Провадження № 2/127/4374/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Лобанова В.В., звернулася до суду із позовом до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері позивачки ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 , 1928 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 23.05.2019 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй нерухоме майно, а саме: 3/500 (1/5) частини чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 76,8 кв.м., житловою площею 47,5 кв.м.

Вказана квартира, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів 26 серпня 1993 року на підставі рішення № 582, належала на праві спільної сумісної власності наступним особам: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , по 1/5 частці кожному. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 - син позивачки. Після його смерті позивачу та її чоловіку ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.03.2025 року, відповідно до якого вони успадкували по 1/10 частині у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 за вказаною адресою.

На даний час квартира належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також спадкоємцям ОСОБА_2 , на праві спільної сумісної власності.

Позивач вказує, що є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері ОСОБА_2 , що підтверджується поданими до суду документами, зокрема: свідоцтвом про народження ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_6 ), свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_1 від 03.11.1960 р., свідоцтвами про шлюб, розірвання шлюбу та повторне одруження ОСОБА_2 , довідками про склад сім`ї та спільне проживання позивача із спадкодавцем.

23 квітня 2025 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лисенко Олени Михайлівни із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Проте листом-роз`ясненням № 32/01-16 від того ж дня нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, пославшись на пропуск шестимісячного строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України, який закінчився 22.11.2019 року.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що пропустила строк для подачі заяви з поважних причин, а саме: вона є інвалідом III групи, що підтверджується довідкою №088754 від 06.12.2018 року; її чоловік, ОСОБА_3 , є інвалідом дитинства І групи (довідка №006764 від 12.11.2008 року); у зв`язку зі станом здоров`я чоловіка позивач здійснювала за ним постійний догляд і не мала фізичної можливості своєчасно звернутись до нотаріуса; з березня 2020 року в Україні діяв карантин, встановлений постановою КМУ №211 від 11.03.2020 року, що обмежував пересування громадян та роботу державних установ; у жовтні 2021 року позивач перехворіла на пневмонію, спричинену COVID-19, що підтверджується випискою з медичної картки; після 24.02.2024 року в Україні запроваджено воєнний стан у зв`язку зі збройною агресією РФ, що створювало об`єктивні перешкоди для реалізації її прав. Син ОСОБА_5 проживає у іншому місті, тому позивач самостійно здійснює догляд за хворим з дитинства чоловіком, тому коли її мати померла, весь свій вільний час вона приділяла чоловікові.

Таким чином, позивач вважає, що зазначені обставини свідчать про наявність поважних причин, які перешкоджали їй у встановлений законом строк подати заяву про прийняття спадщини.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання такої заяви.

Позивач також зазначає, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , немає, тому відповідно до підпункту 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, належним відповідачем у справі є Вінницька міська рада як представник територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

В підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 подано копії документів, що підтверджують її родинні стосунки зі спадкодавцем, спільне проживання, довідки про стан здоров`я, копію листа нотаріуса про відмову, а також свідоцтва про право власності на квартиру.

Позивач просить суд поновити строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити додатковий строк, достатній для подачі заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 24.04.2024 в даній справі відкрито провадження, а справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

25.08.2025 на виконання ухвали суду від 12.08.2025 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лисенко О.М. повідомлено суду про оте, що спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , нею не заводилося.

На підставі ухвали суду від 10.09.2025 в даній справі підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Лобанова В.В. позов підтримала, просить його задовольнити.

Представник відповідача Вінницької міської ради Мельник С.С. у судовому засіданні при розгляді справи не заперечував проти викладених в позові обставин, просив розглянути справу по закону за наявними матеріалами та при його вирішенні покладається на розсуд суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази на предмет належності та допустимості в їх сукупності та взаємозв`язку, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує норми спадкового права та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Отже, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивачка вищезазначених вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подала своєчасно до нотаріальної контори відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Разом з тим, у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , 1928 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.05.2019 року.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 3/500 (1/5) частка квартири АДРЕСА_3 .

Право власності на вказану квартиру належало кільком співвласникам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - на праві спільної сумісної власності по 1/5 частині кожному, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконкомом Вінницької міської Ради народних депутатів 26 серпня 1993 року згідно рішення №582.

Факт родинних стосунків між позивачем та спадкодавцем підтверджується наступними документами: свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 03.11.1960 року №1878, де зазначено матір - ОСОБА_7 ; свідоцтвом про одруження від 11.07.1970 року серії НОМЕР_3 , згідно з яким ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 ; свідоцтвом про розірвання шлюбу від 13.06.1970 року, що підтверджує зміну прізвища; довідкою про склад сім`ї від 31.10.2016 року та довідкою №Юи04/25 від 07.04.2025 року, що засвідчують спільне проживання позивача з матір`ю у спірній квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Отже, часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_2 , а строк для прийняття спадщини закінчився 22 листопада 2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач подала заяву про прийняття спадщини лише 23 квітня 2025 року, тобто після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

Приватним нотаріусом Лисенко О.М. було надано лист-роз`яснення №32/01-16 від 23.04.2025 року, яким позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку.

Разом із тим, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви.

Згідно з п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», суд може відновити пропущений строк для прийняття спадщини, якщо встановить, що його пропуск відбувся з поважної причини.

Крім того, підпункт 3.3 листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 роз`яснює, що за відсутності інших спадкоємців, належним відповідачем у справах про поновлення строку для прийняття спадщини є територіальна громада, в особі відповідного органу місцевого самоврядування - у даному випадку Вінницької міської ради.

Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , судом не встановлено; відомостей про наявність заповіту не надано. Таким чином, спірна спадщина належить до вільної спадщини, і визначення позивачу додаткового строку не порушує прав інших осіб.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

З огляду на положення ст. 1272 ЦК України, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зі змінами, внесеними Наказом Міністерства юстиції від 11.03.2022 №1118/5, в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини та відсутності доступу до Спадкового реєстру.

У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

У постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 496/3234/19 зроблено висновок про те, що сам факт захворювання позивача не свідчить про те, що він фізично не міг прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини або направити таку заяву засобами поштового зв`язку, чи не міг запросити нотаріуса для складення відповідної заяви за місцем свого проживання у разі неможливості подати заяву до нотаріальної контори особисто у разі хвороби.

У постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 736/586/16-ц Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Короткочасна хвороба, тяжкий матеріальний стан спадкоємця як причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки самі по собі ці обставини без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Позивач обґрунтовує поважність причин пропуску строку такими обставинами:

1. Станом здоров`я.

Позивач є інвалідом III групи (довідка МСЕК №088754 від 06.12.2018 року), а її чоловік - інвалідом дитинства І групи (довідка №006764 від 12.11.2008 року).

Суд бере до уваги, що позивач здійснює постійний догляд за чоловіком, який має тяжкі порушення опорно-рухового апарату і потребує сторонньої допомоги.

Таким чином, фізичний стан позивача та необхідність догляду за тяжкохворим чоловіком об`єктивно обмежували її можливості щодо звернення до нотаріуса.

2. Карантинні обмеження у зв`язку з COVID-19.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» було встановлено карантин, який тривав до 30 червня 2023 року.

У цей період діяли обмеження пересування осіб похилого віку, робота державних установ і нотаріальних контор була частково обмежена, а позивач, враховуючи свій вік і стан здоров`я, мала обґрунтовані підстави уникати відвідування публічних місць.

Виписка з медичної картки амбулаторного хворого підтверджує, що 20.10.2021 року позивач перенесла пневмонію, спричинену COVID-19, що також вплинуло на її стан здоров`я та унеможливило вчасне оформлення спадщини.

3. Воєнний стан і об`єктивні труднощі у пересуванні.

Указом Президента України від 24.02.2024 року на всій території України запроваджено воєнний стан, що триває і станом на час розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а отже, визначення додаткового строку не порушує прав інших осіб.

Така судова практика є загальновідомою й загальнодоступною, викладена у багатьох судових рішеннях Верховного Суду України, зокрема у постановах:від 23 серпня 2017 року у справі № 2/235/10/16 (провадження № 6-1320цс17); від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, у численних судових рішеннях Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, як суду касаційної інстанції. Ця судова практика залишилася незмінною і у практиці нового Верховного Суду, зокрема, викладена у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298 св 18.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи.

Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини,та оцінює їх з точки зору поважності.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2021 року справа № 703/4978/19, провадження № 61-13783 св 21.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд бере до уваги, що під час воєнного стану на території м. Вінниці неодноразово фіксувалися обстріли, оголошувалися повітряні тривоги, що суттєво обмежувало можливості громадян, особливо осіб з інвалідністю, для пересування та відвідування державних установ.

Суд оцінює вказані обставини в їх сукупності, враховуючи вік позивача (1960 р.н.), її інвалідність, необхідність догляду за чоловіком-інвалідом, карантинні обмеження, ускладнення, спричинені пандемією, а також умови воєнного стану, і доходить висновку, що пропуск строку для прийняття спадщини відбувся з поважних, об`єктивних і непереборних причин.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1216-1218, 1220-1223, 1268-1270, 1272-1275 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 12, 13, 76-81, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Поновити строк ОСОБА_1 для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяця від дня набрання даним рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач Вінницька міська рада, , адреса місцезнаходження: м. Вінниця, вул. Соборна, 59.

Суддя: