Номер провадження: 22-ц/813/5656/25
Справа № 522/4481/25-Е
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Споживчого товариства «Сузір`я Будова», Товариство з обмеженою відповідальністю «УВГП-Система», Споживче товариство «Сузір`я Плюс», Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «БАУБУД, Колективне підприємство «БУДОВА», про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна та визнання майнових прав на об`єкт будівництва,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову.

22 квітня 2025 року заявник звернулася до Приморського районного суду міста з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомості за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , а саме на:

- квартиру АДРЕСА_2 , яка розташована на 16 поверсі, загальною площею 99,8 кв.м.;

- нежитлове приміщення №1252, яке розташоване на 16 поверсі, загальною площею 3,0 кв.м.

Також забезпечити позов, шляхом заборони вчиняти дії щодо об`єкту будівництва (інвестування), а саме:

- місце для паркування №146 за місцезнаходженням: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_3 ) (будівельна адреса) згідно Договору асоційованого членства у споживчому товаристві №146/М від 13.03.2018 СТ «Сузір`я Будова», ТОВ «УВГП-Система», СТ «Сузір`я Плюс», Південному управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України в будь-який спосіб розпоряджатися, відчужувати будь-яким іншим способом будь-яким іншим особам та органам.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2025 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_1 просять скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити заяву про задоволення позову повністю, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 08 жовтня 2025 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 жовтня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява про забезпечення позову частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції послався на те, що відсутня реальна загроза невиконання судового рішення у випадку прийняття його на користь позивача.

Однак колегія суддів повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» зазначено, що право на суд є одним з аспектів доступу до правосуддя, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

У відповідності до ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Предметом позовних вимог у цій справі є:

1)визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на об`єкт нерухомості за місцезнаходженням АДРЕСА_4 ) (будівельна адреса), а саме на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 01.3074881.4645379.20240711.83.6342.42 згідно технічного паспорту від 30.09.2024 та Сертифікату ІУ61 від 18.10.2024), на 16 поверху, загальною площею 99, 8 м2 на підставі договору від 13 березня 2018 № 4/239-КР;

2) визнати за ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомості за місцезнаходженням АДРЕСА_4 ) (будівельна адреса), а саме на нежитлове приміщення (комору) № НОМЕР_1 , яке розташоване на 16 поверху, загальною площею 3,0 м2 (реєстраційний номер 01.3074881.4645379.20240711.83.6610.81 згідно технічного паспорту від 30.09.2024 та Сертифікату ІУ61 від 18.10.2024), на підставі договору від 08 жовтня 2018 року № 4/16в-К;

3) визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майнові права на об`єкт інвестування (будівництва) за місцезнаходженням: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_3 ) (будівельна адреса) згідно договорів асоційованого членства у споживчому кооперативі, а саме на машиномісце № НОМЕР_2 , розташоване на відмітці - 4.800м на підставі договору від 13.03.2018року № 146/М.

Крім того, дійсно, на сайтах реалізації нерухомості, зокрема «OLX» у розділі «Нерухомість Продаж квартир» вже почала здійснюватися реалізація квартир, у тому числі у житловому будинку ЖК «Чотири сезони» за адресою АДРЕСА_1 (посилання https://www.olx.ua/uk/nedvizhimost/odessa/q-%D0%B6%D0%BA-4-%D1%81%D0%B5%D0%B7%D0%BE%D0%BD%D0%B8/?currency=UAH&search%5Bfilter_enum_repair%5D%5B0%5D=5).

Вказане є підставою для висновку, що між сторонами дійсно існує спір, який може призвести до неправомірних дій відповідачів щодо вчинення дій, які ускладнять або зроблять неможливим виконання рішення суду у разі, якщо суд першої інстанції за наслідками розгляду справи не дійде висновку про необхідність ухвалення іншого рішення.

Між заходом забезпечення позову, про який просить заявник, і предметом позову існує безпосередній зв`язок.

Колегія суддів враховує, що співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Позивач посилається на те, що його майнові права на місце для паркінга не визнаються та є ризики їх відчуження третім особам. Вимога про заборону відповідачам відчужувати (передавати) майнові права будь-яким іншим особам, є пов`язаною з предметом спору та співмірною до позовних вимог, а невжиття таких заходів забезпечення позову в даному випадку створює реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову буде ефективним засобом захисту порушених прав та інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулись до суду, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Таким чином, подану заяву про забезпечення позову необхідно задовольнити частково, підлягає застосуванню такий спосіб забезпечення позову як заборона вчиняти дій щодо об`єкту будівництва (інвестування), а саме: місця для паркування №146 за місцезнаходженням: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_3 ) (будівельна адреса) згідно Договору асоційованого членства у споживчому товаристві №146/М від 13.03.2018 Споживчому товариству «Сузір`я Будова», Споживчому товариству «Сузір`я Плюс» в будь-який спосіб розпоряджатися (користуватися, володіти, передавати, приймати), відчужувати будь-яким іншим способом будь-яким іншим особам, за місцезнаходженням Одеська область, місто Одеса, проспект Лесі Українки (попередня назва АДРЕСА_3 ) (будівельна адреса), що розміщений на земельній ділянці за кадастровим номером :44:001:0057 за адресою АДРЕСА_5 .

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер до вирішення судом спору по суті.

Щодо вимог заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , а саме на: квартиру АДРЕСА_2 , яка розташована на 16 поверсі, загальною площею 99,8 кв.м.; нежитлове приміщення №1252, яке розташоване на 16 поверсі, загальною площею 3,0 кв.м., то колегія суддів відмовляє у їх задоволенні з огляду на таке.

З доданих до заяви про забезпечення позову інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 та приміщення АДРЕСА_6 не зареєстровано, а тому накласти арешт не вбачається можливим.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно застосовано норму процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення, яким задовольнити частково заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2025 року скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити вчиняти дії щодо об`єкту будівництва (інвестування), а саме: місця для паркування №146 за місцезнаходженням: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_3 ) (будівельна адреса) згідно Договору асоційованого членства у споживчому товаристві №146/М від 13.03.2018 Споживчому товариству «Сузір`я Будова», Споживчому товариству «Сузір`я Плюс» в будь-який спосіб розпоряджатися (користуватися, володіти, передавати, приймати), відчужувати будь-яким іншим способом будь-яким іншим особам, за місцезнаходженням АДРЕСА_1 ) (будівельна адреса), що розміщений на земельній ділянці за кадастровим номером :44:001:0057 за адресою АДРЕСА_5 .

В іншій частині заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення 20 жовтня 2025 року.

Дані стягувача (позивача): ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_7 .

Дані стягувача (позивача): ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_8 .

Дані боржника (відповідача): Споживче товариство «Сузір`я Будова», , вул. Осипова, буд. 25, м. Одеса, 65048.

Дані боржника (відповідача): Споживче товариство «Сузір`я Плюс», , вул. Осипова, буд. 25, м. Одеса, 65048.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева