Справа № 697/2190/25
Провадження № 2/697/1050/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сивухіна Г.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулося в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.01.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу», правонаступником якого є позивач, та відповідачем був укладений договір про надання фінансового кредиту №/205019. Вказаний кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 3500,00 грн, строк кредитування 30 днів, із процентною ставкою 1,85 % на добу.

Первісний кредитор зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідач ухиляється від сплати своєї заборгованості, а позивач набув право вимоги до відповідача по вказаним кредитним договорам, тому позивач, для захисту своїх прав, звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 11270,00 грн., а також судові витрати.

Ухвалою судді від 28.08.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, а саме за зареєстрованою адресою місця проживання, відзив на позов не подано.

Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що 11.01.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та відповідачем укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №/205019, який підписано останнім електронним підписом одноразовим ідентифікатором R44404, за умовами якого: товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (а.с.18-21).

В реквізитах сторін відповідач зазначив рахунок № 5168-75хх-хххх-7252.

Згідно довідки про ідентифікацію, ТОВ «Гоуфінгоу» підтверджує, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з яким укладено договір №/205019 від 11.01.2020 ідентифікований товариством, акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі www.gofingo.com.ua - одноразовий ідентифікатор R44404; - дата відправки ідентифікатору позичальнику 10101.2020; - номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 18 (а.с.13).

31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, згідно якого клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с.22-25).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до даного договору факторингу, ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №/205019 в розмірі 11270,00 грн., з яких:

- 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 7770,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

03.06.2021 між кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» та новим кредитором ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладено Договір №1-03/06/2021 відступлення права вимоги (а.с.14,15).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №1-03/06/21, ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» набуло права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №/205019 в розмірі 11270,00 грн., з яких:

- 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 7770,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.11).

Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором №/205019 від 11.01.2020, заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», станом на 26.05.2025 складає 11270,00 гривень, а саме:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту 3500,00 гривень;

- прострочена заборгованість за процентами - 7770,00 грн (а.с.10).

Таким чином, позивач ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» набуло право вимоги відносно ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні.

Вказані обставини відповідачем не оспорюються.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1ст. 634 ЦК України, слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за вказаними договорами на підставі договорів про відступлення права вимоги.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статей 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з умовами Договору позики позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.

Первісний кредитор зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі.

У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому у останньої виникла заборгованість.

Разом з тим, щодо розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення, суд зазначає наступне.

Згідно договору про надання фінансового кредиту №/205019 від 11.01.2020 та Додатку №1 до нього вбачається, що сторони погодили строк дії позики у 10 днів, тобто до 20.01.2020, а не як вказано позивачем у позові строком на 30 днів. Розмір наданого відповідачу кредиту склав 3500,00 грн.

Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №/205019 в частині боргу за сумою позики в розмірі 3500,00 грн. При цьому розмір заборгованості за відсотками в сумі 7770,00 грн позивачем в повній мірі не доведено.

Пунктом 1.2 договору позики було передбачено, що строк кредиту складає 10 днів, таким чином, згідно умов договору розмір боргу за процентами за 10 днів користування становить 647,50 грн., що також відповідає графіку розрахунків та орієнтовній сукупній вартості кредиту (а.с.21).

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018, справа № 444/9519/12.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по даній справі.

Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, отримання коштів, відповідачем суду не надано.

За вказаних обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підтверджені належними та допустимим доказами, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4147,50 грн., з яких:

- 3500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту

- 647,50 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2422,40 грн. (а.с.1), а також витрати на правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн (а.с.16,17,49-55).

Оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 36,80%, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 891,44 грн. судового збору та 3864,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.76,81,141,263-265,273,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» суму заборгованості за кредитним договором№/205019 від 11.01.2020 у розмірі 4147,50 грн., з яких:

- 3500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту

- 647,50 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом.

У решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШН» судові витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 891,44 грн. та 3864,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 20.10.2025.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» (, м. Київ, вулиця Саперне Поле,12 інше, нежитлове приміщення 1008)).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Г . С . Сивухін