Справа № 358/408/25 Провадження № 2/358/446/25
20 жовтня 2025 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тітова М.Б.
за участю секретаря судового засідання Зеленько ОД.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно (земельні ділянки), -
В С Т А Н О В И В:
Представник позивачки адвокат Чайка О.В. в підготовче судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просить провести підготовче судове засідання без її участі, та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить призначити справу до судового розгляду з дослідженням доказів наданих стороною позивача.
Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, та не подав до суду заяви.
Положеннями ст.189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
У ході підготовчого провадження та під час проведення підготовчого засідання, проведено наступні підготовчі дії: направлено позивачу копію ухвали про відкриття провадження у справі; направлено іншим учасникам справи копію ухвали, копію позовної заяви та копії доданих до неї документів; визначено склад учасників судового процесу та визначено обставини справи, які підлягають встановленню на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог, встановлено порядок з`ясування обставин та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 15 вересня 2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно (земельні ділянки) та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20 жовтня 2025 року на 14 годин 00 хвилин у залі судового засідання № 1 у приміщенні Богуславського районного суду.
Представник позивача Чайка О.В. в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду даної справи.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.
Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
29 червня 2005 року позивачка, ОСОБА_1 , купила належний ОСОБА_2 житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 під номером одинадцять, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку посвідченим держнотаріусом Богуславської районної держнотконтори серії НОМЕР_1 від 29.06.2005 року та зареєстрованому в реєстрі за №2983.
Відповідно до копії витягу з Державного реєстру правочинів №1163738 від 29.06.2005 року, договір купівлі-продажу нотаріально посвідчений 29.06.2005 року нотаріусом Богуславської районної державно нотаріальної контори, предмет якого є будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВУ №807953, № 9196408 від 07.12.2005 року, 07 грудня 2005 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається із змісту позовної заяви, після покупки житлового будинку, позивачка почала користуватися і земельними ділянками прилеглими до будинку, а саме :
Із позовної заяви вбачається, що з моменту покупки житлового будинку та в продовж двадцяти років позивачка, ОСОБА_1 , постійно проживала у ньому, господарює там, безперешкодно користується та обробляє земельні ділянки які знаходяться біля будинку.
Володіння позивачкою зазначеними земельними ділянками не суперечило та не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.
Задовольняючи вимоги позивача суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ними володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.
Згідно ч.5 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.
Відповідно ч.4 ст.344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно, не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.
Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.01.2021 у справі № 318/1274/18 вказує, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику).

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

З урахування викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 200, 206, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 377, 392 ЦК України, ст. 120 ЗК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку набувальної давності на земельну ділянку площею 0,0919 га, з кадастровим номером - :01:001:0084 за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності в порядку набувальної давності на земельну ділянку площею 0,1242 га, з кадастровим номером - :01:001:0085 за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов