Справа № 368/61/25
Провадження № 2/368/377/25
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"19" вересня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий суддя Закаблук О.В.

При секретарі судового засідання Токовенко Н.О.

- розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

14.01.2025 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в прохальній частині якої позивач просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. Розірвати шлюб між мною та Відповідачем, який зареєстрований 24 вересня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом № 548 від 24.09.2010 року;

2. Справу прошу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

3. Судові витрати прошу покласти на позивача.

Вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви, в мотивувальній її частині позивач ОСОБА_1 , - обгрунтовує наступними обставинами спарави та нормами права:

- 24 вересня 2010 року між нею та Відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції за актовим записом № 548 від 24.09.2010 року (свідоцтво про шлюб додається).

Від шлюбу мають дитину, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протягом останнього часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між ними постійно виникали сварки, що унеможливлювало їхнє спільне проживання.

На даний час ведення спільного господарства та спільне проживання, як сім`ї, - між ними припинено. Фактично сім`я припинила своє існування. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Вона протягом останніх 4-х років проживаю за однією адресою, а Відповідач, - за іншою.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Як передбачено ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Нею не подано інших позовів до Відповідача з цим самим предметом та з цих саме підстав.

Позивачем при подачі позову понесено попередні судові витрати у розмірі судового збору.

Місце перебування оригіналів доказів зазначено у додатку до позовної заяви.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ч. 2 статі 104, статей 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, статей 4, 5, 174, 175, 176, 177, 184, 274,276 ЦПК України, - позивачка просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (позовні вимоги).

14.01.2015 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/61/25, провадження № 2/368/377/25.

20.02.2025 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 187, 189, 197 200 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 10 год. 00 хв. 19.03.20254 року.

19.03.2025 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 15 год. 0 хв. 30.04.2025 року в зв`язку з неявкою сторін.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 30.04.2025 року, позивачка ОСОБА_1 , - не з`явилася, хоча була повідомлена судом належни ичном про день, час та мсце сухання справи, проте, - на адреу суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, просить задоволити позов.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 30.04.2025 року, - відповідач ОСОБА_2 , - не з`явився повторно, хоча - повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження, не надіслав письмових заяв - клопотань про відкладення слухання справи, чим слухання справи у його відсутність.

Повторну неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, - суд визнав неповажною.

30.04.2025 року Кагарлицьким районним судом Київської області проведено підготовче судове засідання (без участі позивачки та відповідача), по результатах якого на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК Україхни винесено процесуальну ухвалу (з занесенням в журнал судового засідання не як окремий процесуальний документ), на підставі якої, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до основного судового засідання на 10 год. 00 хв. 17.06.2025 року.

17.06.2025 року слухання справи відкладено на 11 год. 00 хв. 19.09.2025 року в зв`язку з неявкою сторін.

Неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, - суд визнав неповажною.

В судове засідання, яке відбулося 19.09.2025 року, позивачка ОСОБА_1 , - не з`явилася, хоча була повідомлена судом належни ичном про день, час та мсце сухання справи, проте, - на адреу суду надійшла письмова заява позивачки, в якій вона просить суд слухати справу без її участі, просить задоволити позов.

Окрім того, - в заяві позивачка просить суд після розірвання шлюбу їй залишити прізвище « ОСОБА_4 », судові витрати просить залишити за нею.

В разі неявки відповідача, - не заперечує проти винесення заочного рішення.

Категорично заперечує проти надання терміну на примирення.

В судове засідання, яке відбулося 19.09.2025 року, - відповідач ОСОБА_2 , - не з`явився повторно, хоча - повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження, не надіслав письмових заяв - клопотань про відкладення слухання справи, чим слухання справи у його відсутність.

Вищевказана процесуальна поведінка відповідача ОСОБА_2 , яка має вираз у неявці в судові засідання, - є, на дамку суду, - підставою для винесення заочного рішення.

Повторну неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання, - суд визнав неповажною.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, - розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви (з урахуванням письмової заяви позивачки), - задовольнити, - шляхом винесення заочного рішення, як окремого процесуального документу, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 11 ЦПК «Заочний розгляд справи».

Згідно ст. 280 ЦПК України, - умови заочного розгляду справи:

1 Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.

Як вбачається з позиції сторони позивача, - позивача ОСОБА_1 , яка висловлена вписьмовій заяві, - сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи (без участі відповідача ОСОБА_2 ), та, відповідно, - не заперечувала проти винесення заочного рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, - відпорвідач ОСОБА_2 , - неодноразово повідомлявся судом про день, час та місце слухання справи, проте, в судове засідання не з`явився 4 (чотири) рази поспіль, причому кожну неявку відповідача в судові засідання, - суд визнав неповажною.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду письмову заяву про неможливість прибуття в судове засідання, не повідомив про причини своєї неодноразової неявки, не надіслав на адресу суду заяву про відкладення слухання справи, не подав відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі, не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності, відповідно, - його неявку в судове засідання суд визнає як таку, яка є неповажною, та такою, яка не перешкоджає розгляду справи по суті без участі відповідача, - з винесенням заочного рішення.

Згідно ст. 281 ЦПК України, - порядок заочного розгляду справи:

1. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

2. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ст. 282 ЦПК України, - форма і зміст заочного рішення:

1. За формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Згідно ст. 283 ЦПК України, - повідомлення про заочне рішення:

1. Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України, вручення судового рішення:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з довідки, яка видана 27.01.2025 року Управлінням відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, - відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Що стосується тієї обставини, що с. Стрітівка Київської області, - наразі відноситься до Обухівського району Київської області, а справа слухається не в Обухіському районному суді Київської області, а в Кагарлицькому районному суді Київської області, то суд зазначає наступне:

Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-ІХ, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, запровадженого Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про затвердження воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807/ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», - с. Стрітівка, - відноситься до Обухівського району Київської області.

Разом з тим, відповідно до роз`яснення наданого Радою Суддів України, до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно - територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, - місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою, а так як с. Стрітівка раніше входило до складу Кагарлицького району Київської області, - то дану справу слід слухати в Кагарлицькому районному суді Київської області.

Відповідно, враховуючи предмет позову (розірвання шлюбу), місце реєстрації відповідача фізичної особи, та враховуючи положення ч. 1 ст. 27 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, - як суду першої інстанції загальної юрисдикції, - так як дана позовна заява подана за місцем проживання фізичної особи відповідача, отже, - в даному випадку має місце правило загальної підсудності, - підсудність за місцем проживання відповідача фізичної особи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні.

Позивачем по даній справі є фізична особа ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Себине Новоодеського району Миколаївської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , який видано 28 жовтня 2010 року Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичгно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , моб. тел.: НОМЕР_3 )).

Відповідачем по справі є фізична особа, ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Семигори Богуславськго району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України, - ID картка № НОМЕР_4 , виданий 11.11.2024 року органом 1237, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , моб. тел.: НОМЕР_5 )).

Спір між сторонами виник щодо шлюбу, зокрема, щодо його розірвання за наступних обставин.

- 24б вересня 2010 року позивачка ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , відповідачем по справі.

Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 , яке видане 24 вересня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець село Семигори Богуславського району Київської області, громадянин України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Себине Новоодеського району Миколаївської області, громадянка України, - зареєстрували шлюб 24 вересня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 24 вересня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 548.

Прізвище після державної реєстрації шлюбу:

Чоловіка ОСОБА_4 .

Дружини ОСОБА_4 .

Від спільного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину, - сина, - ОСОБА_3 , - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вищевказаний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , яке видане (повторно) 05 лютого 2021 року виконавчим комітетом Стрітівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в село Стрітівка Кагарлицького району Київської області, про що 22 липня 2011 року складено відповідний актовий запис за № 1.

В графі «Батьки» зазначені:

- Батько ОСОБА_2 , - громадянин України, - відповідач по даному цивільному провадженню;

- Мати ОСОБА_1 , - громадянка України, - позивачка по даному цивільному провадженні.

Сторони розривають шлюб вперше.

Відомостей про вагітність позивачки в матеріалах справи немає.

Майнового спору між сторонами немає.

Обставини справи, що характеризують обставини сімейного життя сторін.

Як встановлено судом під час судового засідання з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 станом на час винесення рішення не проживають спільно, як одна сім`я, - більше 6 - ти місяців, окрім того, ще на час спільного проживання між сторонами в них на протязі тривалого часу (більше 1 року) існували усталені неприязні відносини, що слугувало виникненню сварок між сторонами, що лише сприяло погіршенню відносин між подружжям.

Позивач та відповідач проживають на різних житлових площах, в різних населених пунктах, відповідно, - практично не спілкуються між собою, відповідно, спільного сімейного життя не мають, спільного бюджету не мають, більше того, - практично не спілкуються між собою, а їхнє епізодичне спілкування, - обумовлене лише наявністю спільної малолітньої дитини.

Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, які встановлені судом в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 категорично наполягає на розірванні шлюбу, категорично не бажає продовжувати шлюбно сімейні відносини з відповідачем ОСОБА_2 , категорично бажає не тільки фактичного припинення шлюбу ( що вже є здійсненим фактом на протязі більше 6 ти місяців), а й юридичного припинення шлюбу, так як продовження юридичного існування такого шлюбу суперечить її інтересам, та інтересам малолітньої дитини.

Що стосується відповідача ОСОБА_2 , - то він, незважаючи на неодноразовий виклик до суду, - до суду не з`явився, - відноситься, на думку суду, - байдуже до судового процесу про розірвання шлюбу, не заявив клопотання про надання терміну на примирення, - що сприймається судом як опосередкована згода відповідача на розірвання шлюбу.

Враховуючи категоричну позицію позивача, яка спрямована на розірвання шлюбу, та вразховуючи позицію відповідача, яку суд сприймає як опосередковане погодження на розірвання шлюбу, - та, - враховуючи фактичні обставини справи, які судом викладено вище, суд вважає, що в даному випадку примирення між сторонами є неможливим, оскільки, на думку суду, - надання сторонам строку на примирення, - є безперспективним, та таким, який тільки посилить негативне відношення сторін один до одного, та надання такого повторного терміну на примирення, - буде шкодити як інтересам позивача, так і інтересам малолітньої дитини.

Суд ще раз наголошує, що ним були використані всі процесуальні заходи, які були спрямовані на примирення між сторонами, проте, - з причин, які не залежали від волі суду, - примирення між сторонами не відбулося.

Що ж стосується застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даного спору, то суд при винесенні рішення керувався наступним.

Норми Конституції України.

Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є не відчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Слід зазначити, що ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплює принципове положення, за яким шлюб як сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану, набуває юридичної сили за умови, що він грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Це положення повністю відтворено в ч. 1 ст. 24 С К України.

Слід також зазначити, що згода не може вважатися вільною, коли вона дається під впливом фізичного чи психічного насильства з боку інших осіб.

Відповідно, як вбачається з обставин, встановлених судом в судовому засіданні, в даному випадку відсутня згода на продовження існування даного шлюбу як позивачки ОСОБА_1 , - в зв`язку з тим, що в сторін різне ставлення до подружніх обов`язків, різні характери та різні погляди на життя, так присутня і опосередкована згода відповідача ОСОБА_2 на розірвання шлюбу, що, на думку суду, - є достатніми підставами для розірвання такого шлюбу, так як, на думку суду, - продовження існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивачки, так і інтересам малолітньої дитини.

Норми галузевого права, - норми СК України.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється з метою побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки.

Як встановлено судом в даному випадку між сторонами тривалий час, - більше 6 ти місяців відсутні почуття взаємної поваги та любові, підтримки, даний шлюб існує лише формально на протязі вже більше 6 ти місяців, - завдяки його державній реєстрації, хоча нормальних, фактичних шлюбно сімейних відносин немає понад розумні строки, (більше 1 року), в даному випадку, - відсутнє поняття сім`ї як в розумінні норм СК України, так і в розумінні норм звичаєвого права, яке, також, на думку суду повинно враховуватися в справах даної категорії, так як воно основане на загальнолюдських поняттях, що стосуються сім`ї, напроти, - між сторонами існують відносини, які унеможливлюють існування сім`ї між сторонами, та дані негативні відносини з часом, зважаючи на окреме проживання сторін на різних житлових площах, в різних населених пунктах, - лише посилюються.

Згідно ч. 3 ст. 2 СК України Сімейний Кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між подружжям.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як судом вказано вище, під час слухання справи встановлено, що, зглядаючись на обставини проживання сторін, їхнє спільне проживання не утворює поняття «сім`я» в розумінні положень СК України, так як судом вже зазначалося вище, сторони по справі поза розумним строком, - більше 6 ти місяців, - не проживають як чоловік та жінка, у позивачки ОСОБА_1 відсутнє бажання підтримувати будь які відносини з відповідачем ОСОБА_2 , в сторін відсутній спільний побут, спільний бюджет, тощо, - що обумовлено тими обставинами, що сторони проживають на різних житлових площах, в різних населених пунктах.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення.

Отже, припинення правовідношення, - антипод встановлення правовідношення, який має випадки, коли інтересам особи, права якої порушені значною мірою, відповідає саме припинення існуючого сімейного правовідношення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Щодо відсутності згоди сторін на продовження шлюбу судом вказано вище, при обгрунтуванні застосування положень ст. 51 Конституції України до даного спору.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає положенню ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Аасамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно якої чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та дружини та збереження шлюбу буде суперечити як інтересам чоловіка, так і інтересам дружини, так і інтересам малолітніх дітей.

Суд задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, як це зазначено в абз. 3 ч. 2 ст. 1 СК України, чого в даному шлюбі, на думку суду, немає, причому, - з обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Отже, шлюб може бути припинено шляхом його розірвання за життя подружжя внаслідок волевиявлення обох або одного з них у суді або в органах РАЦСу. Відповідно, згідно з законом розірвання шлюбу має місце у випадках, коли подружжя або один із них вважають, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе і бажають його розірвати.

Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного або обох подружжя є проявом принципу свободи шлюбу і рівності подружжя, відповідно, припинення шлюбу внаслідок його розірвання має суб`єктивну підставу, яку судом слід ретельно дослідити в судовому засіданні, з метою недопущення безпідставного розірвання шлюбу, застосування можливих засобів для збереження сім`ї, як основи суспільства.

Для розірвання шлюбу потрібна воля подружжя або одного із них, спрямована на юридичне закріплення відсутності шлюбу між сторонами.

Суд наголошує, що в даному випадку має місце як пряма, визначена воля позивачки ОСОБА_1 , - на розірвання шлюбу, яка має вираз у позовній заяві та у письмовій заяві, яка надійшла до суду, та в опосередкованій волі відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Слід зазначити, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`ялений одним із подружжя у будь який час, окрім того, одностороннє подання позовної заяви про розірвання шлюбу виникає у випадках, коли один із подружжя ініціює розірвання шлюбу, а другий вважає за можливе збереження сімейних стосунків або просто ухиляється від подачі спільної заяви до суду або від розірвання шлюбу в органах ДРАЦС.

Відповідно до ч. 1 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вказано судом вище, сторони фактично не підтримують шлюбно сімейних відносин тривалий час, - більше 6 ти місяців, спорів майнового спору між сторонами немає, спору щодо проживання малолітньої дитини у сторін не має, - дитина залишається проживати з матір`ю, - позивачкою по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При застосуванні положень ст. 112 СК України суд змушений надавати приорітет інтересам другого з подружжя, який наполягає на розірванні шлюбу на шкоду інтересам другого з подружжя.

Так, судом встановлено, що існування даного шлюбу суперечить як інтересам позивачки, так і інтересам малолітньої дитини.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 р. N 2709-ІУ «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Що стосується прізвища, яке буде мати позивачка після розірвання шлюбу, то суд зазначає, що внаслідок реєстрації шлюбу, який розривається даним рішенням, - позивачка змінила своє дошлюбне прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_4 », та після розірвання шлюбу позивачка має повне право залишити собі прізвище, яке отримала внаслідок реєстрації шлюбу, що розривається в судовому порядку, (шляхом подання відповідної письмової заяви до суду), або, повернути собі дошлюбне прізвище, яке вона мала до укладення даного шлюбу, а тому, - при наявності клопотання позивачки про залишення позивачці прізвища, яке вона отримала внаслідок реєстрації шлюбу, - у суду немає підстав для відмови в задоволенні такого клопотання позивачки.

Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, суд зазначає, що вирішення даного питання цілком та повністю лежить на юридичній відповідальності позивачки ОСОБА_1 , - з огляду на положення ч. 4 ст. 12 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій.

Так, дійсно, згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно, - суд приймає рішення про залишення позивачці прізвища « ОСОБА_4 ».

Що стосується порядку та способу виконання даного рішення, то згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовиму записі про шлюб.

Згідно ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому Законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Проте, - позивачка ОСОБА_1 в рамках даного цивільного провадження заявила письмове клопотання про те, щоб залишити судові витрати за нею, не стягуючи такі витрати з відповідача на її користь, а тому судові витрати слід залишити за позивачкою, підстав же повернення позивачці 50 % судового збору, - також немає, так як справа слухалася вже по суті (рішення винесено з основного судового засідання), - що не дає змогу суду застосувати положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачка ОСОБА_1 , - мали місце;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - особисті немайнові відносини між подружжям, які регулюються нормами СК України, що закріплено, зокрема, в ч. 1 ст. 2 СК України;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 3, ст.. 4, 88, 107, 118, 119, 120, 215, 218, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, - позов підлягає до задоволення;

- судові витрати слід залишити за позивачкою ОСОБА_1 ;

- підстав до допущення судового рішення до негайного виконання на підставі положень ст. 367 ЦПК України, - судом не вбачаються;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися.

Відповідно, даний шлюб на думку суду має лише формальний характер, при його фактичному розпаді протягом тривалого часу, та, - зважаючи на обставини справи, встановлені в судовому засіданні, - примирення між стронами не можливе, продовження існування даного шлюбу суперечить інтересам позивачки та малолітньої дитини, а тому має бути розірваний на підставі рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 21, 51 Конституції України, абз. 3 ч. 2 ст. 1, ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 2 ст. 18, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 4, ст. 5, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 23, ст. 29, ч.ч. 1, 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2 ст. 144, ст. 280 283, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263, 263, 265, 268, ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 24 вересня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між:

- ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Семигори Богуславськго району Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України, - ID картка № НОМЕР_4 , виданий 11.11.2024 року органом 1237, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , моб. тел.: НОМЕР_5 )), та, -

- ОСОБА_5 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Себине Новоодеського району Миколаївської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , який видано 28 жовтня 2010 року Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичгно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , моб. тел.: НОМЕР_3 .

- свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_8 , яке видане 24 вересня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис за № 548 від 24 вересня 2010 року, вчинений Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, - розірвати, при цьому:

- після вступу рішення в законну силу, - ОСОБА_8 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка село Себине Новоодеського району Миколаївської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , який видано 28 жовтня 2010 року Новоодеським РВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичгно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , моб. тел.: НОМЕР_3 )), -

- залишити прізвище, - ОСОБА_4 .

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого воно після набрання законної сили є підставою для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб про його розірвання органом державної реєстрації актів цивільного стану (відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ч. 2 ст. 115 СК України).

Рішення може бути оскаржене на умовах та в порядку, який передбачено ст. 284 ЦПК України.

Згідно ст. 284 ЦПК України:

- заочне рішення може буте переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

- заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

- строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На підставі ч. 5 ст. 272 ЦПК України надіслати копію даного рішення сторонам по справі протягом двох днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення виготовлено 21.10.2025 року.

Суддя: Закаблук О.В.