П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року м. Миколаїв

справа №478/626/25

провадження №22-ц/812/1652/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Шурмою Є. М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Скоробогатька В. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана через його представника ОСОБА_3 , на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Іщенко Х. В. у приміщенні суду у селищі Казанка Миколаївської області, за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

29 травня 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк» або Банк), яке до 30 листопада 2022 року мало назву АТ «Альфа Банк», звернулося до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало наступним.

11 березня 2017 року ОСОБА_2 уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630574875, відповідно до якої Банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені договором платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору він зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.

Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 08 квітня 2025 року становить 179 907,26 грн, з яких 110 788,25 грн прострочене тіло кредиту, 69 119,01 грн відсотки за користування кредитом.

Враховуючи наведене, Банк просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та 2422,40 судового збору.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що Банком порушено порядок дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки досудову вимогу Банком направлено йому 25 квітня 2025 року, але ним не отримано, а позов подано до суду 29 травня 2025 року.

Крім того, позивачем на підтвердження укладення кредитного договору надана копія анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», але самої публічної пропозиції не надано. До того ж, на цьому документі відсутній підпис ОСОБА_2 , що свідчить про те, що відповідач не був ознайомлений з Публічною пропозицією.

При цьому, відповідач не заперечує підписання ним додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум»), Договору про використання аналогу власноручного підпису та факсимільного відтворення печатки для вчинення правочинів від 27 лютого 2017 року, довідки про умови кредитування з використанням карти « ОСОБА_4 » та картки із зразками підписів.

Разом із цим Банком було включено у кредитний договір несправедливі умови в частині встановлення щомісячних комісій за розрахункове касове обслуговування та за обслуговування основної картки, а тому наявні підстави для визнання цих умов недійсними та повернення сплачених за такими комісіями грошових коштів позичальнику.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2025 року позов АТ «Сенс Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №630574875 від 11 березня 2017 року у розмірі 179 907,26 грн, з яких 110 788,25 грн заборгованість за тілом кредиту, 69 119,01 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, а також 2422,40 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не виконано зобов`язання, передбачені кредитним договором, а тому Банк має право на стягнення заявленої суми заборгованості.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач вказував, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору та наявності заборгованості. Відповідач не був ознайомлений з публічною пропозицією та не отримував досудову вимогу. У справі відсутній договір від 11.03.2017, а є заява №630574875.

Крім того, відповідач зазначав, що не був повідомлений судом належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

27 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» з офертою на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка була прийнята Банком. Сторони узгодили, що ОСОБА_2 буде відкрито у Банку рахунок № НОМЕР_1 з лімітом 200 000 грн з відсотковою ставкою 39,99 річних.

10 березня 2017 року ОСОБА_2 та ПАТ «Альфа-Банк» уклали договір про комплексне банківське обслуговування, про що свідчить анкета-заява. У цей день ОСОБА_2 отримав кредитну картку.

11 березня 2017 року ОСОБА_2 активував цю картку та зняв кошти з рахунку.

Виписка по рахунку ОСОБА_2 свідчить, що він почав користуватися кредитними коштами з 11 березня 2017 року, частково погашав заборгованість по картковому рахунку № НОМЕР_1 .

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Згідно з розрахунком позивача та випискою по рахунку ОСОБА_2 за ним рахується заборгованість за кредитним договором станом на 08 квітня 2025 року у сумі 179 907,26 грн, з яких 110 788,25 грн тіло кредиту та 69 119,01 грн відсотки за користування кредитом.

У квітні 2025 року позивач відправив відповідачу вимогу про усунення порушення.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто обов`язок доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (статті 76, 77 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про повне задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що дослідженими доказами доведено позовні вимоги Банку.

Проте, із вказаним висновком неможна погодитися у повній мірі, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 27 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та АТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір. Сторони погодили істотні умови договору: суму кредиту, процентну ставку, обов`язковий мінімальний платіж. За такого посилання відповідача на те, що ним не укладався кредитний договір з вказаним банком, є безпідставним.

З наданої Банком виписки по рахунку вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами, погашаючи заборгованість тільки частково.

Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Однак, колегія суддів не погоджується з розміром стягнутої заборгованості, оскільки районним судом не було звернуто уваги на те, що умовами кредитного договору не було передбачено стягнення з позичальника щомісячної послуги за розрахунково-касове обслуговування, тоді як Банк стягнув вказані послуги на загальну суму 32 998,75 грн, що випливає з розрахунку заборгованості.

Оскільки підстави для стягнення вказаних нарахувань відсутні, то, на думку колегії суддів, з ОСОБА_2 на користь АТ «Сенс Банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 146 908,51 грн, яка складається з кредиту у сумі 110 788,25 грн та відсотків за користування кредитом у сумі 36 120,26 грн.

В решті висновки суду ґрунтуються на зібраних доказах, а ухвалене ним рішення відповідає вимогам закону.

Викладені у апеляційній скарзі доводи не спростовують факту наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором у вищевказаному розмірі, оскільки, як вбачається із сум погашення ним заборгованості, він не у повній мірі виконав умови кредитного договору.

За такого посилання відповідача на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору та наявності заборгованості є хибними.

Що стосується посилань відповідача на те, що він не отримував досудову вимогу, то це не впливає на його обов`язок повернення заборгованості, оскільки у справі, яка переглядається, укладений договір з обслуговування кредитної картки, у якому не визначена конкретна дата повернення кредиту.

Щодо доводів відповідача про те, що він не був повідомлений про дату, час і місце судового засідання суду першої інстанції, коли ухвалювалося рішення, що оскаржується, то вони є хибними.

Згідно з ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Представник відповідача Скоробагатько В. Ю. був повідомлений судом про розгляд справи 15 липня 2025 року в системі «Електронний суд» 04 липня 2025 року. Отже, вважається, що і відповідач був повідомлений про розгляд справи. Крім того, відповідач та його представник 09 липня 2025 року були повідомлені про розгляд справи у додатку «Viber».

Твердження відповідача про те, що суд безпідставно розглядав справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а мав розглядати за правилами загального позовного провадження з урахуванням складності справи, колегія суддів відхиляє.

Враховуючи вимоги статей 19, 274 ЦПК України справа, яка переглядається, могла бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Аргументи представника відповідача, висловлені ним в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, про наявність підстав для застосування позовної давності, колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно з вимогами ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

В суді першої інстанції відповідач та його представник з заявою про застосування позовної давності не зверталися.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 3 і 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні у бік зменшення суми заборгованості відповідача за кредитним договором.

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, змінив рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги позивача на 82%, то наявні підстави для відшкодування відповідачем позивачу судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 1986,37 грн, а позивачем відповідачу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 654,05 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана через його представника ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 липня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2017 року станом на 08 квітня 2025 року у сумі 146 908,51 грн, яка складається з кредиту у сумі 110 788,25 грн та відсотків за користування кредитом у сумі 36 120,26 грн, а також судовий збір у сумі 1986,37 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_2 судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 654,05 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2025 року.