КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

21 листопада 2025 року місто Київ

справа №367/3456/19

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів cудової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.,

суддів: Рейнарт І.М., Ратнікової В.М.,

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Кравчук Ю.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 27 травня 2025 року подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2023року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для подання до Київського апеляційного суду клопотання із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2023року за період з 25 січня 2024 року по 26 травня 2025 року та зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року неодноразово, а саме 18 червня 2025 року та 21 жовтня 2025 року направлялася відповідачу ОСОБА_1 за адресою, яка була нею зазначена в апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 , проте конверти повернулися на адресу Київського апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Вимоги встановлені ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2025 року стороною відповідача виконані не були.

За змістом пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду, що викладений в постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 725/7357/21, наведена норма права дає підстави вважати, що врученим судове рішення вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Європейський суд з прав людини у справах «Каракуця проти України» та «Пономарьов проти України» звертав увагу на те, що заявники мають виявити належну зацікавленість у розгляді їхньої справи, в розумні інтервали часу вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Оскільки, відповідачем вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 18 червня 2025 року виконані не були - не було подано клопотання із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Ірпінського міського суду Київської областівід 30 жовтня 2023 року за період з 25 січня 2024 року по 26 травня 2025 року, відповідно до ст. 358 ЦПК України, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 30 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Кравчук Ю.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: