Номер провадження: 22-ц/813/5351/25
Справа № 505/3557/24
Головуючий у першій інстанції Ващук О. В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Коновалової В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників в порядку ч.1 ст.369 ЦПК України) апеляційну скаргу Омельченка Євгена Володимировича, який діє в інтересах Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" на заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2025 року, ухвалену у складі судді Ващук О.В. у приміщенні того ж суду,

у справі за позовом Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Короткий зміст обставин справи

Акціонерне товариство «Акцент-Банк», в інтересах якого діє представник позивача Шкапенко О.В., звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 48418,02 грн.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача вказує, що 27 вересня 2023 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» відповідачу надало кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видало платіжну картку. Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору.

У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 15 серпня 2024 року виникла заборгованість в сумі 48418,02 грн., з яких: 40767,14 грн. заборгованість за кредитом, 7650,88 грн. заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2025 року позовні вимоги Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

В обґрунтування рішення суд зазначав, що АТ «А-Банк» обґрунтувало свій позов у частині стягнення процентів тим, що між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, останній не виконав зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин АТ «А-Банк» надало анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», яку ОСОБА_1 підписав (а.с.7); заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с. 8-9); паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» (а.с. 10-11); виписку по картці (а.с.12-15); довідку за картками (а.с.16), довідку за лімітами по картці за період з 27 вересня 2023 року по 15 серпня 2024 року (а.с.17); витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» (а.с.19-25); Тарифи по картці «Зелена» (а.с.26-27); розрахунок заборгованості за договором кредиту б/н від 27 вересня 2023 року (а.с. 6).

Зазначає, що факт невиконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором від 27 вересня 2023 року у частині сплати процентів не доведений, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Тому, у суду наявні підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 40767,14 грн. Щодо стягнення процентів в сумі 7650,88 грн. слід відмовити у зв`язку з безпідставністю позовних вимог у цій частині.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

Не погодившись із вказаним рішенням 21 квітня 2025 року Омельченко Євген Володимирович, який діє в інтересах Акціонерного товариства "АКЦЕНТ-БАНК" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення від 25.03.2025 в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги АТ А-Банк про стягнення заборгованості в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладених на сайті банку.

Вказує, що із розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитом, а тому ознайомлений із Умовами і Правилами надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк».

Крім того, з поміж іншого, позивачем надано заяву про встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком відповідача, яка підписана останньою, в якій чітко зазначені усі умови кредитування, строки, процентна ставка, тощо.

Враховуючи наведене, скаржник вважає, що позивачем доведено факт погодження усіх істотних умов кредитного договору та обґрунтованості розрахунку заборгованості.

Щодо явки сторін.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 48418,02 грн. і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Колегією суддів встановлено та з матеріалів справи убачається, що 27 вересня 2023 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила», з метою отримання банківських послуг, а саме відкриття банківського рахунку у UAN встановити кредитний ліміт, тобто сторони уклали договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого АТ «Акцент-Банк» надало ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту.

Цей договір укладений сторонами шляхом підписання ОСОБА_1 і представником банку анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», за змістом якої відповідач визнав, що ця анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщенні за посиланням http://a-bank.com.ua, між відповідачем та АТ «Акцент-Банк» становлять договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 своїм підписом в анкеті-заяві засвідчив, що умови договору зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення (а.с. 7).

У вказаній анкеті-заяві розмір ліміту не вказувався.

Як вбачається із заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 27 вересня 2023 року ОСОБА_1 надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок строком до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4 на місяць. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8% на місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості (а.с. 8-9).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 27 вересня 2023 року, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 , станом на 15 серпня 2024 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 48418,02 грн., з яких: 40767,14 грн. заборгованість за кредитом, 7650,88 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 6).

Згідно банківської виписки по картці за договором б/н за період з 27 вересня 2023 року по 15 серпня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 використовував кредитні кошти та здійснював погашення кредиту (а.с.12-16).

Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за прострочену заборгованість в розмірі 7650,88 грн, суд першої інстанції вважав, що факт невиконання ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором від 27 вересня 2023 року у частині сплати процентів не доведений.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення суду в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованості за кредитним договором від 27.09.2023 року в розмірі 40767,14 грн (тіло кредиту) апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Виходячи зі змісту цієї норми права, істотними умовами кредитного договору є предмет, сума, строк повернення та проценти за користування кредитним коштами.

Положеннями частини першої статті 638 ЦК України визначено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю правовою природою кредитний договір може бути публічним договором (стаття 633 ЦК України), договором приєднання (стаття 634 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону №675-VIII.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Разом з тим, судом встановлено, що 27.09.2023 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку та заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с. 7-9). Колегія суддів враховує, що на час апеляційного перегляду цієї справи, договір про надання кредиту в електронній формі, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, укладений від 27 вересня 2023 між ОСОБА_1 та банком, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Процентні ставки та інші відомості щодо кредиту, зазначені безпосередньо у Заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 27 вересня 2023 року, яка підписана відповідачем, а тому ці умови є погодженими сторонами.

У подальшому на підставі вказаних анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку та заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Із долученої до справи виписки по картці відповідача, в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що останній користувався кредитним коштами, ним періодично вносились власні грошові кошти в рахунок погашення заборгованості, що свідчить про погодження всіх умов кредитування.

Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

27.09.2023 відповідачем також підписано електронним підписом Паспорт споживчого кредиту, умовами якого передбачено процентну ставку у розмірі 49,34 % річних.

Підписавши вказану Анкету-Заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, паспорт споживчого кредиту та заяву щодо встановлення кредитного ліміту за картою/рахунком ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Паспорт кредиту оформлено у відповідності до Додатку №1 до Закону України «Про споживче кредитування» і строк кредиту зазначається у розділі №3 «Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача» підрозділі «Строк кредитування» де зазначено строком кредитування 240 місяців.

Розділ №7 Паспорту «Інші важливі аспекти» підрозділ «Дата надання інформації» містить дату, до якої, у відповідності з ст. 643 ЦК України, кредитор повинен був отримати відповідь згоду на дані умови кредитування (акцепт) від позичальника, і навіть якщо він її отримав із запізненням, то це не має значення, якщо банк з цим погоджується.

П. 5 розділу 7 Паспорту: «Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо» - дане зазначення є обов`язковим і говорить про той факт, що кредитодавець вправі самостійно визначати розмір кредитного ліміту на картці, виходячи із фінансового стану позичальника та його історії обслуговування в банку. Жодним чином дане посилання не змінює основні умови кредитування такі як строк, відсоткову ставку, відповідальність за порушення, право дострокового погашення, інше.

П. 10 розділу 4 Паспорту: «Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит» - дійсно реальна відсоткова ставка може змінюватись. Однак вона змінюється в любому кредитному договорі, оскільки в разі порушення позичальником умов кредитування до нього застосовуються штрафні санкції - підвищена відсоткова ставка, пеня, тощо, і всі ці нарахування змінюють реальну відсоткову ставку, яка може бути мінімальною і складатись лише з самих відсотків у випадку сумлінного виконання позичальником своїх обов`язків.

Таким чином, умови Паспорту споживчого кредиту відповідають положенням Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно на час укладення кредитного договору позивачем та відповідачем було погоджено його умови щодо, зокрема, стягнення відсотків за кредитним договором.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що спірний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору, а відтак спростовуються висновки суду, що позивачем не доведено підстави стягнення відсотків з відповідача.

Колегія судів звертає увагу, що відповідачем не надано до суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «Акцент-Банк», не надано контрозрахунків, також відповідачем не доведено відсутність заборгованості.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ «Акцент-Банк» в частині стягнення заборгованості по відсоткам з ОСОБА_2 в розмірі 7650,88.

У відповідності до приписів ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, вимоги позивача про стягнення відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви банк сплатив судовий збір у розмірі 3028 грн., що підтверджується платіжним дорученням №81 від 15.08.2024 року (а.с.38). У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог в першій інстанції з відповідача було стягнути на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 2549,58 грн. судового збору.

За подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 4542 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 23.04.2025 року (а.с.83).

Оскільки, позовні вимоги підлягають повному задоволенню, з відповідача на користь Банку слід стягнути судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі (3028 2549,58) = 478,42 грн., а за подачу апеляційної скарги у розмірі 4542,00 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити.

Заочне рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2025 року в частині відмови в стягненні відсотків за прострочену заборгованість скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості по відсоткам - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () заборгованість по відсоткам у розмірі 7650,88 грн за договором про надання банківських послуг б/н 27 вересня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 5020,42 грн..

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова