Справа №201/7920/25
Провадження 2-з/201/166/2025
УХВАЛА

15 жовтня 2025 року суддя Соборного районного суду міста Дніпра Куць О.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу.

Звертаючись із заявою ОСОБА_1 вказував, що 09.09.2020 року між сторонами у справі укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримала від нього грошові кошти у сумі 8000 грн. на строк до 09 вересня 2021 року.

В якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором позики вона зобов`язалась передати у заставу земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження наміру передати у заставу земельну ділянку, ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_2 була складена розписка, згідно з якої останній зобов`язується повернути документи на земельну ділянку йому, ОСОБА_1 , після перевірки у приватного нотаріуса 01.12.2020 року.

Однак ОСОБА_2 передала в іпотеку земельну ділянку іншій особі за договором позики від 01.12.2020 року, що в свою чергу, на думку заявника, свідчить про недобросовісність дій відповідача.

Враховуючи вищевказане, та те, що відчуження відповідачем нерухомого майна до прийняття судом рішення по суті спору призведе до порушення майнових прав позивача та може не лише ускладнити, але й унеможливити виконання судового рішення, заявник просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборону державним реєстраторам, а також іншим суб`єктам, на яких покладено функції державного реєстратора вчиняти будь-які дії з об`єктом нерухомого майна, а саме земельною ділянкою, площею 0,077 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі будинків АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна:101.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Суддя, дослідивши матеріали заяву про забезпечення позову дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог пункту 1,2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із позовною заявою, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики від 09 вересня 2020 року у сумі 8000 доларів США (а.с.1-8).

До позовної заяви долучена копія розписки від 09 вересня 2020 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 , з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, має намір передати ОСОБА_1 у заставу земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності. Строк повернення позики до 09 вересня 2021 року (а.с.11).

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач вказував, що вказана земельна ділянка була передана в іпотеку іншій особі з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 01 грудня 2020 року, наразі борг за договором позики від 09 вересня 2020 року, укладеним між ним та відповідачем не повернутий, що свідчить про недобросовісність поведінки ОСОБА_2 .

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 19 вересня 2025 року підтверджено, що вищевказана земельна ділянка площею 0,077 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :03:016:0085 належить ОСОБА_2 на праві власності та передана в іпотеку з метою виконання зобов`язань за договором іпотеки від 01 грудня 2020 року.

У вказаній інформаційній довідці відсутні відомості щодо іншого нерухомого майна, належного відповідачеві на праві власності.

Враховуючи вищевикладене, характер спору, що виник, а також те, що відмова у забезпеченні позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Так забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження у користуванні ним, оскільки для збереження нерухомого майна, з дотриманням балансу інтересів сторін, обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого майна без позбавлення інших осіб права користування ним.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право розпорядження спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суддя дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження земельної ділянки, площею 0,077 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі будинків АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна:101.

Отже заява позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 149-150, 152-153, ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задовольнити частково.

Заборонити відчуження земельної ділянки, площею 0,077 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі будинків АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна:101.

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Зазначити дані заявника (позивача): ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), адреса: АДРЕСА_4 .

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Куць