Справа № 204/6063/25
Провадження № 2/204/4567/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м. Дніпро

Чечелівскьий районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Борсук А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30 250,00 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 11.07.2024 року укладено Кредитний договір (оферти) № 11.07.2024-100000690. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 11 000,00 грн. строком на 105 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна 1% за 1 день користування кредитом. Відповідачем отримано кредитні кошти у вказаному розмірі. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 30 250,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відповідачем 11.07.2024 року електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 11 000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Враховуючи наведені обставини позивач звернувся до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості та просив позовну заяву задовольнити.

Ухвалою суду від 17 вересня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

15 жовтня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позов визнає частково, а саме у частині тіла кредиту 11 000,00 грн., в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Відповідач проходить службу в рядах ЗСУ, що дає йому право на пільги за кредитами: зниження відсоткових ставок або зупинення нарахування штрафів за кредитами. У зв`язку з викладеним просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом, комісії та неустойки.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, є договором приєднання, що визначено у ст. 634 ЦК України.

Судом встановлено, що 11.07.2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» було укладено Електронний кредитний договір № 11.07.2024-100000690, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (а.с. 15-18), заявкою ОСОБА_1 від 11.07.2024 року (а.с. 18-19) та відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 11.07.2024-100000690 (а.с. 19-20).

Згідно умов укладеного кредитного договору відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 11 000,00 грн. строком на 105 днів, зі сплатою відсотків за ставкою фіксована незмінна процентна ставка 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідач ОСОБА_1 отримав у кредит обумовлені договором грошові кошти, скористався наданими кредитними коштами, проте зобов`язання належним чином за вищезазначеним договором не виконав.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував проти задоволення позову в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту 11 000,00 грн., посилаючись на те, що він є військовослужбовцем та має пільги за кредитами, однак фактично не наводив жодних заперечень проти тверджень позивача про те, що 11 липня 2024 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 11.07.2024-100000690.

Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 11.07.2024-100000690, складеного ТОВ «Споживчий центр», заборгованість відповідача перед позивачем становить 30 250,00 грн., з яких: 11 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11 550,00 грн. - заборгованість за процентами, 2 200,00 грн. комісія, 5 500,00 грн. неустойка (а.с. 11).

Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит, яке підлягає судовому захисту.

Разом з цим, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 12 серпня 2024 року, замає посаду солдат, що підтверджується Довідкою Форми 5 від 09 вересня 2024 року, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 (зв. бік а.с. 82).

При цьому, у пункті 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» закріплено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

За таких обставин, оскільки на теперішній час в України продовжує діяти воєнний стан, беручи до уваги, що відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, то очевидним є висновок про те, що відсутні правові підстави для нарахування ОСОБА_1 процентів за користування кредитом у розмірі 11 550,00 грн. за кредитним договором № 11.07.2024-100000690 від 11.07.2024 року та неустойки, а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами та неустойки задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 11.07.2024-100000690 від 11.07.2025 року у розмірі 13 200,00 грн., з яких: 11 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 2 200,00 грн. заборгованість по комісії, а отже позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (0,8 ставки судового збору за подачу позовної заяву через електронний суд).

На підставі ст.ст. 15, 16, 512, 514, 526, 634, 638, 640, 641, 1049, 1054 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 133, 137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А) заборгованість за кредитним договором №11.07.2024-100000690 від 11.07.2024 року у загальному розмірі 13 200,00 грн. (тринадцять тисяч двісті гривень, 00 копійок) з яких: 11 000,00 грн.(одинадцять тисяч гривень, 00 копійок) заборгованість по тілу кредиту; 2 200,00 грн.(дві тисячі двісті гривень, 00 копійок) заборгованість по комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А) судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез