Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4527/25
Номер провадження 2/299/1587/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального кругу Юска Н.М., про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно..

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який за три місяці до смерті проходив лікування від тяжкої хвороби в Словацькій Республіці і на момент смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

До дня смерті спадкодавець проживав один, пережившого подружжя, дітей чи його батьків не має, тобто спадкоємців першої черги немає.

Після його смерті залишилась рідна сестра померлого, ОСОБА_2 , громадянка Словацької Республіки. Саме вона повідомила позивачці, що її брат помер і вона звернулась до нотаріуса з відмовою прийняття спадщини за померлим братом. І при цьому наголосила, щоб саме вона звернулася на прийняття спадщини, так як була для неї та померлого брата наче рідна тітка.

З молодих років сім`я позивачки та сім`я ОСОБА_4 дружили, а з мамою померлого вона була колегинею, разом працювали у сфері торгівлі в радянські часи.

Близько тридцяти років тому сім`я ОСОБА_4 виїхали на постійне проживання до Словацької Республіки. Однак померлий не зміг знайти себе на території іншої держави і знов повернувся додому.

В однокімнатні квартирі, яку залишили йому батьки, померлий відчував себе некомфортно. Тому запропонували, щоб він жив у позивачки, тим більше вона проживала з двома синами у великому будинку, а її чоловік перебував за кордоном по робочих питаннях. Так вона й стала для нього наче рідна тітка, завжди після робочих поїздок він повертався до неї додому, а не в однокімнатну квартиру, де не було отеплення, готової домашньої їжі та відсутній сімейний комфорт. З часом і позивачка звикла, що в неї вже не два хлопці, а три на господарстві.

Була спільна оплата послуг, закупівля харчів, ліків, речей домашнього вжитку, тобто вели спільне господарство та разом проживав з померлим більше п`яти років.

З часом померлий так і не обзавівся сім`єю, батьківську квартиру отримав у спадок, але ремонтні роботи там не проводив, бо не мав наміру там проживати.

Коли померлий захворів, то думав, що подолає хворобу без хірургічного втручання вдома. Однак з часом було необхідно їхати на операцію до Словацької Республіки. До дня виїзду на лікування проживав у будинку позивачки.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина, що складається з однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Загальна площа квартири 35, 7кв.м, житлова площа 19,0 кв.м.

Померлий заповіту на випадок своєї смерті не залишав.

У розпорядженні позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спадкове майно, збереглися тільки копії правовстановстановлюючих документів про право приватної власності померлої на спадкове майно.

Приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Юска Н.М. листом за №43/37/2025/02-14 від 12.08.2025 року, виданою ОСОБА_1 , надала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , оскільки не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Вказані вище обставини свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що її права щодо володіння, користування та розпорядження спадковим майном порушуються, а тому підлягають захисту відповідно до ст. 392 ЦК України, оскільки не визнаються органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Відповідно до ч.З ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно Статтею 1264 ЦК України визначено, що право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2 ст.1223 ЦК).

У зв`язку з цим позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житлову квартиру в АДРЕСА_2 .

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася. У поданій до суду заяві просила справу розглядати справи без її участі. Вимоги позову підтримує (а.с.26).

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду поштовим зв`язком заяву, згідно якої вимоги позову визнає та не заперечує щодо їх задоволення. Справу просила розглянути без її участі (а.с.27, 28).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Берегівського районного нотаріальног округу Юска Н.М. У судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої просила вказану справу, призначену на 20.10.2025 року, розглянути за її відсутності. Не заперечує протии задоволення вимог заявленої заяви (а.с.32).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рожнява, Словацька Республіка, помер ОСОБА_3 , що стверджується Свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 від 10.02.2025 року (а.с.7-9).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

До складу спадщини входить квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно довідки КП Виноградівське РБТІ №637 від 12.08.2025 року квартира в АДРЕСА_2 будівництвом завершена. Згідно архівних даних КП « Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013р. однокімнатна квартира в АДРЕСА_2 (бувша АДРЕСА_3 ) зареєстровано за ОСОБА_3 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Виноградівською держнотконторою 23.06.2001р. за реєстром №1985 та 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане Виноградівською держнотконторою 03.08.2010р. за реєстром №1271 (а.с.17).

Рідна сестра померлого ОСОБА_2 (відповідачка по справі) подала до приватного нотаріуса Юска Н.М. 23.07.2025 заяву, згідно якої вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_3 .

ГОРВАТ ОЛЕКСАНДРА відмовляється від належної їй частки спадщини, що лишилася після смерті рідного брата.

До спадкового майна, яке залишилось після смерті рідного брата, претензій ніяких не заявляє, спадкувати не бажає, в суд звертатися відносно спадщини також не бажає.

Їй нотаріусом зміст ст. 1270 Цивільного кодексу України роз`яснено, а також те, що заява про відмову від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, може бути відкликана протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (а.с.13).

23.07.2025 року приватним нотаріусом Юска Н.М. заведено спадкову справу №74373758 після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

У видачі свідоцтва про спадщину позивачу приватний нотаріус відмовила.

Так, згідно листа №43 від 12.08.2025 року приватний нотаріус Юска Н.М. повідомила ОСОБА_1 , що видати їй Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не видається за можливе, оскільки у представлених документах відсутні документи, які підтверджували б приватну власність померлого на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з цим документально підтвердити факт належності права приватної власності на квартиру за померлим ОСОБА_6 неможливо, і тому для вирішення даного питання, пропонує звернутися до Виноградівського районного суду Закарпатської області (а.с.6).

Факт належності померлому ОСОБА_3 житлової квартири в АДРЕСА_2 підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 03.08.2010 року (а.с.10), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26990266 від 11.08.2010 року (а.с.11), Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23.06.2001 року (а.с.12), Довідкою КП Виноградівське РБТІ №637 від 12.08.2025 року (а.с.17).

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкову квартиру приватний нотаріус у видачі свідоцтва на спадщину позивачці відмовила. Тому оформлення спадщини у нотаріальному порядку неможливе.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно дост.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.2 ст.1258 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, і таке визнається сторонами, що по смерті спадкодавця спадкоємців першої черги немає.

Спадкоємець другої черги відповідачка по справі як рідна сестра померлого протягом шестимісячного строку для прийняття спадщини подала нотаріусу заяву. Згідно якої від прийняття спадщини відмовилася.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Факт проживання позивачки із спадкодавцем однією сім`єю відповідачем визнано зокрема так і визнано позовні вимоги загалом, що не суперечить закону, не порушує законних інтересів сторін та інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.37 постанови №5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Оскільки оформлення спадщини у нотаріальному порядку виявилося об`єктивно неможливим, оскільки спадкодавець, як власник майна, не оформив правовстановлюючі документи на майно, відсутні перешкоди для переходу права власності на предмет позову в порядку спадкування за законом в судовому порядку, то позивачка звернувся до суду на підставі ст.392 ЦК України не безпідставно.

За таких обставин суд вважає, що позивач, як спадкоємець за законом четвертої черги, має право на набуття всіх прав, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не змогла його отримати з незалежних від неї причин.

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (загальна площа квартири 35,7 кв.м, житлова площа 19 кв.м.), у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийЛеньо В. В.