ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2321/21
Провадження № 2/362/84/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справуза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що діє у власних інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, про визнання права власності на майно та скасування арешту,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовомдо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що діє у власних інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров П.В., в якому просив визнати за ним право власності на:

-1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:048:003, загальною площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства;

- 1/2 частину домоволодіння боржника - житлового будинку, загальною площею 85,9 кв.м житловою площею 63,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0529 га, кадастровий №:01:048:0013, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частину земельної ділянка, загальною площею 0,0971 га кадастровий №:01:048:0014, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 ;

-1/2 частину об`єкта незавершеного будівництва - житловий будинок, загальною площею 322,6 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 322 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , що був раніше об`єктом незавершеного будівництва - незавершеним будівництвом житловим будинком, готовністю 95%, загальною площею 320,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину транспортного засобу - автомобіля «NISAN QASHQAI» 2008 року, д.н.з НОМЕР_1 ;

- 1/2 частину транспортного засобу автомобіля «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_2 .

Зняти арешт з:

- 1/2 частини транспортного засобу - автомобіля «NISAN QASHQAI», 2008 року, д.н.з НОМЕР_1 , накладений постановою приватного виконавця Говорова В.П. у зведеному виконавчому провадженні АСВП №59830974 від 12 серпня 2019 року;

-1/2 частини транспортного засобу - автомобіля «MAZDA», д.н.з. НОМЕР_2 , накладений постановою приватного виконавця Говорова В.П. у зведеному виконавчому провадженні АСВП №59830974 від 12 серпня 2019 року;

-1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер .01:048:003, загальною площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства, накладений постановою приватного виконавця Говорова В.П. від 12 серпня 2012 року №59776949, яка описана 16 серпня 2019 року приватним виконавцем Говоровим П.В у зведеному виконавчому провадженні АСВП №59830974;

- 1/2 частини домоволодіння боржника житлового будинку, загальною площею 85,9 кв.м, житловою площею 63,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою приватного виконавця Говорова В.П. від 12 серпня 2012 року №59776949 та яке описане: 16 серпня 2019 року приватним виконавцем Говоровим П.В у зведеному виконавчому провадженні АСВП №59830974;

-1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,0529 га кадастровий №:01:048:0013, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою приватного виконавця Говорова В.П. від 12 серпня 2012 року №59776940 та яка описана 16 серпня 2019 року приватним виконавцем Говоровим П.В у зведеному виконавчому провадженні АСВП №59830974;

-1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0971 га, кадастровий №:01:048:0014, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою приватного виконавця Говорова В.П. від 12 серпня 2012 року №59776949 та яка описана 16 серпня 2019 року приватним виконавцем Говоровим П.В у зведеному виконавчому провадженні АСВП №59830974

-1/2 частини об`єкта незавершеного будівництва - житловий будинок загальною площею 322,6 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 322 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , який був раніше об`єктом незавершеного будівництва - незавершеним будівництвом житловим будинком, готовністю 95%, загальною площею 320,3 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , накладений постановою приватного виконавця Говорова В.Г. від 12 серпня 2012 року №59776949 та який описаний 16 серпня 2019 року приватним виконавцем Говоровим П.В у зведеному виконавчому провадженні АСВП №59830974.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. здійснюється зведене виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , що діє у власних інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 боргу за договором позики, було накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно боржника ОСОБА_2 .

Вказував, що все майно на яке було накладено арешт у виконавчому провадженні та на яке звернуто стягнення є не тільки майном боржника (відповідача в даній справі ОСОБА_2 ) у виконавчому провадженні, але й позивача по справі. Дане майно є спільним майном подружжя, яке набуто під час перебування боржника в шлюбі з позивачем та придбане за кошти подружжя до моменту того, як боржник у виконавчому провадженні позичила кошти, які є предметом стягнення, в зв?язку з чим, позивач просив визнати за ним право власності в ідеальних частках без поділу майна в натурі. Також просив задовольнити похідні вимоги щодо зняття арешту з частини вказаного майна.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням позивачу строку протягом десяти днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (т.1а.с.34-36).

У встановлений в ухвалі суду строк, позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі (т. 1 а.с.153-155).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30.07.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в даній справі повернуто заявнику (т.1 а.с.160-162).

05 жовтня 2021 року від ОСОБА_3 до суду надійшло пояснення на позовну заяву, за змістом якого остання вважала позов необгрунтованим, безпідставним, та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки подання позивачем даного позову є зловживання своїм правом з метою уникнення звернення стягнення на майно та перешкоджання примусовому виконанню рішення про стягнення боргу. Посилаючись на викладене, просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (т.1 а.с.203-215).

12 жовтня 2021 року від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говорова В.П. до суду надійшло пояснення на позовну заяву, подане представником адвокатом Коваль Р.О., в якому останній посилаючись на те, що звернення позивача до суду з даним позовом є зловживання своїми правами з метою уникнення звернення стягнення на майно та перешкоджання примусовому виконанню рішення про стягнення боргу, вважав позов необгрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (т.1 а.с.216-228).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в даній справі повернуто заявнику (т.2 а.с.79-81).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2021 року скасовано та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (т.1 з 1т. а.с.43-50).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задоволено. Зупинено реалізацію нерухомого майна ОСОБА_2 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Свалявським О.А.: земельної ділянки, кадастровий номер :01:048:003, загальною площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства; домоволодіння боржника житлового будинку, загальною площею 85,9 кв.м, житловою площею 63,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки загальною площею 0,0529 га, кадастровий №:01:048:0013, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, загальною площею 0,0971 га, кадастровий №:01:048:0014, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою АДРЕСА_1 ; житлового будинку, загальною площею 322, 6 кв.м., житловою площею 128,8 кв.м., що розташований за адресою АДРЕСА_1 ; об`єкта незавершеного будівництва - житловий будинок, загальною площею 322,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , що був раніше об`єктом незавершеного будівництва - незавершеним будівництвом житловим будинком, готовністю 95%, загальною площею 320,3 кв. м, за адресою АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,15 га, кадастровий номер :01:-48:0002, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортного засобу - автомобіля «NISAN QASHQAS», 2008 року, д.н.з. НОМЕР_1 ; транспортного засобу - автомобіля «МАZDА», 1999 року, д.н.з. НОМЕР_2 у зведеному виконавчому провадженні АСВП 59830974, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Валявським О.А. (т.2 а.с.101-105).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, задоволено (т.2 а.с.143-145).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року заяви про зміну предмету позову від 30.11.2021 року та залучення третьої особи по цивільній справі, повернуто (т.2 а.с.146-148).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2023 року виправлено описку у вступній частині ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.05.2023 року (т.2 а.с.150-152).

11 серпня 2023 року від ОСОБА_5 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником адвокатом Воронковою О.І., за змістом якого остання вважає позов безпідставним. У частині вимог щодо визнання за позивачем права власності на майно зазначала, що позивачем при зверненні до суду у травні 2021 року пропущено строки на звернення до суду. У 2015 році позивач звертався до суду про поділ майна подружжя (справа №362/5785/15-ц), за результатом розгляду якого ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову, отже позивач дізнався про порушення свого права в 2015 році, однак з даним позовом звернувся до суду в травні 2021 року, відтак пропустив строк на звернення до суду більш ніж на 2 роки в зв?язку з чим представник відповідача просила застосувати положення ч.4 ст.267 ЦК України та відмовити в задоволенні позову в частині, що стосується вимог про визнання за позивачем права власності на майно. Що стосується вимог позивача про зняття арешту зі спірного майна, вважала, що вони не підлягають задоволенню, звертала увагу на те, що по факту цей позов було подано позивачем з метою виведення майна з під арешту після того, як у 2021 році було відмовлено у задоволенні його позову про поділ майна подружжя. Просила поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву, відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.2 а.с.165-170).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті ( т.2 а.с. 241-242).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року клопотання представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 про витребування доказів задоволено, витребувано у приватного виконавця виконачого округу Київської області Микитин О.С. належним чином засвідчені копії виконавчого провадження №59776949 (т.3 а.с.23-25).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.09.2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 , поданої представником адвокатом Воронковою О.І., про закриття провадження у справі в частині вимог про визнання за позивачем права власності на майна відмовлено.

Представник позивача адвокат Крикунов О.В. просив позов задовольнити, оскільки все майно придбане в шлюбі.

Відповідач ОСОБА_8 ( ОСОБА_3 ) та її представник адвокат Воронкова О.І. просили в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки позовні вимоги є безпідставними, у 2015 році був схожий спір між цими сторонами щодо майна та судом у задоволенні позову відмовлено, позивачем пропущено строк позовної давності, зняття арешту з майна, що є спільною власністю подружжя це не є неможливим.

Представник відповідач ОСОБА_2 адвокат Кривша Я.А. у судове засідання не з`являвся, подав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності відповідача та його представника, зазначав, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та не проти їх задоволення (т.3 а.с.121).

Представник приватного виконавця виконавчого округу Київської області Говоров П.В. в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не повідомив.

Сторони в судове засідання не з`явилися, представник ОСОБА_8 ( ОСОБА_3 ) - адвокат Воронкова О.І. направила клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, дослідивши матеріали та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке грунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що 21.05.2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану Голосіївського районного відділу юстиції у м. Києві, актовий запис №343. Зазначений факт встановлено судом у рішенні Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.10.2013 року, справа №362/5808/13-ц, що набрало законної сили (т.1 а.с.63).

Під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі придбано рухоме та нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_2 :

- земельна ділянка, кадастровий номер :01:048:002, загальною площею 0,15 га га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯА 864368 від 27 жовтня 2005 року (т.1а.с.21-22);

- земельна ділянка, кадастровий номер :01:048:003, загальною площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯА №864369 від 27 жовтня 2005 року (т.1 а.с.21-22);

- житловий будинок, загальною площею 85,9 кв.м житловою площею 63,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2004 року, посвідченого нотаріально та зареєстрованого в реєстрі №157382 (т.1 а.с.23-25);

- транспортний засіб - автомобіль «MAZDA», 2008 року, д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 від 21.03.2008 року (т.1 а.с.26);

- транспортний засіб автомобіль «NISAN QASHQAI» 2008 року, д.н.з НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_4 від 22.04.2008 року (т.1 а.с. 27).

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_9 у борг грошові кошти у розмірі 110 000 доларів США зі сплатою процентів за користування грошовими коштами, зі строком повернення до 20 жовтня 2009 року.

18 грудня 2012 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області в справі №2-90/12 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, процентів, штрафних санкцій та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_9 про визнання договору не укладеним та розписки недійсною, позов ОСОБА_9 задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 1125570 грн боргу за договором позики, вирішено питання судових витрат. У зустрічному позові ОСОБА_2 відмовлено (т.2 а.с.36-37).

03 квітня 2013 року рішенням Апеляційного суду Київської області рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2012 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, процентів, штрафних санкцій скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 879 230 грн боргу за договором позики та 78 326,28 грн три проценти річних від простроченої суми, в іншій частині позовних вимог відмовлено. В частині рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.1 а.с.58-62, т.2 а.с.38-40).

28.10.2013 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області в справі №362/5808/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, позов ОСОБА_1 задоволено, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Голосіївського районного відділу юстиції м. Києві, актовий запис №343, розірвано.

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яке було придбане у шлюбі з відповідачкою. У позовній заяві позивач просив здійснити поділ майна подружжя, виділивши у його власність земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:048:0002, розташовану по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:048:0003, розташовану по АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальною площею 85,9 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 ; незавершений будівництвом житловий будинок загальною площею 320,3 кв. м. з відповідними господарськими та побутовими надвірними спорудами і будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , а у власність відповідачки в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя автомобіль МАZDА-3 2008 року випуску номер кузову НОМЕР_5 ; автомобіль NISSAN QASHQAI 2008 року випуску номер кузов НОМЕР_6 , згідно з копією постанови апеляційного суду Київської області від 17 грудня 2017 року в справі № 5785/15-ц (т.2 а.с.172-178).

28 жовтня 2015 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області в справі № 5785/15-ц позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжязадоволено. Виділено у власність ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :01:048:0002, розташовану по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:048:0003, розташовану по АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальною площею 85,9 кв. м., розташований по АДРЕСА_1 ; незавершений будівництвом житловий будинок загальною площею 320,3 кв. м з відповідними господарськими та побутовими надвірними спорудами і будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Виділено у власність ОСОБА_2 в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя: автомобіль МАZDА-3 2008 року випуску номер кузову НОМЕР_5 ; автомобіль NISSAN QASHQAI 2008 року випуску номер кузов НОМЕР_6 .

17 грудня 2017 року постановою апеляційного суду Київської області рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна відмовлено (т.2 а.с.172-178). Рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили.

За змістом вказаної постанови, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна, виходив із того, що суд першої інстанції, в порушення норм права вважав за можливе задовольнити позов і поділити спільне майно подружжя з відхиленням від ідеальних часток, за варіантом, запропонованим позивачем, незважаючи на вимогу закону щодо рівності часток у спільному майні подружжя та відсутність будь-яких передбачених законом умов необхідних для відступу від рівності часток. Крім того, беручи до уваги заяву про отримання грошової компенсації, проведеної під час розгляду справи судом та врахування її під час поділу між сторонами, суд першої інстанції діяв в порушення норм ст. 71 СК України, оскільки така компенсація можлива лише за умови попереднього внесення її на депозитний рахунок суду, чого зроблено не було. Також судом було враховано вимоги ч. 4 ст. 71 СК України щодо присудження грошової компенсації лише у разі доведеності тих обставин, що поділ майна в натурі є неможливим. Крім того, під час розгляду справи, судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин справи, а саме наявності на час поділу між сторонами арешту спірного майна, існування боргових зобов?язань відповідачки (подружжя) перед третіми особами, і своїм рішенням фактично перевів все майно боржника ОСОБА_2 (яке перебувало під арештом) на ім?я її бувшого чоловіка, таким чином порушивши права інших осіб, зокрема, апелянта ( ОСОБА_3 , що діє в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_4 ) щодо своєчасного виконання рішення суду. Також, апеляційний суд встановивши, що матеріали справи жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження тих обставин, що майно, яке заявлене до поділу на час розгляду справи судом першої інстанції належить сторонам у справі подано не було, дійшов висновку про недоведеність та необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно з копією постанови Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі 362/3578/18 постановою приватного виконавця Говорова В. П. від 12 серпня 2012 року № 59776949 накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , а саме: домоволодіння, загальною площею 85,9 кв. м, житловою площею 63,0 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна (т.1а.с. 60-67).

01 cерпня 2018 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі № 362/1724/16-ц, на користь ОСОБА_2 повернуто земельну ділянку, загальною площею 0,0529 га, кадастровий номер :01:048:0013, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; витребувано з незаконного володіння земельну ділянку, загальною площею 0,0971 га, кадастровий :01:048:0014, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25 липня 2013 року № 6846149 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , які нею у встановленому законом порядку не були зареєстровані.

01 березня 2019 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області в справі № 362/3578/18 позов ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 04 квітня 2013 року по 19 листопада 2018 року на користь: ОСОБА_3 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , кошти в сумі 80 913,50 грн, судовий збір у сумі 804,14 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 4 650 грн, всього 86 372, 64 грн; ОСОБА_9 кошти в сумі 40 456,75 грн та судовий збір у сумі 404,60 грн, всього 40 861,35 грн; ОСОБА_10 кошти в сумі 40 456,75 грн та судовий збір у сумі 404,60 грн, всього 40 861,35 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

11 липня 2019 року постановою Київського апеляційного суду рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , яка діє у своїх та інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09 жовтня 2012 року по 19 листопада 2018 року в сумі 120 959,98 грн, судового збору за подачу позову в сумі 685,85 грн, витрат на правничу допомогу в сумі 1 023,00 грн, всього 122 668,83 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09 жовтня 2012 року по 19 листопада 2018 року в сумі 20 160,00 грн та судового збору в сумі 201,30 грн, всього 20 361,30 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09 жовтня 2012 року по 19 листопада 2018 року в сумі 20 160,00 грн та судового збору в сумі 201,30 грн, всього 20 361,30 грн. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили11 липня 2019 року.

06 серпня 2019 року Васильківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист на виконання постанови Київського апеляційного суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , яка діє у своїх та інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09 жовтня 2012 року по 19 листопада 2018 року в сумі 120 959,98 грн, судового збору в сумі 685,85 грн, витрат на правничу допомогу 1 023,00 грн, а всього 122 668,83 грн.

На виконання постанови Київського апеляційного суду від 11 липня 2019 року приватним виконавцем Говоровим П. В. 12 серпня 2019 року вчинено такі дії.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_3 від 09 серпня 2019 року приватний виконавець Говоров П.В. постановою від 12 серпня 2019 року відкрив виконавче провадження № 59886949 за виконавчим листом № 362/3578/18, виданим 06 серпня 2019 року.

Постановою від 12 серпня 2019 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у розмірі 20 % на доходи боржника, які вона отримує в ТОВ «Генстар».

Того ж дня приватний виконавець Говоров П. В. направив постанову на адресу боржника, стягувача та ТОВ «Генстар».

У рамках виконавчого провадження приватний виконавець Говоров П.В. відповідними постановами наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне боржнику ОСОБА_2 , домоволодіння, загальною площею 85,9 кв. м, житловою площею 63,0 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи виконавчого провадження №59776949 приватним виконавцем на підставі виконавчого листа №362/3578/18, виданого 06.08.2019 року Васильківським міськрайонним судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , яка діє у своїх та інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 09 жовтня 2012 року по 19 листопада 2018 року в сумі 120 959,98 грн, судового збору за подачу позову в сумі 685,85 грн, витрат на правничу допомогу в сумі 1 023,00 грн, всього 122 668,83 грн, проведено наступні виконавчі дії:

- постановою від 09.09.2019 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 -земельну ділянку площею 0,0500 га, кадастровий номер :01:048:0003 для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:048:002, загальною площею 0,15 га га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 (т.3 а.с.81);

- постановою від 16.08.2019 року описано та накладено арешт: на об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, готовністю 95%, загальною площею 320,3 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0500 га, цільове призначення присадибна ділянка, кадастровий номер :01:048:0003 місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 0,0529 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:01:048:0013, місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 0,0971 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:01:048:0014, АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 (т.3 а.с.78-79);

- постановами від 19.09.2019 року накладено арешт на автомобіль «NISAN QASHQAI» 2008 року, чорного кольору, д.н.з НОМЕР_1 та автомобіль «MAZDA», 2008 року, чорного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , що належать боржнику ОСОБА_2 та оголошено їх в розшук (т.3 а.с.74, 76);

- постановою від 27.05.2021 року описано та накладено арешт на житловий будинок, загальною площею 322,6 кв. м, житловою площею 128,8 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0971 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:01:048:0014, АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 (т.3 а.с.70-71).

- постановою від 27.05.2021 року описано та накладено арешт на об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, готовністю 95%, загальною площею 320,3 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить боржнику на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2018 року в справі №362/1724/16-ц, що набрало законної сили 08.11.2018 (т.3 а.с.67-68);

- постановою від 27.05.2021 року описано та накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,0529 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий №:01:048:0013, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 (т.3 а.с.64-65).

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)».

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц зазначено, що «згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу та накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом».

Аналогічний по суті висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 654/1528/17 та від 03 квітня 2019 року у справі № 726/831/15-ц.

У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2022 року у справі № 686/5793/22 зазначено, що для зняття арешту не достатньо лише поділу спільного майна подружжя, необхідно довести, що борг є особистим зобов`язанням іншого з подружжя, та, що подружжя не несе відповідальності за спільними зобов`язаннями усім своїм майном.

У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2023 року у справі № 445/1142/19 зазначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Можливість для одного із співвласників в спільній сумісній власності вимагати зняття арешту з неподільної речі в цілому чи зняття арешту із частки в спільній сумісній власності не передбачена. Права та інтереси іншого співвласника в спільній сумісній власності на неподільну річ мають захищатися шляхом виплати компенсації. У цій справі позивачу та відповідачу в частках по 1/2 кожному належить на праві власності транспортний засіб. Оскільки транспортний засіб є неподільною річчю, а позивач не є його одноосібним власником, Верховний Суд у цій справі погодився з висновком апеляційного суду про відмову в задоволенні вимоги про скасування арешту з частки в майні, оскільки така вимога не є належним способом захисту. (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 05 жовтня 2023 року у справі № 445/1142/19.

Постановою від 11 серпня 2021 року в справі № 723/826/19 про визнання права власності на 1/2 частину майна та зняття з нього арешту, Верховний Суд скасував рішення судів.

Встановивши, що подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які перебували в розірваному шлюбу на підставі рішення суду від 28.10.2013 року «вживали право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій (позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна з переведенням його на ім?я ОСОБА_1 колишнього чоловіка та визнання позову відповідачкою, за наявності арешту спірного майна, існування боргових зобов?язань відповідачки (подружжя) перед третіми особами, таким чином порушивши права ОСОБА_3 , що діє в інтересах своєї малолітньої дитини ОСОБА_4 щодо своєчасного виконання рішення суду) використовувався учасниками для недопущення звернення стягнення на майно боржника, та враховуючи, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що борг є особистим зобов`язанням іншого з подружжя та, що подружжя не несе відповідальності за спільними зобов`язаннями усім своїм майном, враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на частину майна та скасування арешту.

Подібного висновку в таких самих правовідносинах як і в даній справі дійшов Верховний Суд у постанові від 11 серпня 2021 року в справі № 723/826/19 про визнання права власності на 1/2 частину майна та зняття з нього арешту.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 13, 16 ЦК України, статтями 4, 10-13, 76-82, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що діє у власних інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, про визнання права власності на майно та скасування арешту відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено 16.10.2025 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко