого проживання.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад ( депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Статтею 58 цього ж Закону передбачено, що банк відповідає за своїми зобов*язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника), або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов*язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу є публічним договором ( ст.633 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов*язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному хто до неї звертається.

Статтею 1059 ЦК України обумовлено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

На підставі ч.ч.1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов*язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов*язується в тому числі виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Судом встановлено наступне.

25 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та Публічним Акціонерним Товариством комерційний банк «Приватбанк» (надалі-Банк, ПАТ КБ «Приватбанк»), як юридичною особою, в особі Голови правління Дубілєта О.В., було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний», за умовами якого Банк відкрив на ім*я ОСОБА_1 особові рахунки для прийняття вкладів, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 40 000 гривень із процентною ставкою 12% річних строком на три місяці на рахунок № НОМЕР_1 за договором № SAMDN4442 та 1500 євро із процентною ставкою 6,75 % річних строком на три місяці на рахунок № НОМЕР_2 за договором № SAMDN4445. Зазначені грошові суми цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 Автономної Республіки Крим, про що їй було видано касові чеки. /а.с. 10-12/.

Також, 8 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», в особі Голови правління Дубілєта О. В., було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний на 3 місяці», за умовами якого Банк відкрив на ім*я ОСОБА_1 особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 80 000 гривень із процентною ставкою 16% річних строком на три місяці на рахунок № НОМЕР_3 за договором № SAMDN0624. Зазначену суму цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 Автономної Республіки Крим, про що їй було видано касовий чек. /а.с. 13-15/.

Окрім того, 18 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», за її заявою й відповідно до Умов та правил надання банківських послуг КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 місяців», за умовами якого Банк відкрив на ім*я ОСОБА_1 особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 60 000 гривень із процентною ставкою 18% річних строком на 366 діб до 18.09.2014 року на рахунок № НОМЕР_4 за договором № SAMDN1463. Зазначену грошову суму цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 Автономної Республіки Крим, про що їй було видано касовий чек. /а.с. 16-17/.

На підставі ч.ч.1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов*язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов*язується в тому числі виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У відповідності до п.11 зазначених вище Договорів, укладених між сторонами по справі, у разі якщо після закінчення вкладу Клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку, вклад (усі 3 базові правочини) автоматично вважаються продовженими ще на один строк, визначений п. 1 Договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта до Банку. При продовженні строку вкладу розрахунок процентів на кожний новий строк здійснюється за процентною ставкою що діє у Банку для подовжених вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до данного договору.

За умовами договору №SAMDN1463 строк депозиту становить 366 днів, який закінчився 18.09.2014 року.

Починаючи з лютого 2014 року Банком в односторонньому порядку припинено нарахування відсотків по вкладах на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 у Банку, про що свідчить довідка від 18.05.2014 року №444005054, надіслана електронним листом на електронну адресу позивача, і відповідно до якої залишок на депозитних рахунках на ім*я ОСОБА_1 складає:

-44414,44 гривень на рахунку № НОМЕР_1 ,

-1618, 62 Євро на рахунку № НОМЕР_2 ,

НОМЕР_5 гривень на рахунку № НОМЕР_3 ,

НОМЕР_6 гривень на рахунку № НОМЕР_4 . /а.с. 18/.

Згідно витягів від 20.08.2014 року за банківськими рахунками, що відкриті у ПАТ КБ ПриватБанк на ім*я, які було направлено на електронну адресу позивача за її запитом:

-останні дати нарахування процентів за договорами №№SAMDN4442, SAMDN4445 є 25.02.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 44414,44 гривень на рахунку № НОМЕР_1 , 1618, 62 Євро на рахунку № НОМЕР_2 ,

-остання дата нарахування процентів за договором № SAMDN0624 є 08.02.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 86499,99 гривень на рахунку № НОМЕР_3 ,

-остання дата нарахування процентів за договором № SAMDN1463 є 18.03.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 60828,49 гривень на рахунку № НОМЕР_4 .

За подальші періоди подовження дії договорів проценти на вклад Банком не нараховувались, а нарахування процентів за договором № SAMDN1463, було припинено банком з 18.03.2014 року. /а.с. 20-28/.

Частинами 1,3 ст.1075 ЦК України встановлено що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку встановленому банківськими правилами.

Так,умовами вищевказаних договорів передбачено право вкладника банку достроково розірвати договір повідомивши про це банк за два банківські дні до дати розірвання договору. При запитанні вкладу після закінчення мінімального терміну вкладу з дати початку терміну вкладу, але до закінчення терміну вкладу, Клієнту повертається сума вкладу та виплачуються відсотки, нараховані виходячи з діючої процентної ставки за вкладом на коефіцієнт 0,5.

Як вбачається з копії претензії, надісланої ОСОБА_1 на адресу відповідача 4 вересня 2014 року позивачка відмовилася від подальшого продовження строку дії вищенаведених договорів банківського вкладу та просила повернути належні їй грошові кошти та проценти. /а.с. 29-31/.

У відовідь на претензію позивачки ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав поштою на адресу ОСОБА_1 листи від 16.10.2014 року та 27.10.2014 року, в яких фактично визнав як факт існування укладених між позивачкою та Банком договорів банківських вкладів, які зазначені вище, так і свої зобов*язання по ним щодо повернення депозитних вкладів, але відмовив їй у поверненні банківського вкладу та процентів, посилаючись на політичні події, неможливість здійснення Національним Банком України банківського регулювання і валютного контролю на території АР Крим (а.с.33,35).

Відтак встановлений Договорами та банківськими правилами строк у 2 дні сплив 19.09.2014 року. Отже, суд приходить до висновку, що датою розірвання договорів має вважатися наступна дата спливу цього строку, а саме 20.09.2014 року.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти зобов`язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов*язковим для виконання сторонами.

Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає правомірними вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки суми банківського вкладу та процентів по ним, оскільки позивач скористалася своїм правом дострокового розірвання договорів, письмово повідомивши відповідача про такий намір, однак відповідачем не здійснено наміру щодо виконання умов договору та повернення позивачці сум вкладів та, відповідно, розірвання вказаних договорів.

Посилання працівників ПАТ КБ «Приватбанк» на той факт, що нібито депозити, відкриті на територій Криму «заблоковані» та в банку немає можливості їх розблокувати, що діяльність усіх відокремлених підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк» була припинена, тому відповідач не повинен відповідати за договором банківського вкладу, укладеним на території АР Крим не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

У відповідності до статті 41 Конституції України відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним;

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між: клієнтом та банком. Банк зобов`язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку.

Відповідно до положень статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно положень ст. ст. 316 та 177 Цивільного кодексу , гроші також є об`єктами права власності.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1058 ЦК, до цих правовідносин застосовуються також: положення про договір банківського рахунка (тобто ст. ст. 1066 - 1076 ЦК України.

Згідно зі ст. 1074 Цивільного кодексу, обмеження прав клієнта, щодо розпорядження грошовими коштами, що находяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Інших випадків обмеження прав вкладника щодо розпорядження рахунком Цивільним кодексом України не передбачено.

Частиною 1 ст. 1075 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу розривається за заявою клієнта у будь-який час.

У відповідності до ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» арешт на кошти та інші цінності фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

Тобто, лише рішення суду чи постанова державного виконавця можуть бути підставами для «заблокування» чи арешту рахунків фізичних осіб, що знаходяться в банку.

Посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, суд вважає необґрунтованими, оскільки договори банківського вкладу були укладені між позивачами та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Про необхідність виконання вимог законодавства та вжиття заходів із захисту фінансових інтересів кримських вкладників йдеться й у листі Національного банку України від 31.07.2014р. №47-604/41267, у відповідності до якого банкам України наголошено на необхідність докладання максимальних зусиль з метою створення умов громадянам України для виконання зобов`язань та захисту їх фінансових інтересів; сприяння пред`явникам довідок про реєстрацію місця проживання/перебування осіб, які переселяються із АРК та м. Севастополя на материкову частину у розблокуванні їх особистих рахунків та забезпечення можливості використання платіжних карток, емітованих в АРК, тощо.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Що стосується розрахунку процентів по вкладам суд приходить до наступного.

Станом на 25.02.2014 року за умовами договорів № SAMDN4442 та № SAMDN4445, на рахунку № НОМЕР_1 обліковується сума депозиту 40000 гривень та проценти у розмірі 4414,44 гривень, а разом 44414,44 грн.,на рахунку № НОМЕР_2 обліковується сума депозиту 1500 Євро та проценти у розмірі 118,62 Євро, а разом 1618,62 Євро.

Після 25.02.2014 року проценти за вкладами не нараховувались.

Пунктом 8 зазначеного договору встановлено що виплата суми нарахованих процентів здійснюється Банком починаючи з першого робочого дня після закінчення строку вкладу зазначеного у п.1 цього договору. Клієнт має право отримати нараховані проценти не раніше 15-00 першого робочого дня, наступного за датою оформлення договору за цілу кількість періодів нарахування, що минули з моменту укладання договору. За час зберігання нарахованих процентів на їх суму проценти не нараховуються.

Згідно п.11 цього ж договору у разі, якщо після закінчення строку вкладу Клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку, вклад (усі 3 базові правочини), автоматично вважаються подовженими ще на один строк, визначений п.1 Договору. Строк вкладу подовжується неодноразово без явки Клієнта до Банку. При подовженні строку вкладу розрахунок процентів на кожний новий строк здійснюється за процентною ставкою, що діє у Банку для подовжених вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу без укладення додаткових угод до даного договору. Проценти за наступний строк вкладу нараховуються на суму вкладу. Наступне продовження строку вкладу здійснюється у такому ж порядку.

У відповідності до п.2 цього ж Договору нарахування процентів по вкладу починається з першого робочого банківського дня, наступного за днем надходження грошових коштів до Банку та здійснюється на суму коштів на кожному базовому рахунку за кожний календарний день розміщення грошових коштів у Банку виходячи з фактичної кількості днів у році.

Так, за період з 25.02.14 р. по 25.05.14 р., у відповідності з рішенням Банку, про що було опубліковано інформацію на офіційному сайті Банку за електронною адресою https://privatbank.ua/ua/depozit/, починаючи з 12.02.2014 року діяли ставки процентів, які застосовуються до вкладів «Мультивалютний» на 3 місяці, що подовжуються але не оформлюються, у розмірі 18% річних у гривні та 6% річних у Євро (ставку у Євро встановлено рішенням Банку починаючи з 06.12.2013 року).

Таким чином, сума процентів за депозитними вкладами за період продовження дії договорів з 25.02.2014 р. по 25.05.2014 р. (що складає 89 діб) становить:

по рахунку №5299 : 40000 грн. х 18% річних/365 днів = 19,726 грн. на день, 19,726 грн.х 89 днів = 1755,61 гривень.

по рахунку №5567 : 1500 Євро х 6% річних /365 днів = 0,246 Євро на день, 0,246 Євро х 89 днів = 21,89 Євро.

Надалі станом на 25.05.2014 року на день подовження дії договорів № SAMDN4442 та № SAMDN4445 на підставі рішення Банку для вкладів «Мультивалютний» на 3 місяці, що подовжуються але не оформлюються, з 14.05.2014 року булла встановлена процентна ставка у розмірі 19% річних у гривні та 9,5 % річних у Євро.

Відповідно сума процентів за депозитними вкладами за період продовження дії договорів з 25.05.2014 р. по 25.08.2014 року (що складає 92 дні) становить:

по рахунку №5299 : 40000 грн. х 19 % річних/365 днів = 20,821 грн. на день, 20,821 грн.х 92 дні = 1915,53 гривень.

по рахунку №5567 : 1500 Євро х 9,5% річних /365 днів = 0,390 Євро на день, 0,390 Євро х 92 дні = 35,88 Євро.

У подальшому, станом на 25.08.2014 року, при продовженні строку дії договорів № SAMDN4442 та № SAMDN4445 рішенням Банку починаючи з 10.07.2014 року було встановлено процентну ставку для договору банківського вкладу «Мультивалютний» на 3 місяці у розмірі 21% річних у гривні та починаючи з 14.05.2014 року продовжує діяти ставка у розмірі 9,5 % річних у Євро.

Оскільки лист позивачки щодо повернення вкладів отримано Банком 17.09.2014 року за вх.. №262294, то в силу приписів п.12 Договору, договір має бути розірваним після спливу двох банківських днів до дати розірвання договору

Відповідно, датою розірвання вважається 20.09.2014 року.

У відповідності до умов п.п.2.12 Договору з дати продовження його дії на новий строк з 25.08.14 р. до 20.09.2014 року минуло 26 днів.

Відтак сума процентів за депозитними вкладами за період продовження дії договорів з 25.08.2014 р. по дату розірвання Договору 20.09.2014 року (що складає 26 днів) становить:

по рахунку №5299 : 40000 грн. х 21 % річних/365 днів = 23,013 грн. на день, 23,013 грн.х 0,5 х 26 днів = 299,17 гривень.

по рахунку №5567 : 1500 Євро х 9,5% річних /365 днів = 0,390 Євро на день, 0,390 Євро х 0,5 х 26 днів = 5,07 Євро.

Відповідна сума процентів за депозитними вкладами за період продовження дії договорів з 20.09.2014 р. по 16.11.2015 року (що складає 422 дні) становить:

по рахунку №5299 : 40000 грн. х 21 % річних/365 днів = 23,013 грн. на день, 23,013 грн.х 422 дні = 9711,78 гривень.

по рахунку №5567 : 1500 Євро х 9,5% річних /365 днів = 0,390 Євро на день, 0,390 Євро х 422 дні = 164,75 Євро.

Далі, станом на 08.02.2014 року за номером рахунку № НОМЕР_3 за договором № SAMDN0624 обліковується сума депозиту 80 000 гривень та проценти у розмірі 6499,99 гривень, а разом 86 499,99 гривень.

Після 08.02.2014 року проценти за вкладом не нараховувались.

У відповідності до п.2 цього Договору нарахування процентів по вкладу починається з першого банківського дня після надходження грошових коштів до Банку. Проценти нараховуються на суму коштів на кожному базовому рахунку за кожний календарний день розміщення грошових коштів на рахунку.

Згідно п.7 Договору після закінчення кожного строку вкладу, що минув з моменту укладання договору, у перший робочий день, наступний за датою оформлення договору , після 15-00 клієнт може отримати нараховані проценти по вкладу. виплата процентів здійснюється за цілу кількість періодів нарахування, що сплили з моменту укладання договору. Якщо клієнт після закінчення строку вкладу не отримав нараховані проценти, на їх суму проценти не нараховуються.

Пунктами 11,13 цього Договору обумовлено, якщо після закінчення строку вкладу клієнт не заявив Банку про бажання забрати грошові кошти, вклад (усі 3 базові правочини) автоматично продовжуються ще на один строк, вказаний у розділі «Дані по вкладу» цього договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта до Банку. Новий строк вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього вкладу. Проценти на час нового строку вкладу за процентною ставкою для вкладів цього найменування та строку, яка діє у Банку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до договору. Поточний розмір діючої процентної ставки клієнт може дізнатися у відділенні або на сайті Банку.

Отже 26.12.2013 року рішенням Банку було встановлено процентну ставку що застосовується до вкладів найменування «Мультивалютний» на 3 місяці, які продовжуються але не оформлюються у розмірі 17% річних, яка діяла на день продовження дії договору 08.02.2014 року.

Відповідно сума процентів за депозитним вкладом за період продовження дії договору з 08.02.2014 р. по 08.05.2014 року (що складає 89 днів) становить по рахунку №3875 : 80000 грн. х 17 % річних/365 днів = 32,26 грн. на день, 32,260 грн. х 89 днів = 3316,14 гривень.

З 12.02.2014 року рішенням Банку було встановлено процентну ставку що застосовується до вкладів найменування «Мультивалютний» на 3 місяці, які продовжуються але не оформлюються у розмірі 18% річних, яка діяла на день продовження дії договору 08.02.2014 року.

Відповідно сума процентів за депозитним вкладом за період продовження дії договору з 08.05.2014 р. по 08.08.2014 року (що складає 92 діб) становить по рахунку №3875 : 80000 грн. х 18 % річних/365 днів = 39,452 грн. на день, 39,452 грн.х 92 дні = 3629,59 гривень.

З 10.07.2014 року рішенням Банку було встановлено процентну ставку що застосовується до вкладів найменування «Мультивалютний» на 3 місяці, які продовжуються але не оформлюються у розмірі 21% річних, яка діяла на день продовження дії договору 08.02.2014 року.

З умов п.п. 14, 16 Договору вбачається право вкладника та банка достроково розірвати даний договір, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору.

Відповідно, датою розірвання договору вважається 20.09.2014 року.

Отже з дня продовження строку вкладу 08.08.2014 року до дня розірвання договору 20.09.2014 року минуло 43 дні.

Відповідно сума процентів за депозитним вкладом за період продовження дії договору з 08.08.2014 р. по дату розірвання Договору 20.09.2014 року (що складає 43 дні) становить по рахунку №3875 : 80000 грн. х 21 % річних/365 днів = 40,027 грн. на день, 40,027 грн.х 43 дні = 1721,16 гривень.

Відповідно сума процентів за депозитним вкладом за період продовження дії договору з 20.09.2014 р. по 16.11.2015 року (що складає 422 дні) становить по рахунку №3875 : 80000 грн. х 21 % річних/365 днів = 46,027 грн. на день, 46,027 грн. х 422 дні = 19423,56 гривень.

Далі, станом на 18.03.2014 року за номером рахунку № НОМЕР_4 за договором № SAMDN1463 обліковується сума депозиту 60 000 гривень та проценти у розмірі 828,49 гривень, а разом 60 828,49 гривень. Строк дії договору сплив 18.09.2014 року. Листом , який отримано Банком 17.09.2014 року за вх..№262294, позивачка попередила Банк про намір забрати вклад після закінчення його строку, що узгоджується з п.2 Заяви на оформлення вкладу.

Відповідно до умов договору процентна ставка на дату розміщення вкладу становить 18% річних, періодом нарахування процентів по вкладу є один місяць. Проценти виплачуються на рахунок /карту/ для зарахування процентів по вкладу після закінчення кожного цілого місяця,що минув з моменту укладення договору, у перший робочий день, на ступний за датою оформлення договору, після 15-00 годин.

Після 18.03.2014 року проценти за вкладом не нараховувались.

Відповідно сума процентів за депозитним вкладом за період дії договору з 18.03.2014 р. по 18.09.2014 року що складає шість повних місяців становить по рахунку №499 : 60000 грн. х 18 % річних/12 місяців = 900 грн. на місяць, 900 грн.х 6 місяців = 5400 гривень.

Відповідно сума процентів за період з 18.09.2014 р. по 16.11.2015 року становить по рахунку №499 : 60000 грн. х 18 % річних/365 днів = 29,59 грн. на день, 29,59 грн. х 424 дні = 12545,75 гривень.

Крім того, згідно п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов*язання.

Згідно ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов*язання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов*язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов*язання, на вимогу кредитора зобов*язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, договори банківського вкладу, щодо виконання яких виник спір розірвано 20.09.2014 року, а договір банківського вкладу № SAMDN1463 припинив дію 18.09.2014 року у зв*язку із закінченням строку.

За всіма вищевказаними договорами, Банк зобов*язаний виплатити проценти за весь строк дії договору після закінчення цього строку.

За договором банківського вкладу № SAMDN1463 періодом нарахування процентів по вкладу є один місяць. Проценти виплачуються на рахунок /карту/ для зарахування процентів по вкладу після закінчення кожного цілого місяця, що минув з моменту укладання договору.

Порядок проведення підрахунку заборгованості і штрафних санкцій затверджений листом Верховного Суду України від 03.04.97 р. №62-97 р «Рекомендації щодо порядку вживання індексів інфляції при розгляді судових справ».

Так, у 2014 та 2015 роках Державною службою статистики України встановлено індекси споживчих цін на товари та послуги (індекс інфляції).

Відповідні суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції, які банк повинен сплатити в результаті порушення зобов*язання, та 3% річних від прострочених сум розраховуються наступним чином.

По рахунку НОМЕР_1 :

Невиплачена сума депозиту 40 000 грн. починаючи з дня, наступного за датою розірвання Договору з 21.09.2014 року до дати позову 16.11.2015 року: (індекси інфляції за кожен місяць з вересня 2014 року по жовтень 2015 року помножуються між собою та помножуються на суму депозиту) :102,9%( індекс за вересень 2014 року) х 102,4% х101,9%х103%х103,1%х105,3%х110,8%х114%х102,2%х100,4%х99%х99,2%х102,3%х98,7%х 40 000 грн. = 59 982,87 грн. - сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції. Відповідна сума втрат від інфляції становить 59 982,87 грн. 40 000 грн. = 19 982, 87 грн..

Відповідна сума 3% річних з дати виникнення прострочення 21.09.2014 року до дати 16.11.2015 року (422 днів) становить 40 000 грн. х 3% / 365 х 422 днів = 1387,40 гривень.

По рахунку НОМЕР_2 :

Невиплачена сума депозиту 1500 Євро починаючи з дня наступного за датою розірвання Договору з 21.09.2014 року до дати позову 16.11.2015 року. Відповідна сума 3% річних з дати виникнення прострочення 21.09.2014 року до дати 16.11.2015 року (422 днів) становить 1500 Євро х 3% / 365 х 422 днів = 52,03 Євро.

По рахунку НОМЕР_3 :

Невиплачена сума депозиту 80 000 грн. починаючи з дня наступного за датою розірвання Договору з 21.09.2014 року до дати позову 16.11.2015 року (індекси інфляції за кожен місяць з вересня 2014 року по жовтень 2015 року помножуються між собою та помножуються на суму депозиту) :102,9%( індекс за вересень 2014 року) х 102,4% х101,9%х103%х103,1%х105,3%х110,8%х114%х102,2%х100,4%х99%х99,2%х102,3%х98,7%х 80 000 грн. = 119 965,75 грн. - сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції. Відповідна сума втрат від інфляції становить 119 965,75 грн. 80 000 грн. = 39 965,75 грн..

Відповідна сума 3% річних з дати виникнення прострочення 21.09.2014 року до дати 16.11.2015 року (422 днів) становить 80 000 грн. х 3% / 365 х 422 днів = 2774,79 гривень.

По рахунку НОМЕР_4 :

Невиплачена сума депозиту 60 000 грн. починаючи з дня наступного за датою припинення Договору з 19.09.2014 року до дати позову 16.11.2015 року (індекси інфляції за кожен місяць з вересня 2014 року по жовтень 2015 року помножуються між собою та помножуються на суму депозиту) :102,9%( індекс за вересень 2014 року) х 102,4% х101,9%х103%х103,1%х105,3%х110,8%х114%х102,2%х100,4%х99%х99,2%х102,3%х98,7%х 60 000 грн. = 89 974,31 грн. - сума заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції. Відповідна сума втрат від інфляції становить 89 974,31 грн. 60 000 грн. = 29 974,31 грн..

Відповідна сума 3% річних з дати виникнення прострочення 19.09.2014 року до дати 16.11.2015 року (424 днів) становить 60 000 грн. х 3% / 365 х 424 днів = 2090,96 гривень.

Доводи представника відповідача про те, що позивачка могла отримати від створеного на території АР Крим «Фонду захисту вкладників» коштів за даними договорами, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до наданої позивачкою довідки від 25.06.2015 року № 10129, станом на 22.06.2015 року ОСОБА_1 не зверталась до АНО ФЗВ з заявою про погодження на придбання прав (вимог) за вкладами (рахунками), відкритими в ПАТ КБ «ПриватБанк» і компенсаційні виплати їй не здійснювалися(а.с.36). Крім того, оригінали квитанцій про внесення вкладів та самі договори, надання яких до АНО «Фонд захисту вкладників» є необхідною умовою отримання компенсації, знаходяться на руках у позивачів.

Також доводи представника відповідача про те, що оригінали договорів банківського вкладу та належно оформлені документи, що підтверджують внесення коштів на депозитний рахунок відсутні є безпідставними з огляду на наступне.

Згідно п. 2.9 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ № 174 від 01.06.2011, Банк (філія, відділення) зобов`язаний: банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

В судовому засіданні судом оглянуто оригінали договорів банківського вкладу, заяви на оформлення вкладу в яких зазначено суму вкладів, строки дії вкладів, рахунки, на які зараховується вклад, розмір відсотків та період їх нарахування. Заяви підписані сторонами та містять відбиток печатки ПАТ КБ «Приват Банк». Також оглянуто оригінали квитанції про приймання готівки, з яких вбачається, що дата, сума та призначення платежу, зазначені в договорах та заявах на оформлення вкладу відповідають тим, які зазначені в квитанціях.

Таким чином, документи, передбачені Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, були надані для огляду в судовому засіданні, свідчать про укладення між сторонами договорів депозитних вкладів та внесення позивачем грошових сум на відповідні рахунки.

Відповідно до п. 2.1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою НБУ № 516 від 03.12.2003, грошові кошти в національній та іноземнійвалюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття якихздійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Таким чином, саме банківська установа, керуючись положеннями законодавства, має надавати відомості по вкладу, облік якого вона веде. А тому, обов`язок по наданню інформації про стан рахунків вкладника покладено саме на банк.

Однак, представником ПАТ КБ «Приват Банк» не надано суду відповідних документів, а також не надано доказів, які б свідчили про те, що між сторонами не укладалися договори банківського вкладу, не відкривалися рахунки за цими договорами та не надходили кошти.

Крім того, зі змісту листа Банка від 27.10.2014 року, надісланого Банком на адресу суду на виконання ухвали суду від 28 березня 2016 року, адресованого позивачці на її претензію, вбачається, що відповідач визнавав як факт наявності укладених між сторонами договорів, так і своє зобов`язання щодо повернення депозитних вкладів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 10 червня 2015 року у справі № 6-449цс15, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Таким чином, дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором, вважає, що позовні вимоги про захист прав споживача, про розірвання договорів банківського вкладу та про стягнення грошових коштів обґрунтовані і вони підлягають повному задоволенню.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, враховуючи вимоги ч.6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 3903 гривні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Розірвати з 21 вересня 2014 року Договір № SAMDN4445 на вклад «Мультивалютний», що укладений 25 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк».

Розірвати з 21 вересня 2014 року Договір № SAMDN0624 на вклад «Мультивалютний на 3 місяці», що укладений 8 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094 Дніпропетровська обл. м.Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги буд. 50, код банка :305299, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер, заборгованість за Договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_1 :

- суму вкладу у розмірі 40 000 (сорока тисяч) гривень,

- суму невиплачених процентів за вкладом у розмірі 14096 (чотирнадцяти тисяч дев`яноста шести) гривень 53 коп.,

- втрати від інфляції у сумі 19 982 (дев`ятнадцяти тисяч дев`ятисот вісімдесяти двох) гривень 87 коп.,

-суму 3% річних від прострочених сум вкладу у розмірі 1 387 (однієї тисячі трьохсот вісімдесяти семи) гривень 40 коп., а загалом 75 466 (сімдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 80 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094 Дніпропетровська обл. м.Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги буд. 50, код банка :305299, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер заборгованість за Договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_2 :

- суму вкладу у розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятиста ) Євро,

- суму невиплачених процентів за вкладом у розмірі 346 (трьохсот сорока шести) Євро 21 євроцентів,

- суму 3% річних від прострочених сум вкладу у розмірі 52 (п`ятдесяти двох) Євро 03 євроцентів, а загалом 1898,24 Євро.

5.Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094 Дніпропетровська обл. м.Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги буд. 50, код банка :305299, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер заборгованість за Договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № НОМЕР_3 :

- суму вкладу у розмірі 80 000 (вісімдесяти тисяч) гривень,

- суму невиплачених процентів за вкладом у розмірі 34 590 (тридцяти чотирьох тисяч п`ятисот дев`яноста) гривень 44 коп.,

- втрати від інфляції у сумі 39 965 (тридцяти дев`яти тисяч дев`ятисот шістдесяти п`яти) гривень 75 коп..,

-суму 3% річних від прострочених сум вкладу у розмірі 2 774 (двох тисяч семиста сімдесяти чотирьох) гривень 79 коп., а загалом 157 330 (сто п`ятдесят сім тисяч триста тридцять) гривень 98 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (49094 Дніпропетровська обл. м.Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги буд. 50, код банка :305299, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер заборгованість за Договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № НОМЕР_4 :

- суму вкладу у розмірі 60 000 (шістдесяти тисяч) гривень,

- суму невиплачених процентів за вкладом у розмірі 18 774 (вісімнадцяти тисяч семиста сімдесяти чотирьох) гривень 24 коп.,

- втрати від інфляції у сумі 29 974 (двадцяти дев`яти тисяч дев`ятиста сімдесяти чотирьох) гривень 31 коп.,

- суму 3% річних від прострочених сум вкладу у розмірі 2 090 (двох тисяч дев`яноста) гривень 96 коп., а загалом 110 839 (сто десять тисяч вісімсот тридцять дев`ять) гривень 51 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (Код м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50) судовий збір в дохід держави в сумі 3903 (три тисячі дев`ятсот три) гривні.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В.Ковальова»

10) копії апеляційної скаги ПАТ КБ «Приватбанк» на вишевкащане рішення суду від 12.04.2016 р.

11) копії ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 16.05.2016 р. про залишення апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк» на вказане вище судове рішення

12) копії заяви ПАТ КБ «Приватбанк» на адресу Апеляційного суду Запорізької області про усунення недоліків;

13) копії ухвал Апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2016 р. та від 31 травня 2016 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скагою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року у цій справі;

14) копія ухвали Апеляційного суду Запорізької області від 29.06.2016 р. наступного змісту:

«АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний №320/9449/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Ю.В.

Провадження № 22-ц/778/2781/16 Суддя-доповідач: Поляков О.З.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

Спас О.В.

Онищенка Е.А.

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначала, що 25.02.2011 року між нею та Банком було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний», за умовами якого Банк відкрив на її ім`я особові рахунки для прийняття вкладів, а вона внесла грошові кошти у розмірі 40 000 грн. з процентною ставкою 12% річних за договором «Мультивалютний» та 1500 євро з процентною ставкою 6,75 % річних.

Також, 08.02.2013 року між нею та Банком було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний на 3 місяці», за умовами якого Банк відкрив на її ім`я особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти в розмірі 80 000 грн. із процентною ставкою 16% річних строком на три місяці.

Окрім того, 18.09.2013 року між нею та Банком було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 місяців», за умовами якого Банк відкрив на її ім`я особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти в розмірі 60 000 грн. із процентною ставкою 18% річних строком на 366 діб до 18.09.2014 року За умовами договору строк депозиту становить 366 днів, який закінчився 18.09.2014 року.

Проте, починаючи з лютого 2014 року Банк неправомірно в односторонньому порядку припинив нарахування відсотків по вкладах та заблокував обслуговування депозитних рахунків, відкритих на її ім`я.

04 вересня 2014 року, вона звернулась до Банку з письмовою заявою-претензією, відповідно до якої відмовилася від подальшого продовження строку дії вищенаведених договорів банківського вкладу та просила повернути належні їй грошові кошти та проценти.

Проте, Банк відмовив їй у поверненні банківського вкладу та процентів, посилаючись на політичні події, неможливість здійснення НБУ регулювання і валютного контролю на території АР Крим.

Вважає таку відмову необґрунтованою та незаконною. До теперішнього часу Банк жодним чином не виконує умови зазначених договорів не повертає їй суми депозитів та належні проценти за договорами банківського вкладу.

Своєю відмовою Банк порушив її права як власника грошових коштів, вкладника та споживача банківських послуг.

Враховуючи вищевикладене просила суд розірвати з 21.09.2014 року договір на вклад «Мультивалютний», що укладений 25.02.2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк»; розірвати з 21.09.2014 року договір на вклад «Мультивалютний на 3 місяці», що укладений 08.02.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк»; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_1 :в розмірі 75 466, 80 грн.; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 1898,24 Євро; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № НОМЕР_3 в розмірі 157 330,98 грн.; стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № НОМЕР_4 в розмірі 110 839,51 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року позов задоволено.

Розірвано з 21.09.2014 року договір на вклад «Мультивалютний», що укладений 25.02.2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Розірвано з 21.09.2014 року договір на вклад «Мультивалютний на 3 місяці», що укладений 08.02.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_1 :в розмірі 75 466, 80 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 1898,24 Євро.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № НОМЕР_3 в розмірі 157 330,98 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № НОМЕР_4 в розмірі 110 839,51 грн.

Стягнуто з з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави в сумі 3903 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення змінити, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається зх матералв справи 25 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та Публічним Акціонерним Товариством комерційний банк «Приватбанк» (надалі-Банк, ПАТ КБ «Приватбанк»), як юридичною особою, в особі Голови правління Дубілєта О.В., було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний», за умовами якого Банк відкрив на ім*я ОСОБА_1 особові рахунки для прийняття вкладів, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 40 000 гривень із процентною ставкою 12% річних строком на три місяці на рахунок № НОМЕР_1 за договором № SAMDN4442 та 1500 євро із процентною ставкою 6,75 % річних строком на три місяці на рахунок № НОМЕР_2 за договором № SAMDN4445. Зазначені грошові суми цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 Автономної Республіки Крим, про що їй було видано касові чеки. /а.с. 10-12/.

8 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», в особі Голови правління Дубілєта О. В., було укладено договір банківського вкладу «Мультивалютний на 3 місяці», за умовами якого Банк відкрив на ім*я ОСОБА_1 особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 80 000 гривень із процентною ставкою 16% річних строком на три місяці на рахунок № НОМЕР_3 за договором № SAMDN0624. Зазначену суму цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 Автономної Республіки Крим, про що їй було видано касовий чек. /а.с. 13-15/.

Окрім того, 18 вересня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк», за її заявою й відповідно до Умов та правил надання банківських послуг КБ «Приватбанк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт на 12 місяців», за умовами якого Банк відкрив на ім*я ОСОБА_1 особовий рахунок для прийняття вкладу, а вона внесла грошові кошти до Банку у розмірі 60 000 гривень із процентною ставкою 18% річних строком на 366 діб до 18.09.2014 року на рахунок № НОМЕР_4 за договором № SAMDN1463. Зазначену грошову суму цього ж дня було внесено нею до операційної каси відділення Банку №161 Автономної Республіки Крим, про що їй було видано касовий чек. /а.с. 16-17/.

Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника), або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов*язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу є публічним договором ( ст.633 ЦК України).

На підставі ч.ч.1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов*язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов*язується в тому числі виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

У відповідності до п.11 зазначених вище Договорів, укладених між сторонами по справі, у разі якщо після закінчення вкладу Клієнт не заявив Банку про відмову від продовження строку, вклад (усі 3 базові правочини) автоматично вважаються продовженими ще на один строк, визначений п. 1 Договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки Клієнта до Банку. При продовженні строку вкладу розрахунок процентів на кожний новий строк здійснюється за процентною ставкою що діє у Банку для подовжених вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладання додаткових угод до данного договору.

За умовами договору №SAMDN1463 строк депозиту становить 366 днів, який закінчився 18.09.2014 року.

Починаючи з лютого 2014 року Банком в односторонньому порядку припинено нарахування відсотків по вкладах на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 у Банку, про що свідчить довідка від 18.05.2014 року №444005054, надіслана електронним листом на електронну адресу позивача, і відповідно до якої залишок на депозитних рахунках на ім*я ОСОБА_1 складає:

-44414,44 гривень на рахунку № НОМЕР_1 ,

-1618, 62 Євро на рахунку № НОМЕР_2 ,

НОМЕР_5 гривень на рахунку № НОМЕР_3 ,

НОМЕР_6 гривень на рахунку № НОМЕР_4 . /а.с. 18/.

Згідно витягів від 20.08.2014 року за банківськими рахунками, що відкриті у ПАТ КБ ПриватБанк на ім*я, які було направлено на електронну адресу позивача за її запитом:

-останні дати нарахування процентів за договорами №№SAMDN4442, SAMDN4445 є 25.02.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 44414,44 гривень на рахунку № НОМЕР_1 , 1618, 62 Євро на рахунку № НОМЕР_2 ,

-остання дата нарахування процентів за договором № SAMDN0624 є 08.02.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 86499,99 гривень на рахунку № НОМЕР_3 ,

-остання дата нарахування процентів за договором № SAMDN1463 є 18.03.2014 року, сума залишку не змінилась та становить 60828,49 гривень на рахунку № НОМЕР_4 .

За подальші періоди подовження дії договорів проценти на вклад Банком не нараховувались, а нарахування процентів за договором № SAMDN1463, було припинено банком з 18.03.2014 року. /а.с. 20-28/.

Частинами 1,3 ст.1075 ЦК України встановлено що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку встановленому банківськими правилами.

Так,умовами вищевказаних договорів передбачено право вкладника банку достроково розірвати договір повідомивши про це банк за два банківські дні до дати розірвання договору. При запитанні вкладу після закінчення мінімального терміну вкладу з дати початку терміну вкладу, але до закінчення терміну вкладу, Клієнту повертається сума вкладу та виплачуються відсотки, нараховані виходячи з діючої процентної ставки за вкладом на коефіцієнт 0,5.

Як вбачається з копії претензії, надісланої ОСОБА_1 на адресу відповідача 4 вересня 2014 року позивачка відмовилася від подальшого продовження строку дії вищенаведених договорів банківського вкладу та просила повернути належні їй грошові кошти та проценти. /а.с. 29-31/.

Суд першої інстанції ,розглянувши справу вірно визнавися ,що у відовідь на претензію позивачки ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав поштою на адресу ОСОБА_1 листи від 16.10.2014 року та 27.10.2014 року, в яких фактично визнав як факт існування укладених між позивачкою та Банком договорів банківських вкладів, які зазначені вище, так і свої зобов*язання по ним щодо повернення депозитних вкладів, але відмовив їй у поверненні банківського вкладу та процентів, посилаючись на політичні події, неможливість здійснення Національним Банком України банківського регулювання і валютного контролю на території АР Крим (а.с.33,35).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти зобов`язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов*язковим для виконання сторонами.

Районний суд правомірно прийшов до висновку про обгурнованість вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки суми банківського вкладу та процентів по ним, оскільки позивач скористалася своїм правом дострокового розірвання договорів, письмово повідомивши відповідача про такий намір, однак відповідачем не здійснено наміру щодо виконання умов договору та повернення позивачці сум вкладів та, відповідно, розірвання вказаних договорів.

Також судом правильно не прийняті до уваги посилання представника відповідача на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, оскільки договори банківського вкладу були укладені між позивачкою та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську.

Згідно п. 2.9 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Постановою Правління НБУ № 174 від 01.06.2011, Банк (філія, відділення) зобов`язаний: банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

За матералами справи, судом першої інстанції в судовому засіданні оглянуто оригінали договорів банківського вкладу, заяви на оформлення вкладу в яких зазначено суму вкладів, строки дії вкладів, рахунки, на які зараховується вклад, розмір відсотків та період їх нарахування. Заяви підписані сторонами та містять відбиток печатки ПАТ КБ «Приват Банк». Також оглянуто оригінали квитанції про приймання готівки, з яких вбачається, що дата, сума та призначення платежу, зазначені в договорах та заявах на оформлення вкладу відповідають тим, які зазначені в квитанціях.

Тому доводи представника відповідача про те, що оригінали договорів банківського вкладу та належно оформлені документи, що підтверджують внесення коштів на депозитний рахунок відсутні є недоречними.

Не погоджуючись з розміром стягнутих за рішеням суду сум, будь якого свого розрахунку заборгованості Банком не надано.

Також районним судом правомірно зазначено, що згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307.308.317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді:

15) копія касаційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2016 року, ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29.06.2016 року у справі № 320/9449/15-ц;

16) копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ від 25.07.2016 р. про залишення касаційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» без руху;

17) копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ від 03.10.2016 р., 20.03.20217 р., про відкриття провадження за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2016 року, ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29.06.2016 року у справі № 320/9449/15-ц, та призначення судового розгляду;

18) копії постанови Верховного Суду від 26.06.2019 р. по справі наступного змісту:

«Постанова

Іменем України

26 червня 2019 року

м. Київ

справа № 320/9449/15-ц

провадження № 61-13774св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого Кузнєцова В. О.,

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року у складі судді Ковальової Ю. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Спас О. В., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, заперечень на позов і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори банківського вкладу, за якими вона внесла грошові кошти для розміщення на депозитних вкладах, а саме договір від 25 лютого 2011 року № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний») на суму 40 000 грн з процентною ставкою 12 % річних та 1 500 євро з процентною ставкою 6,75 % річних строком на три місяці, договір від 08 лютого 2013 року № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 міс.») на суму 80 000 грн з процентною ставкою 16 % річних строком на три місяці, договір від 18 вересня 2013 року, оформлений заявою № SAMDN1463 на вклад «Стандарт на 12 міс.» на суму 60 000 грн з процентною ставкою 18 % річних строком на 366 днів до 18 вересня 2014 року. На виконання умов договорів після їх підписання вона внесла грошові кошти до операційної каси відділення банку № 161 в місті Ялті Автономної Республіки Крим. Умовами зазначених договорів передбачено автоматичну їх пролонгацію на новий термін. Починаючи з лютого 2014 року, банк в односторонньому порядку припинив нарахування відсотків за вкладами, заблокував обслуговування депозитних рахунків та відмовився повернути грошові кошти. Тому позивач просила суд:

розірвати з 21 вересня 2014 року договір від 25 лютого 2011 року № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний»);

розірвати з 21 вересня 2014 року договір від 08 лютого 2013 року № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 міс.»);

стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 75 466,80 грн, з яких: 40 000 грн сума вкладу, 14 096,53 грн сума невиплачених процентів за вкладом, 19 982,87 грн інфляційні втрати, 1 387,40 грн 3 % річних;

стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № 5567 в розмірі 1 898,24 євро, що у гривневому еквіваленті становить 46 660,68 грн, з яких: 1 500 євро, що у гривневому еквіваленті становить 36 871,53 грн, сума вкладу, 366,21 євро, що у гривневому еквіваленті становить 8 510,20 грн, сума невиплачених процентів за вкладом, 52,03 євро, що у гривневому еквіваленті становить 1 278,95 грн, 3 % річних;

стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № 3875 в розмірі 157 330,98 грн, з яких: 80 000 грн сума вкладу, 34 590,44 грн сума невиплачених процентів за вкладом, 39 965,75 грн інфляційні втрати, 2 774,79 грн 3 % річних;

стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № НОМЕР_4 в розмірі 110 839,51 грн, з яких: 60 000 грн сума вкладу, 18 774,24 грн сума невиплачених процентів за вкладом, 29 974,31 грн інфляційні втрати, 2 090,96 грн 3 % річних.

В запереченні на позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що позивачем не надано оригіналів договорів та квитанцій, які б підтверджували факт укладення між сторонами договорів банківських вкладів та внесення коштів на рахунки, не надано доказів залишку коштів на банківських рахунках. У зв`язку з окупацією території Автономної Республіки Крим та конфіскацією частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», що використовувалося у банківській діяльності відокремленими структурними підрозділами банку на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, банку закритий доступ до первинної документації, а саме: договорів з клієнтами на паперових носіях та касових документів. Також обмеженим є доступ до інформації на електронних носіях через конфіскацію серверів. Тому банк позбавлений можливості надати будь-яку інформацію стосовно договорів, які начебто укладені між ним та позивачем. Крім цього, необхідно встановити факт звернення позивача до автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» за отриманням компенсаційних виплат та звернення до судів Російської Федерації на території Автономної Республіки Крим. Задоволення позовних вимог спричинить подвійне стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів за одними й тими самими договорами банківського вкладу.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року позов задоволено. Розірвано з 21 вересня 2014 року укладені між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір № SAMDN4445 на вклад «Мультивалютний» від 25 лютого 2011 року, договір № SAMDN0624 на вклад «Мультивалютний на 3 місяці» від 08 лютого 2013 року. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № 5299: суму вкладу в розмірі 40 000 грн, суму невиплачених процентів за вкладом у розмірі 14 096,53 грн, інфляційні втрати в сумі 19 982,87 грн, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 1 387,40 грн, а всього 75 466,80 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № 5567: суму вкладу в розмірі 1500 євро, суму невиплачених процентів за вкладом в розмірі 346,21 євро, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 52,03 євро, а всього 1 898,24 євро. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № 3875: суму вкладу в розмірі 80 000 грн, суму невиплачених процентів за вкладом в розмірі 34 590,44 грн, інфляційні втрати в сумі 39 965,75 грн, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 2 774,79 грн, а всього 157 330,98 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № 499: суму вкладу в розмірі 60 000 грн, суму невиплачених процентів за вкладом в розмірі 18 774,24 грн, інфляційні втрати в сумі 29 974,31 грн, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 2 090,96 грн, а всього 110 839,51 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в дохід держави в сумі 3 903 грн.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сум банківських вкладів та процентів є правомірними, позивач скористалася своїм правом дострокового розірвання договорів, письмово повідомивши відповідача про такий намір, однак відповідачем не виконано умов договорів щодо повернення коштів банківських вкладів та розірвання вказаних договорів. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на відсутність обов`язку відповідати за договорами банківського вкладу, укладеними на території Автономної Республіки Крим, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки договори були укладені між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську. Доводи відповідача про те, що позивач могла отримати кошти від створеного на території Автономної Республіки Крим «Фонду захисту вкладників», суд вважав безпідставними, оскільки відповідно до наданої позивачем довідки № 10129 від 25 червня 2015 року станом на 22 червня 2015 року ОСОБА_1 не зверталася до Автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» за отриманням компенсаційних виплат і вони їй не здійснювалися. Позивач надала оригінали спірних договорів банківських вкладів та оригінали квитанцій на підтвердження внесення коштів, а банк такі обставини не спростував.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги.

У липні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не довела належними доказами факт укладення між сторонами договорів банківських вкладів, внесення коштів на рахунки за цими договорами, залишку коштів на банківських рахунках і судами попередніх інстанцій не перевірено розрахунків, зроблених позивачем. Судами встановлено, що спірні договори є розірваними з 20 вересня 2014 року та з 21 вересня 2014 року, проте відсотки стягнуто за повною процентною ставкою до 16 листопада 2015 року. Зважаючи на подання позовної заяви 13 листопада 2015 року, нарахування відсотків до 16 листопада 2015 року є неправомірним. Копія довідки № 44005054 від 18 травня 2014 року та копії виписок № 44005054 від 20 серпня 2014 року є неналежними доказами, оскільки не завірені належним чином, видані нібито Кримською філією банку, що виключається з огляду на припинення її діяльності у травні 2014 року. Позивач не надала оригіналів довідки № 44005054 від 18 травня 2014 року та виписки № 44005054 від 20 серпня 2014 року, а тому суди не могли прийняти їх копії як докази існування невиконаних грошових зобов`язань банку перед позивачем. Посилання судів першої та апеляційної інстанції на рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Золотас проти Греції» є безпідставним, оскільки обставини цієї справи не є подібними до обставин, встановлених ЄСПЛ.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали з Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, зупинено виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі, а ухвалою від 20 березня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 березня 2018 року справу № 320/9449/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 213 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі ЦПК України 2004 року), рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 214 ЦПК України 2004 року).

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення апеляційного суду в повній мірі не відповідає.

Судами встановлено, що 25 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою в особі голови правління Дубілєта О. В. було укладено договір № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний»), за умовами якого ОСОБА_1 передала, а банк прийняв на строк 3 місяці до 25 травня 2011 року грошові кошти в розмірі 40 000 грн на рахунок № НОМЕР_1 з процентною ставкою 12 % річних та грошові кошти в розмірі 1 500 євро на рахунок № НОМЕР_2 з процентною ставкою 6,75 % річних.

08 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови правління Дубілєта О. В. було укладено договір № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 міс.»), за умовами якого ОСОБА_1 передала, а банк прийняв на строк 3 місяці грошові кошти в розмірі 80 000 грн на рахунок № НОМЕР_3 з процентною ставкою 16 % річних.

18 вересня 2013 року ОСОБА_1 подала, а ПАТ КБ «ПриватБанк» оформило заяву № НОМЕР_7 на вклад «Стандарт на 12 міс.», за умовами якої банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 особовий рахунок № НОМЕР_4 для прийняття вкладу у розмірі 60 000 грн з процентною ставкою 18 % річних строком на 366 діб до 18 вересня 2014 року.

На виконання умов договорів після їх підписання позивач внесла грошові кошти на рахунки, відкритті у відповідача.

В день закінчення строків договору № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний») та договору № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 міс.») ОСОБА_1 не заявляла банку про свій намір повернути вклади, тому ці договори було неодноразово продовжено.

Починаючи з лютого 2014 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку припинило нарахування відсотків за вкладами на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 18 травня 2014 року № 444005054, надісланою електронним листом на електронну адресу позивача, залишок на депозитних рахунках станом на 18 травня 2014 року складав: 44 414,44 грн на рахунку № НОМЕР_1 , 1 618,62 євро на рахунку № НОМЕР_2 , 86 499,99 грн на рахунку № НОМЕР_3 , 60 828,49 грн на рахунку № НОМЕР_4 .

Згідно з витягами за банківськими рахунками, що відкриті в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , які було направлено на електронну адресу позивача за її запитом, останньою датою нарахування процентів за договорами № SAMDN4442, № SAMDN4445 є 25 лютого 2014 року, сума залишку не змінилася та становить 44 414,44 грн на рахунку № НОМЕР_1 , 1 618,62 євро на рахунку № НОМЕР_2 ; останньою датою нарахування процентів за договором № SAMDN0624 є 08 лютого 2014 року, сума залишку не змінилася та становить 86 499,99 грн на рахунку № НОМЕР_3 ; останньою датою нарахування процентів за договором № SAMDN1463 є 18 березня 2014 року, сума залишку не змінилася та становить 60 828,49 грн на рахунку № НОМЕР_4 .

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Підпунктами 1.1, 1.3, 1.17 глави 1 «Загальні вимоги до оформлення касових документів» розділу IV «Касові операції банків (філій, відділень) з клієнтами» Інструкції № 174 передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема - квитанція, чек банкомата, що формуються платіжними пристроями. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

За операціями з видачі готівки або приймання її для зарахування на відповідний рахунок із застосуванням платіжних пристроїв формується та роздруковується відповідний касовий документ (квитанція/чек банкомата, сліп) на паперовому носії, який видається клієнту. За операціями з видачі готівки із застосуванням банкомата формується і роздруковується чек банкомата на вимогу клієнта.

На підтвердження укладання договорів судом першої інстанції в судовому засіданні оглянуто оригінали депозитних договорів та квитанцій про внесення до банку сум вкладів. Вказані квитанції містять усі необхідні реквізити, а саме: відомості про платника, призначення платежу, підпис працівника банку, електронний цифровий підпис.

Доказів повернення позивачу коштів за вкладами (депозитів) банк суду не надав.

Відповідно до частини четвертої статті 1060 ЦК України, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя».

Згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й ПАТ КБ «ПриватБанк», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що позивачем доведено факт укладення між сторонами договорів банківських вкладів та внесення грошових коштів у заявленому розмірі та що, не повернувши грошові кошти за вимогою вкладника, банк не виконав належним чином своїх зобов`язань і позбавив вкладника права користуватись належними їй грошовими коштами.

Наведені у касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» доводи про відсутність між сторонами зобов`язальних правовідносин є необґрунтованими, оскільки суперечать наявним у справі доказам, в тому числі оглянутим в суді першої інстанції оригіналам договорів та квитанцій. Враховуючи викладене, аргументи заявника про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту укладення спірних договорів, є безпідставними. Висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо оцінки вказаних документів викладені у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень, а тому доводи касаційної скарги в цій частині зводяться до переоцінки доказів і встановлених обставин справи, що виходить за межі компетенції касаційного суду.

Доводи касаційної скарги про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя не має правових підстав та можливості для здійснення банківської діяльності, у зв`язку з чим банк фактично не мав доступу до свого майна та договорів на окупованій території, що унеможливило їх виконання, не може бути взято до уваги, оскільки договори банківських вкладів були укладені не з відділенням чи філією банку, а з ПАТ КБ «ПриватБанк», яке є юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпро, і повинно відповідати за своїми зобов`язаннями згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судами встановлено, що договори банківського вкладу, щодо яких виник спір, розірвано 20 вересня 2014 року, а договір банківського вкладу № SAMDN1463 припинив свою дію 18 вересня 2014 року у зв`язку із закінченням строку.

Стягуючи інфляційні втрати та 3 % річних від простроченої суми вкладу за вищевказаними договорами, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно застосував положення частини другої статті 625 ЦК України та навів у рішенні детальні розрахунки стягнутих сум.

Заперечень щодо правильності проведених судом розрахунків та вирішення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат і 3 % річних в касаційній скарзі не наведено.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині розірвання з 21 вересня 2014 року укладених між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору № SAMDN4445 на вклад «Мультивалютний» від 25 лютого 2011 року, договору № SAMDN0624 на вклад «Мультивалютний на 3 місяці» від 08 лютого 2013 року, а також стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суми вкладу за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 40 000 грн, інфляційних втрат в розмірі 19 982,87 грн та 3 % річних в розмірі 1 387,40 грн, суми вкладу за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № 5567 в розмірі 1500 євро та 3 % річних в розмірі 1 898,24 євро, суми вкладу за договором № SAMDN0624 по рахунку № 3875 в розмірі 80 000 грн, інфляційних втрат в розмірі 39 965,75 грн та 3 % річних в розмірі 2 774,79 грн, суми вкладу за договором № SAMDN1463 по рахунку № 499 в розмірі 60 000 грн, інфляційних втрат в розмірі 29 974,31 грн та 3 % річних в розмірі 2 090,96 грн ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що судові рішення в цій частині підлягають залишенню без змін.

Разом з тим Верховний Суд не може погодися з висновками судів в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за договорами банківських вкладів з огляду на таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Верховний Суд України у постановах № 6-338цс16 від 11 травня 2016 року, № 6-36цс15 від 10 червня 2015 року, № 6-302цс16 від 27 квітня 2016 року навів правовий висновок про те, що закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно з частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Згідно з пунктом 11 договору № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний») сторони погодили, що при продовженні терміну вкладу розрахунок відсотків на кожний новий термін вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в банку для депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод до цього договору. Наступне продовження вкладу здійснюється в такому ж порядку.

Згідно з пунктом 13 договору № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 міс.») відсотки під час нового терміну вкладу нараховуються на суму вкладу за відсотковою ставкою для депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод до цього договору.

За змістом пункту 12 договору № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний»), пункту 14 договору № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 міс.»), пункту 5 заяви № SAMDN1463 на вклад «Стандарт на 12 міс.» сторони мають право достроково розірвати договір відповідно до чинного законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору.

За умовами договору №SAMDN1463 строк депозиту становить 366 днів, який закінчився 18 вересня 2014 року.

04 вересня 2014 року ОСОБА_1 надіслала відповідачу претензію, за змістом якої просила повернути належні їй грошові кошти. Зазначена претензія отримана ПАТ КБ «ПриватБанк» 17 вересня 2014 року.

У відповідь на претензію ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслало ОСОБА_1 лист від 27 жовтня 2014 року, в якому фактично визнало факт існування укладених між сторонами договорів банківських вкладів та свої зобов`язання щодо повернення депозитних вкладів, але відмовило в їх поверненні, посилаючись на політичні події, неможливість здійснення Національним Банком України банківського регулювання і валютного контролю на території Автономної Республіки Крим.

Отже, закінчення строку дії договору банківського вкладу або розірвання договору банківського вкладу на вимогу однієї із сторін в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні.

Суди не звернули уваги на доводи банку щодо неправильного нарахування розміру відсотків за користування вкладами і ту обставину, що відсотки за користування спірними коштами було розраховано позивачем до 16 листопада 2015 року, тобто поза межами строку дії договорів, а суди з цим погодилися, не встановивши правові підстави для таких розрахунків.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції повинен з`ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Однак, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд належним чином не перевірив доводів ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо розміру стягнутих відсотків за договорами банківських вкладів, зокрема не встановив, коли саме відбулося дострокове припинення договірних правовідносин між сторонами, які суми процентів за банківськими вкладами та на якій правовій підставі підлягають стягненню з банку на користь вкладника після такого припинення, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Переглядаючи справу, суд апеляційної інстанції в порушення вимог статей 5760, 212 ЦПК України 2004 року не врахував зазначені обставини та вимоги процесуального законодавства, належним чином не дослідив та не перевірив доводів апеляційної скарги і наданий позивачем розрахунок заборгованості, що призвело до неправильного вирішення справи в частині стягнення відсотків за договорами банківських вкладів.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні в достатній мірі не виклав мотиви, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України»; «Суомінен проти Фінляндії»).

В силу вищенаведених положень статті 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні процесуальні можливості з`ясувати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанцій, що перешкоджає Верховному Суду ухвалити нове рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків за вкладами.

Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщ о суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи, що апеляційний суд належним чином не дослідив наданий позивачем розрахунок процентів за договорами банківських вкладів, не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, ухвалене ним судове рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення процентів за вкладами не може вважатися законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з передачею справи в цій частині на новий апеляційний розгляд.

Верховним Судом взято до уваги тривалий час розгляду судами вказаної справи, однак з метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для повного, всебічного та об`єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, перевірити наданий позивачем розрахунок на предмет правильності та законності, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Верховний Суд врахував, що суд апеляційної інстанції не усунув порушень, допущених судом першої інстанції під час розгляду справи, а тому з метою процесуальної економії та з урахуванням повноважень апеляційного суду вирішив, що справа підлягає направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання рішення суду першої інстанції було зупинене ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 жовтня 2016 року, у зв`язку із залишенням цього рішення без змін в частині розірвання з 21 вересня 2014 року укладених між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору № SAMDN4445 на вклад «Мультивалютний» від 25 лютого 2011 року, договору № SAMDN0624 на вклад «Мультивалютний на 3 місяці» від 08 лютого 2013 року, а також стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суми вкладу за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 40 000 грн, інфляційних втрат в розмірі 19 982,87 грн та 3 % річних в розмірі 1 387,40 грн, суми вкладу за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № 5567 в розмірі 1500 євро та 3 % річних в розмірі 1 898,24 євро, суми вкладу за договором № SAMDN0624 по рахунку № 3875 в розмірі 80 000 грн, інфляційних втрат в розмірі 39 965,75 грн та 3 % річних в розмірі 2 774,79 грн, суми вкладу за договором № SAMDN1463 по рахунку № 499 в розмірі 60 000 грн, інфляційних втрат в розмірі 29 974,31 грн та 3 % річних в розмірі 2 090,96 грн необхідно поновити його виконання в цій частині.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків за вкладами, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині (вирішення позовних вимог про розірвання договорів банківського вкладу, стягнення сум банківських вкладів, інфляційних втрат та трьох процентів річних) рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року в частині розірвання з 21 вересня 2014 року укладених між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» договору № SAMDN4445 на вклад «Мультивалютний» від 25 лютого 2011 року, договору № SAMDN0624 на вклад «Мультивалютний на 3 місяці» від 08 лютого 2013 року, а також стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суми вкладу за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 40 000 грн, інфляційних втрат в розмірі 19 982,87 грн та 3 % річних в розмірі 1 387,40 грн, суми вкладу за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 1500 євро та 3 % річних в розмірі 1 898,24 євро, суми вкладу за договором № SAMDN0624 по рахунку № 3875 в розмірі 80 000 грн, інфляційних втрат в розмірі 39 965,75 грн та 3 % річних в розмірі 2 774,79 грн, суми вкладу за договором № SAMDN1463 по рахунку № 499 в розмірі 60 000 грн, інфляційних втрат в розмірі 29 974,31 грн та 3 % річних в розмірі 2 090,96 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. О. Кузнєцов
Судді:В. М. Ігнатенко С. О. Карпенко
В. А. Стрільчук

М. Ю. Тітов»

19) копії ухвал Запорізького апеляційного суду від 12.07.2019 р. та від 17.07.20205 р. про відкриття провадження за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року, та призначення апеляційного розгляду;

20) копії письмових пояснень ПАТ КБ «ПриватБанк», адресовані Запорізького апеляційний суду

21) копії постанови Запорізького апеляційний суду від 27.11.2019 р. по цій справі наступного змісту:

« Справа № 320/9449/15

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 320/9449/15 Головуючий у 1 інстанції: Ковальова Ю.В.

провадження № 22-ц/807/2633/19 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів: Гончар М.С.

Кухаря С.В.

при секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначила, що між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договори банківського вкладу, за якими вона внесла грошові кошти для розміщення на депозитних вкладах, а саме: договір від 25 лютого 2011 року № SAMDN4445 (вклад "Мультивалютний") на суму 40 000 грн. з процентною ставкою 12 % річних та на суму 1 500 євро з процентною ставкою 6,75 % річних строком на три місяці; договір від 08 лютого 2013 року № SAMDN0624 (вклад "Мультивалютний на 3 міс.") на суму 80 000 грн. з процентною ставкою 16 % річних строком на три місяці; договір від 18 вересня 2013 року № SAMDN1463 "Стандарт на 12 міс." на суму 60 000 грн. з процентною ставкою 18 % річних строком на 366 днів до 18 вересня 2014 року. На виконання умов договорів після їх підписання вона внесла грошові кошти до операційної каси відділення банку № 161 в місті Ялті Автономної Республіки Крим. Умовами зазначених договорів передбачено автоматичну їх пролонгацію на новий термін. Починаючи з лютого 2014 року банк в односторонньому порядку припинив нарахування відсотків за вкладами, заблокував обслуговування депозитних рахунків та відмовився повернути грошові кошти.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд:

- розірвати з 21 вересня 2014 року договір від 25 лютого 2011 року № SAMDN4445 (вклад "Мультивалютний");

- розірвати з 21 вересня 2014 року договір від 08 лютого 2013 року № SAMDN0624 (вклад "Мультивалютний на 3 міс.");

- стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 75 466,80 грн., з яких: 40 000 грн. - сума вкладу, 14 096,53 грн. - сума невиплачених процентів за вкладом, 19 982,87 грн. - інфляційні втрати, 1 387,40 грн. - 3 % річних;

- стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 1 898,24 євро, що у гривневому еквіваленті становить 46 660,68 грн., з яких: сума вкладу - 1 500 євро, що у гривневому еквіваленті становить 36 871,53 грн., сума невиплачених процентів за вкладом - 366,21 євро, що у гривневому еквіваленті становить 8 510,20 грн., 3 % річних - 52,03 євро, що у гривневому еквіваленті становить 1 278,95 грн.;

- стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № НОМЕР_3 в розмірі 157 330,98 грн., з яких: 80 000 грн. - сума вкладу, 34 590,44 грн. - сума невиплачених процентів за вкладом, 39 965,75 грн. - інфляційні втрати, 2 774,79 грн. - 3 % річних;

- стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № НОМЕР_4 в розмірі 110 839,51 грн., з яких: 60 000 грн. - сума вкладу, 18 774,24 грн. - сума невиплачених процентів за вкладом, 29 974,31 грн. - інфляційні втрати, 2 090,96 грн. - 3 % річних.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року позов задоволено в повному обсягу.

Розірвано з 21 вересня 2014 року укладені між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" договір № SAMDN4445 на вклад "Мультивалютний" від 25 лютого 2011 року, договір № SAMDN0624 на вклад "Мультивалютний на 3 місяці" від 08 лютого 2013 року.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку 5299: суму вкладу в розмірі 40 000 грн, суму невиплачених процентів за вкладом у розмірі 14 096,53 грн, інфляційні втрати в сумі 19 982,87 грн, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 1 387,40 грн, а всього 75 466,80 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № 5567: суму вкладу в розмірі 1500 євро, суму невиплачених процентів за вкладом в розмірі 346,21 євро, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 52,03 євро, а всього 1 898,24 євро.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № 3875: суму вкладу в розмірі 80 000 грн, суму невиплачених процентів за вкладом в розмірі 34 590,44 грн, інфляційні втрати в сумі 39 965,75 грн, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 2 774,79 грн, а всього 157 330,98 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № 499: суму вкладу в розмірі 60 000 грн, суму невиплачених процентів за вкладом в розмірі 18 774,24 грн, інфляційні втрати в сумі 29 974,31 грн, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 2 090,96 грн, а всього 110 839,51 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" судовий збір в дохід держави в сумі 3 903 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність і необгрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016р. апеляційну скаргу Приватбанку відхилено, рішення місцевого суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 червня 2019р. касаційну скаргу Приватбанку задоволено частково: скасовано ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016р. в частині стягнення відсотків з банку на користь ОСОБА_1 та справу в цій частині направлено на новий апеляційний розгляд. В іншій частині рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

Отже, при новому апеляційному розгляді переглядається законність рішення суду першої інстанції лише щодо вимог про стягнення відсотків, які в повному обсязі задоволені судом першої інстанції.

В скарзі банк з цього приводу зазначає, що суд взагалі не перевірив розрахунку позивача щодо відсотків за вкладами, в той час як позивач, попри розірвання договорів вкладу і закінчення строків їх дії, нараховувала відсотки за ставками, розмір яких є необґрунтованим.

На момент нового апеляційного розгляду справи, банк з урахуванням викладених у постанові ВС обставин, надав свій альтернативний розрахунок відсотків.

Перевіривши законність рішення суду першої інстанції в частині висновків суду щодо відсотків з урахуванням викладених у постанові ВС від 26 червня 2019р. рекомендацій, доводів банку, перевіривши розрахунок позивача та альтернативний розрахунок відповідача, колегія дійшла наступних висновків.

25 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір № SAMDN4445 (вклад "Мультивалютний"), за умовами якого ОСОБА_1 передала, а банк прийняв на строк 3 місяці до 25 травня 2011 року грошові кошти в розмірі 40 000 грн. на рахунок № НОМЕР_1 з процентною ставкою 12 % річних та грошові кошти в розмірі 1 500 євро на рахунок № НОМЕР_2 з процентною ставкою 6,75 % річних.

08 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено договір № SAMDN0624 (вклад "Мультивалютний на 3 міс."), за умовами якого ОСОБА_1 передала, а банк прийняв на строк 3 місяці грошові кошти в розмірі 80 000 грн. на рахунок № НОМЕР_3 з процентною ставкою 16 % річних.

18 вересня 2013 року ОСОБА_1 подала, а ПАТ КБ "ПриватБанк" оформило заяву № НОМЕР_7 на вклад "Стандарт на 12 міс.", за умовами якої банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 особовий рахунок № НОМЕР_4 для прийняття вкладу у розмірі 60 000 грн. з процентною ставкою 18 % річних строком на 366 діб до 18 вересня 2014 року.

На виконання умов договорів після їх підписання позивач внесла грошові кошти на рахунки, відкритті у відповідача.

В день закінчення строків договору № SAMDN4445 (вклад "Мультивалютний") та договору № SAMDN0624 (вклад "Мультивалютний на 3 міс.") ОСОБА_1 не заявляла банку про свій намір повернути вклади, тому ці договори було неодноразово продовжено.

Починаючи з лютого 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" в односторонньому порядку припинило нарахування відсотків за вкладами на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 ..

Згідно з довідкою ПАТ КБ "ПриватБанк" від 18 травня 2014 року № 444005054, надісланою електронним листом на електронну адресу позивача, залишок на депозитних рахунках станом на 18 травня 2014 року складав: 44 414,44 грн. - на рахунку № НОМЕР_1 ; 1 618,62 євро - на рахунку № НОМЕР_2 ; 86 499,99 грн. - на рахунку № НОМЕР_3 ; 60 828,49 грн. - на рахунку № НОМЕР_4 ( Т. 1 а.с. 18).

Згідно з витягами за банківськими рахунками, що відкриті в ПАТ КБ "ПриватБанк" на ім`я ОСОБА_1 , які було направлено 20.08.2014р. на електронну адресу позивача за її запитом, останньою датою нарахування процентів є: за договором № SAMDN4445 - 25 лютого 2014 року, сума залишку на рахунку № НОМЕР_1 становить за вкладом 40 000 грн., за відсотками 4414,44 грн.; на рахунку № НОМЕР_2 за вкладом - 1 500 євро, за відсотками - 118,62 євро; за договором № SAMDN0624 - 08 лютого 2014 року, сума залишку на рахунку № НОМЕР_3 за вкладом 80 000 грн., за відсотками 6499,99 грн.; за договором № SAMDN1463 - 18 березня 2014 року, сума залишку на рахунку № НОМЕР_4 за вкладом 60 000 грн., за відсотками 828,49 грн. ( Т. 1 а.с. 20-27).

Касаційний суд визнав, що ці обставини були правильно встановлені судами у незмінених частинах рішення суду І інстанції та ухвали апеляційного суду, тому при новому апеляційному розгляді колегія базує свої висновки щодо відсотків на них.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини четвертої статті 1060 ЦК України, якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини п`ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Верховний Суд України у постановах № 6-338цс16 від 11 травня 2016 року, № 6-36цс15 від 10 червня 2015 року, № 6-302цс16 від 27 квітня 2016 року навів правовий висновок про те, що закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. Та ці правові висновки підтримані Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019р., постановленій у цій справі.

При цьому згідно з частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Судами у незмінній частині їх рішень у цій справі встановлено, що договори банківського вкладу, щодо яких виник спір, розірвано 21 вересня 2014 року, а договір банківського вкладу № SAMDN1463 припинив свою дію 18 вересня 2014 року у зв`язку із закінченням строку. Тобто відсотки слід нараховувати на суму вкладу за кожним з договорів з дати, коли їх нарахування припинено банком, і до дати повернення вкладу, який до часу поставлення рішення повернуто не було. Проте у цій справі їх слід нараховувати в межах позовних вимог, тобто до дати подання позову ОСОБА_1 13.11.2015р., оскільки остання не заявляла про збільшення розміру відсотків до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Крім того, слід правильно визначити ставку відсотків за кожним з договорів у період їх дії та після припинення, виходячи з їх умов та положень вищенаведених норм матеріального права, якими врегульовано правовідносини щодо вкладів та банківських рахунків.

Згідно з пунктом 11 договору № SAMDN4445 (вклад "Мультивалютний") сторони погодили, що при продовженні терміну вкладу розрахунок відсотків на кожний новий термін вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в банку для депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод до цього договору. Наступне продовження вкладу здійснюється в такому ж порядку.

Згідно з пунктом 13 договору № SAMDN0624 (вклад "Мультивалютний на 3 міс.") відсотки під час нового терміну вкладу нараховуються на суму вкладу за відсотковою ставкою для депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод до цього договору. Такі ж положення містить договір, оформлений заявою № SAMDN1463.

За змістом пункту 12 договору № SAMDN4445 (вклад "Мультивалютний"), пункту 14 договору № SAMDN0624 (вклад "Мультивалютний на 3 міс."), пункту 5 заяви № SAMDN1463 на вклад "Стандарт на 12 міс." сторони мають право достроково розірвати договір відповідно до чинного законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору.

За умовами договору № SAMDN1463 строк депозиту становить 366 днів, який закінчився 18 вересня 2014 року.

04 вересня 2014 року ОСОБА_1 надіслала відповідачу претензію, за змістом якої просила повернути належні їй грошові кошти. Зазначена претензія отримана ПАТ КБ "ПриватБанк" 17 вересня 2014 року.

У відповідь на претензію ПАТ КБ "ПриватБанк" надіслало ОСОБА_1 лист від 27 жовтня 2014 року, в якому фактично визнало факт існування укладених між сторонами договорів банківських вкладів та свої зобов`язання щодо повернення депозитних вкладів, але відмовило в їх поверненні, посилаючись на політичні події, неможливість здійснення Національним Банком України банківського регулювання і валютного контролю на території Автономної Республіки Крим.

Отже, закінчення строку дії договору банківського вкладу або розірвання договору банківського вкладу на вимогу однієї із сторін в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні.

З лютого 2014р., з дати припинення банком нарахування процентів за автоматично продовженими договорами, по 21.09.2014р. (дати їх розірвання судом) слід до двох договорів № SAMDN4445 (Мулітвалютний) від 25 лютого 2011р. № SAMDN0624 (вклад "Мультивалютний на 3 міс.") від 08 лютого 2013р. застосовувати процентну ставку, яка за п. 11 та п. 13 цих договорів діє у банку для продовження вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу. По іншому договору № SAMDN1463 від 18 вересня 2013р., який продовжував діяти до 18.09.2014р., проценти слід нараховувати до 18.09.2014р. за ставкою, що обумовлена договором.

В подальшому, з 21.09.2014р. моменту розірвання судом двох договорів вкладу та з 19.09.214р. закінчення строку дії третього договору вкладу до 13.11.2015р. дати розрахунку процентів за позовними вимогами слід застосовувати процентну ставку 1 % як до вкладів на вимогу.

Наводиться наступний розрахунок процентів. При цьому, колегія виходить із того, що, оскільки вкладник не заявила про припинення дії договорів вкладу № SAMDN4445 та № SAMDN0624, то їх дія автоматично продовжувалась до часу їх розірвання судом 21.09.2014р. кожен раз на три місяці, а тому слід застосовувати ту ставку відсотків по строковим вкладам, яка діяла у банку на час пролонгації цих договорів.

За договором № SAMDN4445 (Мулітвалютний) від 25 лютого 2011р. зі строком дії три місяці останнє нарахування процентів банком відбулась 25.02.2014р. Розірвано судом договір з 21.09.2014р. Тому по рахунку № НОМЕР_8 слід стягнути проценти з 26.02.2014р. по 13.11.2015р. На 25.02.2014р. по рахунку обліковувались нараховані на цю дату, але не виплачені проценти на суму 4414,44 грн.

За цим же договором № SAMDN4445 (вклад "Мультивалютний") від 25 лютого 2011р. зі строком дії три місяці останнє нарахування процентів банком за іншим рахунком відбулось 25.02.2014р. Розірвано судом договір з 21.09.2014р. Тому по рахунку № НОМЕР_2 слід стягнути проценти з 26.02.2014р. по 13.11.2015р. На 25.02.2014р. по рахунку обліковувались проценти на суму 118,62 Євро.

З офіційного сайту банку https//privatbank.ua/ua/depozit на якому опубліковано інформацію щодо ставок процентів, які застосовуються до вкладів «Мультівалютний» зі строком 3 місяці, встановлено, що з 25.02.2014р. по 25.05.2014р. діяла ставка процентів на такий вклад у розмірі 18 % річних для гривні та 6 % річних для Євро. У цьому періоді 89 днів. Тому визначається сума належних позивачу процентів за цей період:

-по рахунку № НОМЕР_2 : 1500 х 6 /365 х 89 = 21,89 євро;

-по рахунку № НОМЕР_8 їй положено: 40 000 х 18/365 х 89 = 1755,61 грн.

В такий же спосіб визначалась ставка процентів за подальший період до 21.09.2014р. дати розірвання цього договору.

Проценти за період з 26.05.2014р. по 25.08.2014р. за ставкою 19 % річних для гривні та 9,5 % для Євро. Сума належних позивачу процентів за 91 день становить:

- по рахунку № 5567: 1500 х 9,5 /365 х 91 = 35,52 євро;

- по рахунку № 299: 40 000 х 19/365 х 91 = 1894,79 грн.

Проценти за період з 26.08.2014р. по 21.09.2014р. за ставкою 21 % річних для гривні та 9,5 % для Євро. Сума належних позивачу процентів за 27 днів становить:

- по рахунку № 5567: 1500 х 9,5 /365 х 27 = 10,54 євро;

- по рахунку № 299: 40 000 х 21/365 х 27 = 621,36 грн.

З 22.09.2014р по 13.11.2015р. проценти за цим договором нараховуються як щодо вкладу на вимогу за ставкою 1 %. за 417 днів. Така ставка була встановлена наказом по Приватбанку № 07 від 05.01.2004р. (Т. 2 а.с. 81).Сума належних позивачу процентів за 417 днів становить:

- по рахунку № НОМЕР_2 : 1500 х 1 /365 х 417 = 17,13 євро;

- по рахунку № 299: 40 000 х 1/365 х 417 = 456,98 грн.

Всього за договором № SAMDN4445 від 25 лютого 2011р. по рахунку № НОМЕР_8 на користь позивача слід стягнути відсотків за період з 26.02.2014р. по 13.11.2015р. у сумі: 1755,61 + 1894,79 + 621,36 + 456,98 + 4414,44 = 9143,18 грн.

Всього за договором № SAMDN4445 від 25 лютого 2011р. по рахунку № НОМЕР_2 на користь позивача слід стягнути відсотків за період з 26.02.2014р. по 13.11.2015р. у сумі: 21,89 + 35,52 + 10,54 +17,13 + 118,62 = 203,70 Євро.

Аналогічний механізм розрахунку застосовується при встановленні суми процентів за договором № SAMDN0624 (вклад "Мультивалютний на 3 міс.") від 08 лютого 2013р. зі строком дії 3 місяці, за яким останнє нарахування банком процентів відбулось 08.02.2014р. Рахунок № 3875. Договір розірвано судом з 21.09.2014р. Станом на 08.02.2014р. обліковувалось нарахованих, але не сплачених позивачу процентів у сумі 6499,99 грн. Проценти слід нараховувати з 09.02.2014р. по 13.11.2015р.

Розрахунок:

- проценти з 08.02.2014р. по 08.05.2014р. 89 днів за ставкою 17 %: 80000 х 17 % : 365 х 89 = 3316,14 грн.;

- проценти з 09.05.2014р. по 08.08.2014р. за 91 день за ставкою 18 %: 80 000 х 18 :365 х 91 = 3590,13 грн.;

- проценти з 09.08.2014р. по 21.09.2014р. за 43 дні за ставкою 21 %: 80000 х 21: 365 х 43 = 1721,16 грн.;

- проценти з 22.09.2014р. по 13.11.2015р. за 417 днів за ставкою 1 %: 80000 х 1 :365 х 417 = 913,97 грн.

Всього: 6499,99 + 3316,14 + 3590,13 + 1721,16 + 913,97 = 16 041,39 грн.

За договором № SAMDN1463 від 18 вересня 2013р. зі строком на 366 днів останнє нарахування банком процентів відбулось 18.03.2014р. Рахунок № НОМЕР_4 . Станом на га 18.03.2014р. обліковується процентів на суму 828,49 грн. Закінчився термін дії 18.09.2014р. Проценти слід нарахувати з 18.03.2014р. по 13.11.2015р.

Розрахунок:

- проценти з 19.03.2014р. по 18.09.2014р. за процентною ставкою за договором у розмірі 18 % річних. Тому за цей період за 184 дні сума процентів складає: 60000 х 18 % : 365 х 184 = 5 444,38 грн.;

- проценти з 19.09.2014р. по 13.11.2015р. за ставкою 1 % за 420 днів дорівнює: 60 000 х 1 : 365 х 420 = 690,41 грн.

Всього: 828,49 + 5 444,38 + 690,41 = 6963,28 грн.

Навівши свій розрахунок, колегія визнає розрахунки як позивача, так і відповідача частково невірними.

Так, позивач після розірвання договорів та закінчення терміну дії нараховувала відсотки на вклад за ставкою, передбаченою п. 11 та п. 13 договорів, що є невірним, оскільки за цей період діє ставка за вкладом на вимогу, що становить згідно вищенаведеного наказу по Приватбанку 1 %.

А в альтернативному розрахунку банк, навпаки, не врахував, що за автоматично пролонгованими договорами до їх розірвання слід нараховувати проценти відповідно до п.

11 та п. 13 договорів.

Зважаючи на встановлені в ході апеляційного розгляду справи обставини щодо відсотків за вкладами, колегія у відповідності до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасовує ухвалене щодо відсотків рішення суду першої інстанції та частково задовольняє вимоги позивача згідно з вищенаведеними своїми розрахунками.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (як правонаступника Приватного Акціонерного товариство комерційний банк «ПриватБанк») задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року скасувати в частині розміру стягнутих відсотків за договорами банківських вкладів.

Позов ОСОБА_1 щодо вимог про стягнення відсотків задовольнити частково.

Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN4445 невиплачену суму процентів по рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 9143 (дев`ять тисяч сто сорок три) гривні 18 копійок та по рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 203 (двісті три) Євро 70 євроцентів.

Стягнути з АТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № НОМЕР_3 невиплачену суму процентів в розмірі 16 041 (шістнадцять тисяч сорок одна) гривні 39 копійок.

Стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № НОМЕР_4 невиплачену суму процентів у розмірі 6963 (шість тисяч дев`ятсот шістдесят три) гривні 28 копійок.

В решті позову щодо відсотків відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 29 листопада 2019 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Кухар С.В.»

22) копії касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у цій справі;

23) копії ухвали Верховного Суду від 27 грудня 2019 року про відкриття провадження за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у цій справі;

24) копії ухвали Верховного Суду від 22 січня 2020 року про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 р. у цій справі;

25) копії постанови Верховного Суду від 12.11.2020 р. по цій справі наступного змісту:

« Постанова

Іменем України

12 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 320/9449/15-ц

провадження № 61-23075св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Маловічко С. В., Гончар М. С., Кухаря М. С. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»» про захист прав споживача, розірвання договорів банківського вкладу та стягнення заборгованості.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначила, що між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори банківського вкладу, за якими вона внесла грошові кошти для розміщення на депозитних вкладах, а саме: договір від 25 лютого 2011 року № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний») на суму 40 000 грн з процентною ставкою 12 % річних та на суму 1 500 євро з процентною ставкою 6,75 % річних строком на три місяці; договір від 08 лютого 2013 року № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 місяці») на суму 80 000 грн з процентною ставкою 16 % річних строком на три місяці; договір від 18 вересня 2013 року № SAMDN1463 «Стандарт на 12 місяців» на суму 60 000 грн з процентною ставкою 18 % річних строком на 366 днів до 18 вересня 2014 року. На виконання умов договорів після їх підписання вона внесла грошові кошти до операційної каси відділення банку № 161 в місті Ялті Автономної Республіки Крим. Умовами зазначених договорів передбачено автоматичну їх пролонгацію на новий термін. Починаючи з лютого 2014 року банк в односторонньому порядку припинив нарахування відсотків за вкладами, заблокував обслуговування депозитних рахунків та відмовився повернути грошові кошти.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд:

- розірвати з 21 вересня 2014 року договір від 25 лютого 2011 року № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний»);

- розірвати з 21 вересня 2014 року договір від 08 лютого 2013 року № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 місяці»);

- стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 75 466,80 грн, з яких: 40 000 грн сума вкладу, 14 096,53 грн сума невиплачених процентів за вкладом, 19 982,87 грн інфляційні втрати, 1 387,40 грн 3 % річних;

- стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 1 898,24 євро, що у гривневому еквіваленті становить 46 660,68 грн, з яких: сума вкладу - 1 500 євро, що у гривневому еквіваленті становить 36 871,53 грн, сума невиплачених процентів за вкладом - 366,21 євро, що у гривневому еквіваленті становить 8 510,20 грн, 3 % річних 52,03 євро, що у гривневому еквіваленті становить 1 278,95 грн;

- стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № НОМЕР_3 в розмірі 157 330,98 грн, з яких: 80 000 грн сума вкладу, 34 590,44 грн сума невиплачених процентів за вкладом, 39 965,75 грн інфляційні втрати, 2 774,79 грн 3 % річних;

- стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № НОМЕР_4 в розмірі 110 839,51 грн, з яких: 60 000 грн сума вкладу, 18 774,24 грн сума невиплачених процентів за вкладом, 29 974,31 грн інфляційні втрати, 2 090,96 грн 3 % річних.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року у складі судді Ковальової Ю. В. позов задоволено.

Розірвано з 21 вересня 2014 року укладені між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір № SAMDN4445 на вклад «Мультивалютний» від 25 лютого 2011 року, договір № SAMDN0624 на вклад «Мультивалютний на 3 місяці» від 08 лютого 2013 року.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку 5299: суму вкладу в розмірі 40 000 грн, суму невиплачених процентів за вкладом у розмірі 14 096,53 грн, інфляційні втрати в сумі 19 982,87 грн, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 1 387,40 грн, а всього 75 466,80 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN4445 по рахунку № 5567: суму вкладу в розмірі 1500 євро, суму невиплачених процентів за вкладом в розмірі 346,21 євро, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 52,03 євро, а всього 1 898,24 євро.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № 3875: суму вкладу в розмірі 80 000 грн, суму невиплачених процентів за вкладом в розмірі 34 590,44 грн, інфляційні втрати в сумі 39 965,75 грн, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 2 774,79 грн, а всього 157 330,98 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № 499: суму вкладу в розмірі 60 000 грн, суму невиплачених процентів за вкладом в розмірі 18 774,24 грн, інфляційні втрати в сумі 29 974,31 грн, 3 % річних від прострочених сум вкладу в розмірі 2 090,96 грн, а всього 110 839,51 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сум банківських вкладів та процентів є правомірними, позивач скористалася своїм правом дострокового розірвання договорів, письмово повідомивши відповідача про такий намір, однак відповідачем не виконано умов договорів щодо повернення коштів банківських вкладів та розірвання вказаних договорів. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на відсутність обов`язку відповідати за договорами банківського вкладу, укладеними на території Автономної Республіки Крим, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки договори були укладені між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване у м. Дніпропетровську. Доводи відповідача про те, що позивач могла отримати кошти від створеного на території Автономної Республіки Крим «Фонду захисту вкладників», суд вважав безпідставними, оскільки відповідно до наданої позивачем довідки № 10129 від 25 червня 2015 року станом на 22 червня 2015 року ОСОБА_1 не зверталася до Автономної некомерційної організації «Фонд захисту вкладників» за отриманням компенсаційних виплат і вони їй не здійснювалися. Позивач надала оригінали спірних договорів банківських вкладів та оригінали квитанцій на підтвердження внесення коштів, а банк такі обставини не спростував.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішення місцевого суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 26 червня 2019 року касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково: скасовано ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року в частині стягнення відсотків з банку на користь ОСОБА_1 та справу в цій частині направлено на новий апеляційний розгляд. В іншій частині рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду залишено без змін.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (як правонаступника ПАТ КБ «ПриватБанк») задоволено частково. Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 квітня 2016 року скасовано в частині розміру стягнутих відсотків за договорами банківських вкладів.

Позов ОСОБА_1 щодо вимог про стягнення відсотків задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN4445 невиплачену суму процентів по рахунку № НОМЕР_1 в розмірі 9 143,18 грн та по рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 203,70 євро.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № НОМЕР_3 невиплачену суму процентів в розмірі 16 041,39 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № НОМЕР_4 невиплачену суму процентів у розмірі 6 963,28 грн. В решті позову щодо відсотків відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що розрахунки відсотків як позивача, так і відповідача частково є неправильними.

Позивач після розірвання договорів та закінчення терміну дії нараховувала відсотки на вклад за ставкою, передбаченою п. 11 та п. 13 договорів, що є неправильним, оскільки за цей період діє ставка за вкладом на вимогу, що становить згідно наказу по ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 %. В альтернативному розрахунку банк, навпаки, не врахував, що за автоматично пролонгованими договорами до їх розірвання слід нараховувати проценти відповідно до п.11 та п. 13 договорів.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Куценко О. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить оскаржувану постанову скасувати, а у справі ухвалити нове рішення, яким стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1

за договором банківського вкладу № SAMDN4445 невиплачену суму процентів по рахунку № НОМЕР_9 в розмірі 3 168,21 грн, по рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 74,35 євро;

за договором банківського вкладу № SAMDN0624 по рахунку № НОМЕР_3 невиплачену суму процентів в розмірі 8 738,62 грн;

за договором банківського вкладу № SAMDN1463 по рахунку № 499 невиплачену суму процентів в розмірі 6 106,84 грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що попри те, що суд апеляційної інстанції правильно встановив, що умови договорів передбачають строк оформлення вкладів зі сплатою процентів, однак не містять визначеного розміру процентної ставки за користування грошовими коштами у разі неповного виконання зобов`язань за договором після закінчення терміну їх дії.

Проценти в період дії договорів банківського вкладу застосовуються за ставкою визначеною в таких договорах, однак після розірвання договорів банківського вкладу проценти мають розраховуватися за ставкою по вкладу «На вимогу» 1 %.

Представник заявника вказував, що суд апеляційної інстанції стягуючи з банку проценти за кожним із договорів, які були нараховані станом на 25 лютого 2014 року, 18 березня 2014 року, 19 березня 2014 року (в залежності від договору) виходить з наявних в матеріалах справи довідок від 20 серпня 2014 року, 18 травня 2014 року, що видані ОСОБА_4 начальником департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк».

Однак апеляційний суд не врахував тієї обставини, що діяльність всіх відокремлених підрозділів Кримської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК Крим припинена і банк не видавав і не міг видавати будь-які довідки та виписки, в тому числі, що надані позивачем.

Наявні в матеріалах справи документи підписані неуповноваженою особою та видані після відкликання НБУ банківської ліцензії у відокремлених підрозділів відповідача, що розташовані на території АРК Крим, а тому наявні у справі виписки та довідки є неналежними доказами.

Посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові 17 квітня 2019 року у справі № 569/12481/15-ц в якій вказано, що «Довідка № 25313655 від 02 травня 2014 року про наявність залишку коштів на рахунках ОСОБА_2 видана Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «Приватбанк» є фотокопією довідки не містить оригінальних підпису посадової особи та відтиску печатки банку. Не підтверджено її походження, оскільки її видачу представник банку заперечує.

Отже, суд апеляційної інстанції не встановив об`єктивно обставини справи на підставі належних та допустимих доказів (документів, які підтверджують внесення через касу банку або перерахунок позивачем коштів з іншого рахунку у заявленому ним розмірі).»

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу із Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

07 лютого 2020 року цивільна справа № 320/9449/15-ц надійшли до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 25 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою в особі голови правління Дубілєта О. В. було укладено договір № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний»), за умовами якого ОСОБА_1 передала, а банк прийняв на строк 3 місяці до 25 травня 2011 року грошові кошти в розмірі 40 000 грн на рахунок № НОМЕР_1 з процентною ставкою 12 % річних та грошові кошти в розмірі 1 500 євро на рахунок № НОМЕР_2 з процентною ставкою 6,75 % річних.

08 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Голови правління Дубілєта О. В. було укладено договір № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 місяці»), за умовами якого ОСОБА_1 передала, а банк прийняв на строк 3 місяці грошові кошти в розмірі 80 000 грн на рахунок № НОМЕР_3 з процентною ставкою 16 % річних.

18 вересня 2013 року ОСОБА_1 подала, а ПАТ КБ «ПриватБанк» оформило заяву № SAMDN1463 на вклад «Стандарт на 12 місяців», за умовами якої банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 особовий рахунок № НОМЕР_4 для прийняття вкладу у розмірі 60 000 грн з процентною ставкою 18 % річних строком на 366 діб до 18 вересня 2014 року.

На виконання умов договорів після їх підписання позивач внесла грошові кошти на рахунки відкритті у відповідача.

В день закінчення строків договору № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний») та договору № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 місяці») ОСОБА_1 не заявляла банку про свій намір повернути вклади, тому ці договори було неодноразово продовжено.

Починаючи з лютого 2014 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку припинило нарахування відсотків за вкладами на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 18 травня 2014 року № 444005054, надісланою електронним листом на електронну адресу позивача, залишок на депозитних рахунках станом на 18 травня 2014 року складав: 44 414,44 грн на рахунку № НОМЕР_1 , 1 618,62 євро на рахунку № НОМЕР_2 , 86 499,99 грн на рахунку № НОМЕР_3 , 60 828,49 грн на рахунку № НОМЕР_4 .

Згідно з витягами за банківськими рахунками, що відкриті в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , які було направлено на електронну адресу позивача за її запитом, останньою датою нарахування процентів за договорами № SAMDN4442, № SAMDN4445 є 25 лютого 2014 року, сума залишку не змінилася та становить 44 414,44 грн на рахунку № НОМЕР_1 , 1 618,62 євро на рахунку № НОМЕР_2 ; останньою датою нарахування процентів за договором № SAMDN0624 є 08 лютого 2014 року, сума залишку не змінилася та становить 86 499,99 грн на рахунку № НОМЕР_3 ; останньою датою нарахування процентів за договором № SAMDN1463 є 18 березня 2014 року, сума залишку не змінилася та становить 60 828,49 грн на рахунку № НОМЕР_4 .

Апеляційним судом встановлено, що договори банківського вкладу, щодо яких виник спір, розірвано 21 вересня 2014 року, а договір банківського вкладу № SAMDN1463 припинив свою дію 18 вересня 2014 року у зв`язку із закінченням строку.

Згідно з пунктом 11 договору № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний») сторони погодили, що при продовженні терміну вкладу розрахунок відсотків на кожний новий термін вкладу здійснюється за процентною ставкою, що діє в банку для депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод до цього договору. Наступне продовження вкладу здійснюється в такому ж порядку.

Згідно з пунктом 13 договору № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 місяці») відсотки під час нового терміну вкладу нараховуються на суму вкладу за відсотковою ставкою для депозитних вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього терміну вкладу, без укладення додаткових угод до цього договору. Такі ж положення містить договір, оформлений заявою № SAMDN1463.

За змістом пункту 12 договору № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний»), пункту 14 договору № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 місяці»), пункту 5 заяви № SAMDN1463 на вклад «Стандарт на 12 місяців» сторони мають право достроково розірвати договір відповідно до чинного законодавства, повідомивши про це іншу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору.

За умовами договору № SAMDN1463 строк депозиту становить 366 днів, який закінчився 18 вересня 2014 року.

04 вересня 2014 року ОСОБА_1 надіслала відповідачу претензію, за змістом якої просила повернути належні їй грошові кошти. Зазначена претензія отримана ПАТ КБ «ПриватБанк» 17 вересня 2014 року.

У відповідь на претензію ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслало ОСОБА_1 лист від 27 жовтня 2014 року, в якому фактично визнало факт існування укладених між сторонами договорів банківських вкладів та свої зобов`язання щодо повернення депозитних вкладів, але відмовило в їх поверненні, посилаючись на політичні події, неможливість здійснення Національним Банком України банківського регулювання і валютного контролю на території Автономної Республіки Крим.

Отже, закінчення строку дії договору банківського вкладу або розірвання договору банківського вкладу на вимогу однієї із сторін в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні.

Суд апеляційної інстанції вказував, що з лютого 2014 року, з дати припинення банком нарахування процентів за автоматично продовженими договорами, по 21 вересня 2014 року (дати їх розірвання судом) слід до двох договорів № SAMDN4445 (Мулітвалютний) від 25 лютого 2011 року № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 місяці») від 08 лютого 2013 року застосовувати процентну ставку, яка за п. 11 та п. 13 цих договорів діє у банку для продовження вкладів даного найменування та строку на день закінчення попереднього строку вкладу. По іншому договору № SAMDN1463 від 18 вересня 2013 року, який продовжував діяти до 18 вересня 2014 року, проценти слід нараховувати до 18 вересня 2014 року за ставкою, що обумовлена договором.

В подальшому, з 21 вересня 2014 року моменту розірвання судом двох договорів вкладу та з 19 вересня 2014 року закінчення строку дії третього договору вкладу до 13 листопада 2015 року дати розрахунку процентів за позовними вимогами слід застосовувати процентну ставку 1 % як до вкладів на вимогу.

Наводиться наступний розрахунок процентів. При цьому, колегія виходить із того, що, оскільки вкладник не заявила про припинення дії договорів вкладу № SAMDN4445 та № SAMDN0624, то їх дія автоматично продовжувалась до часу їх розірвання судом 21 вересня 2014 року кожен раз на три місяці, а тому слід застосовувати ту ставку відсотків по строковим вкладам, яка діяла у банку на час пролонгації цих договорів.

За договором № SAMDN4445 (Мультивалютний) від 25 лютого 2011 року зі строком дії три місяці останнє нарахування процентів банком відбулось 25 лютого 2014 року. Розірвано судом договір з 21 вересня 2014 року, тому по рахунку № НОМЕР_8 слід стягнути проценти з 26 лютого 2014 року по 13 листопада 2015 року. На 25 лютого 2014 року по рахунку обліковувались нараховані на цю дату, але не виплачені проценти на суму 4 414,44 грн.

За цим же договором № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний») від 25 лютого 2011року зі строком дії три місяці останнє нарахування процентів банком за іншим рахунком відбулось 25 лютого 2014 року. Розірвано судом договір з 21 вересня 2014 року, тому по рахунку № НОМЕР_2 слід стягнути проценти з 26 лютого 2014 року по 13 листопада 2015 року. На 25 лютого 2014 року по рахунку обліковувались проценти на суму 118,62 євро.

З офіційного сайту банку https//privatbank.ua/ua/depozit на якому опубліковано інформацію щодо ставок процентів, які застосовуються до вкладів «Мультивалютний» зі строком 3 місяці, апеляційним судом встановлено, що з 25 лютого 2014 року по 25 травня 2014 року діяла ставка процентів на такий вклад у розмірі 18 % річних для гривні та 6 % річних для євро. У цьому періоді 89 днів, тому визначається сума належних позивачу процентів за цей період:

по рахунку № 5567: 1 500 х 6 /365 х 89 = 21,89 євро;

по рахунку № 299: 40 000 х 18/365 х 89 = 1 755,61 грн.

В такий же спосіб визначалась ставка процентів за подальший період до 21 вересня 2014 року дати розірвання цього договору.

Проценти за період з 26 травня 2014 року по 25 серпня 2014 року за ставкою 19 % річних для гривні та 9,5 % для євро. Сума належних позивачу процентів за 91 день становить:

- по рахунку № 5567: 1 500 х 9,5 /365 х 91 = 35,52 євро;

- по рахунку № 299: 40 000 х 19/365 х 91 = 1 894,79 грн.

Проценти за період з 26 серпня 2014 року по 21 вересня 2014 року за ставкою 21 % річних для гривні та 9,5 % для євро. Сума належних позивачу процентів за 27 днів становить:

- по рахунку № НОМЕР_2 : 1500 х 9,5 /365 х 27 = 10,54 євро;

- по рахунку № 299: 40 000 х 21/365 х 27 = 621,36 грн.

З 22 вересня 2014 року по 13 листопада 2015 року проценти за цим договором нараховуються як щодо вкладу на вимогу за ставкою 1 %. за 417 днів. Така ставка була встановлена наказом по ПАТ КБ «ПриватБанк» № 07 від 05 січня 2004 року. (т. 2 а. с. 81).Сума належних позивачу процентів за 417 днів становить:

- по рахунку № НОМЕР_2 : 1500 х 1 /365 х 417 = 17,13 євро;

- по рахунку № 299: 40 000 х 1/365 х 417 = 456,98 грн.

Всього за договором № SAMDN4445 від 25 лютого 2011 року по рахунку № НОМЕР_8 на користь позивача слід стягнути відсотків за період з 26 лютого 2014 року по 13 листопада 2015 року у сумі: 1755,61 + 1894,79 + 621,36 + 456,98 + 4414,44 = 9 143,18 грн.

Всього за договором № SAMDN4445 від 25 лютого 2011 року по рахунку № НОМЕР_2 на користь позивача слід стягнути відсотків за період з 26 лютого 2014 року по 13 листопада 2015 року у сумі: 21,89 + 35,52 + 10,54 +17,13 + 118,62 = 203,70 євро.

Апеляційний суд зазначав, що аналогічний механізм розрахунку застосовується при встановленні суми процентів за договором № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 місяці») від 08 лютого 2013 року зі строком дії 3 місяці, за яким останнє нарахування банком процентів відбулось 08 лютого 2014 року, рахунок № НОМЕР_3 . Договір розірвано судом з 21 вересня 2014 року. Станом на 08 лютого 2014 року обліковувалось нарахованих, але не сплачених позивачу процентів у сумі 6 499,99 грн. Проценти слід нараховувати з 09 лютого 2014 року по 13 листопада 2015 року.

Розрахунок:

- проценти з 08 лютого 2014 року по 08 травня 2014 року 89 днів за ставкою 17 %: 80000 х 17 % : 365 х 89 = 3 316,14 грн;

- проценти з 09 травня 2014 року по 08 серпня 2014 року за 91 день за ставкою 18 %: 80 000 х 18 :365 х 91 = 3 590,13 грн;

- проценти з 09 серпня 2014 року по 21 вересня 2014 року за 43 дні за ставкою 21 %: 80000 х 21: 365 х 43 = 1 721,16 грн;

- проценти з 22 вересня 2014 року по 13 листопада 2015 року за 417 днів за ставкою 1 %: 80000 х 1 :365 х 417 = 913,97 грн.

Всього: 6 499,99 + 3 316,14 + 3 590,13 + 1 721,16 + 913,97 = 16 041,39 грн.

За договором № SAMDN1463 від 18 вересня 2013 року зі строком на 366 днів останнє нарахування банком процентів відбулось 18 березня 2014 року. Рахунок № НОМЕР_4 . Станом на 18 березня 2014 року обліковується процентів на суму 828,49 грн. Закінчився термін дії 18 вересня 2014 року. Проценти слід нарахувати з 19 березня 2014 року по 13 листопада 2015 року.

Розрахунок:

- проценти з 19 березня 2014 року по 18 вересня 2014 року за процентною ставкою за договором у розмірі 18 % річних. Тому за цей період за 184 дні сума процентів складає: 60000 х 18 % : 365 х 184 = 5 444,38 грн;

- проценти з 19 вересня 2014 року по 13 листопада 2015 року за ставкою 1 % за 420 днів дорівнює: 60 000 х 1 : 365 х 420 = 690,41 грн.

Всього: 828,49 + 5 444,38 + 690,41 = 6 963,28 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому в тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частиною першою статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Згідно з частиною другою статті 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Отже, після закінчення строку дії договору банківського вкладу проценти на суму вкладу нараховуються у розмірі, який відповідає розміру процентів за вкладом «на вимогу», якщо інший розмір процентів не погоджений сторонами.

Аналогійний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260.

Згідно із пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й АТ «КБ «ПриватБанк», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Таким чином, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом (частина перша статті 1074 ЦК України). Договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час (частина перша статті 1075 ЦК України).

Верховний Суд у своїй постанові від 17 липня 2019 року у справі № 316/265/17 (провадження № 61-4981св19) зазначив, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України: від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-997цс16, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19).

На підтвердження факту укладення договорів банківського вкладу місцевим судом в судовому засіданні було оглянуто оригінали договорів банківського вкладу, заяви на оформлення вкладу в яких зазначено суму вкладів, строки дії вкладів, рахунки, на які зараховується вклад, розмір відсотків та період їх нарахування. Заяви підписані сторонами та містять відбиток печатки ПАТ КБ «Приват Банк». Також оглянуто оригінали квитанції про приймання готівки, з яких вбачається, що дата, сума та призначення платежу, зазначені в договорах та заявах на оформлення вкладу відповідають тим, які зазначені в квитанціях.

Судами встановлено, що 25 лютого 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDN4445 (вклад «Мультивалютний»), за умовами якого ОСОБА_1 передала, а банк прийняв на строк 3 місяці до 25 травня 2011 року грошові кошти в розмірі 40 000 грн на рахунок № НОМЕР_1 з процентною ставкою 12 % річних та грошові кошти в розмірі 1 500 євро на рахунок № НОМЕР_2 з процентною ставкою 6,75 % річних.

08 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMDN0624 (вклад «Мультивалютний на 3 місяці»), за умовами якого ОСОБА_1 передала, а банк прийняв на строк 3 місяці грошові кошти в розмірі 80 000 грн на рахунок № НОМЕР_3 з процентною ставкою 16 % річних.

18 вересня 2013 року ОСОБА_1 подала, а ПАТ КБ «ПриватБанк» оформило заяву № SAMDN1463 на вклад «Стандарт на 12 місяців», за умовами якої банк відкрив на ім`я ОСОБА_1 особовий рахунок № НОМЕР_4 для прийняття вкладу у розмірі 60 000 грн з процентною ставкою 18 % річних строком на 366 діб до 18 вересня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції з офіційного сайту банку https//privatbank.ua/ua/depozit на якому опубліковано інформацію щодо ставок процентів, які застосовуються до вкладів «Мультивалютний» зі строком 3 місяці, встановив, що з 25 лютого 2014 року по 25 травня 2014 року діяла ставка процентів на такий вклад у розмірі 18 % річних для гривні та 6 % річних для Євро.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про те, що після розірвання договорів та закінчення терміну дії позивач неправильно нараховувала відсотки на вклад за ставкою, передбаченою п. 11 та п. 13 договорів, адже за цей період діє ставка за вкладом на вимогу, що становить згідно вищенаведеного наказу по ПАТ КБ «ПриватБанк» 1 %. В альтернативному розрахунку банк, не врахував, що за автоматично пролонгованими договорами до їх розірвання слід нараховувати проценти відповідно до п. 11 та п. 13 договорів.

Таким чином, з огляду на вказані вище норми матеріального права та встановлені судами обставини у цій справі колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що наявні в матеріалах справи документи підписані неуповноваженою особою та видані після відкликання НБУ банківської ліцензії у відокремлених підрозділів відповідача, що розташовані на території АРК Крим, а тому наявні у справі виписки та довідки є неналежними доказами, оскільки обставини справи щодо розміру відсоткової ставки за вкладами судом апеляційної інстанції було встановлено з інших джерел.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Одночасно колегія суддів не погоджується із посиланням на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові 17 квітня 2019 року у справі № 569/12481/15-ц, адже фактичні обставини у справі, що переглядається та наведеній представником відповідача не є тотожними.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Аналізуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення є законними та обґрунтованими, доводи касаційної скарги правильність висновків апеляційного суду не спростовують, а тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 27 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська»

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: І.Й. Наумова