Справа № 461/5359/20 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-з/811/230/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
17 жовтня 2025 року м.Львів
Справа № 461/5359/20
Провадження № 22-з/811/230/25
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
розглянув заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо понесених витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , з участю третьої особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кам`яниця Рорайського», про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні майном,-
7 липня 2020 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , з участю третьої особи: ОСББ «Кам`яниця Рорайського», про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні майном.
Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 9 травня 2025 року позов задоволено. Ухвалено витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 нежитлові приміщення загальною площею 230,7 кв.м, що складаються з: комори на мансарді (горищі) площею 146,3 кв.м та 77,6 кв.м, господарського приміщення площею 6,8 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); зобов`язати ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями загальною площею 230,7 кв.м, що складаються з: комори на мансарді (горищі) площею 146,3 кв.м та 77,6 кв.м, господарського приміщення площею 6,8 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), та привести зазначені нежитлові приміщення до попереднього стану шляхом відновлення дверного отвору зі сходової клітки будинку в господарське приміщення площею 6,8 кв.м і замурування отвору з квартири АДРЕСА_1 . Проведено розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 11 вересня 2025 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 , рішення Галицького районного суду м.Львова від 9 травня 2025 року залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

15 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 через підсистему «Електронний суд» подав до Львівського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 надавав правову допомогу ОСОБА_1 під час розгляду цієї справи та поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 35000 грн.

Необхідності для виклику в судове засідання учасників справи немає.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному перегляді справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як установлено в частині другій статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу належить надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 8 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема, в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії», щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

ОСОБА_3 на підтвердження факту понесення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій до заяви про ухвалення додаткового рішення долучив: копію договору про надання правової допомоги від 1 липня 2020 року з додатком №1; копію додаткового договору від 9 березня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 1 липня 2020 року; копію акта наданих послуг (правової допомоги) від 9 березня 2022 року; копію договору про надання правничої допомоги від 27 березня 2025 року; копію акта наданих послуг (правничої допомоги) від 11 вересня 2025 року; ордер на надання правничої допомоги від 27 березня 2025 року на підтвердження повноважень адвоката Лабая А.М. для представництва інтересів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в Галицькому районному суді м. Львова та в Львівському апеляційному суді.

Згідно договору про надання правової допомоги від 1 липня 2020 року, Адвокатське Бюро «Андрія Лабая» представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що розмір гонорару та умови його виплати зазначаються в додатку 1 до цього договору.

Згідно додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 1 липня 2020 року розмір гонорару за надання правової допомоги (30 000 грн.) визначено в договорі.

Додатковим договором від 9 березня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 1 липня 2020 року сторони розірвали укладений між сторонами договір про надання правової допомоги від 1 липня 2020 року з 10 березня 2022 року. Визначили, що вартість наданої правової допомоги у справі в період з 1 липня 2020 року по 9 березня 2022 року становить 15 000 грн.

Актом наданих послуг від 9 березня 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та АБ «Андрія Лабая» погодили прийняття правової допомоги по даній справі в період з 1 липня 2020 року по 9 березня 2022 року на загальну вартість 15 000 грн.

Згідно договору про надання правової допомоги від 27 березня 2025 року Адвокатське Бюро «Андрія Лабая» представляє інтереси ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що розмір гонорару та умови його виплати зазначаються в додатку 1 до цього договору.

Згідно додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 27 березня 2025 року розмір гонорару за надання правової допомоги визначеної в договорі становить 20 000 грн.

Актом наданих послуг від 11 вересня 2025 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та АБ «Андрія Лабая» погодили прийняття правової допомоги по даній справі на загальну вартість 20 000 грн.

Згідно заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення витрати, повязані з правничою допомогою в розмірі 35 000 грн., включають в себе послуги, надані в суді першої та апеляційної інстанцій.

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 134, 137 ЦПК України, кореспондується з її обовязками: по-перше, подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у звязку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом пяти днів після ухвалення рішення суду.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19.

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення процесуального закону попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Отже, норми процесуального закону надають суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.

Подібний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 461/2102/20.

Судом першої інстанції не вирішувалося питання витрат на професійну правничу допомогу, понесену позивачами. Позивачі та їхній представник в суді першої інстанції не зверталися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу їх витрат га правничу допомогу.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції адвокат Лабай А.М. надав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступні послуги повязані з правничою допомогою: написання відзиву на апеляційну скаргу і надсилання його сторонам; участь в судовому засіданні 11 вересня 2025 року.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом.

Не є обовязковими для суду зобовязання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позовні вимоги підлягають до задоволення, такі витрати заявника були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобовязаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Суд не зобовязаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати, пов`язані з правничою допомогою, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції враховує конкретні обставини даної справи, її складність, незмінність правової позиції сторін у справі, відсутність необхідності вивчення адвокатом додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі, обсяг наданих послуг з правничої допомоги, принцип співмірності судових витрат, обґрунтування заявником розміру цих витрат, критерій реальності адвокатських витрат, ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер.

Враховуючи обєм наданих послуг позивачам адвокатом Лабаєм А.М., відсутність доказів щодо вартості наданих послуг в суді апеляційної інстанції, суд не знаходить підстав для стягнення всіх витрат пов язаних з правничою допомогою адвоката у справі №461/5359/20, наданої в суді апеляційної інстанції.

Аналізуючи долучений договір про надання правничої допомоги від 27 березня 2025 року та додаток №1 до цього договору, яким визначено розмір гонорару в 20 000 грн., а також враховуючи дату ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення - 9 травня 2025 року, суд приходить до висновку, що в цю суму включено вартість за надання правової допомоги позивачам в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення Галицького районного суду міста Львова від 9 травня 2025 року без змін, не в праві вирішувати питання витрат на професійну правничу допомогу, понесену позивачами під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла висновку про те, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг в суді апеляційної інстанції, витраченим ним часом на надання таких послуг; заявлений відповідачем розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є завищеним щодо іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають відшкодуванню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені ними в суді апеляційної інстанції, в розмірі по 5 000 грн. в користь кожного з позивачів, що відповідає критеріям доцільності, необхідності витрат та справедливості.

Керуючись ст. ст. 133,137,141, 270, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення щодо понесених витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , з участю третьої особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кам`яниця Рорайського», про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання не чинити перешкод у користуванні майном,задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обікової картки платника податків НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обікової картки платника податків НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер обікової картки платника податків НОМЕР_3 )судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Постанова складена і підписана 17 жовтня 2025 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р.Мікуш___________________ Р.В. Савуляк