Справа № 158/2483/25
Провадження № 2/0158/955/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2025 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря судового засідання- Оніщук Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-
В С Т А Н О В И В
Позивач ТОВ «Новий Колектор» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовні вимоги мотивує тим, що 10.12.2019 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір № 10.12.2019-100003523, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000 грн. строком на 14 календарних днів зі сплатою процентів за користування ним.
26.12.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №261223-10, відповідно до якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право грошової вимоги до боржника за вказаним кредитним договором.
07.08.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №УКФ-070824-1, відповідно до якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 25.08.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
08.09.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Зачепіло З.Я. до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнають. Вказує, що позивачем не надано суду доказів щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами, а також видачі кредитних коштів позичальнику. Також, посилаючись на п. п. 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає незаконним нарахування штрафу в розмірі 4000 грн. за кредитним договором № 10.12.2019-100003523 від 10.12.2019 року. У зв`язку з чим, в задоволенні позову просить відмовити.
12.09.2025 року від представника позивача Савченко Т.О. до суду подано відповідь на відзив, згідно якої вважає, що матеріалами справи підтверджується заборгованість ОСОБА_1 за кредитними договорами, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 10.12.2019 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 було підписано заявку , яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 10.12.2019 року, та укладено кредитний договір №10.12.2019-100003523 від 10.12.2019 року (а.с.26, 39, 41-43).
Відповідно до п.1.1 Пропозиції про укладення кредитного договору ( оферта) кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на у мовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 2.3 договору, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника.
У Заявці та підтвердженні укладання кредитного договору зазначено суму кредиту 8000 грн. Первинний строк на який надається кредит 14 календарних днів з дати надання. Розмір процентів за договором становить 2240,00 грн, що становить 28 % в процентному значенні (а.с.26).
Відповідно до п.5.4 пропозиції про укладення договору кредиту ( оферти) у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нараховувати неустойку, розмір якої встановлюється у Заявці, яка не є невід`ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом.
Заявку та підтвердження укладення кредитного договору зі сторони позичальника підписано одноразовим ідентифікатором V6237.
На підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача надано платіжну квитанцію № 182368466 від 10.12.2019 року про перерахування коштів у розмірі 8000,00 гривень (а.с.68).
26.12.2023 року між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № 261223-10, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором №10.12.2019-100003523 від 10.12.2019 року, боржником за яким є ОСОБА_1 ( а.с. 22-25, 44-45).
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 0191-4525 від 28.06.2019 року, станом на 07.08.2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 8421,12 грн., з яких 6192 грн. основний борг, 2229,12 грн. залишок відсотків (а.с.48-67).
07.08.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу № УКФ-070824-1, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором №0191-4525 від 28.06.2019 року, боржником за яким є ОСОБА_1 (а.с.13-16, 46-47).
Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №0191-4525 від 28.06.2019 року, заборгованість ОСОБА_1 складає 8421,12 грн., з яких 6192 грн. заборгованість за тілом кредиту, 2229,12 - заборгованість за відсотками (а.с.19).
Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми ( ч.1 ст. 1047 ЦК України).
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом ( ч.1 ст. 205 ЦК України).
Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою зокрема договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції чинній на час укладення кредитного договору, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Таким чином, договір між ТОВ « Споживчий Центр» та ОСОБА_1 і договір між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 не суперечить вимогам наведених норм матеріального права.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Нормами ст.611ЦКУкраїни визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно наданого розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, остання свої зобов`язання не виконала і не повернула суму позики та відсотки за користування кредитом у встановлених договором розмірі та строк.
Нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Отже, позивач відповідно до умов договору факторингу № 261223-10 від 26.12.2023 року є правонаступником у відносинах за договором кредиту кредитним договором №10.12.2019-100003523 від 10.12.2019 року, та відповідно до умов договору факторингу № УКФ-070824-1 від 07.08.2024 року є правонаступником у відносинах за договором кредиту кредитним договором № 0191-425 від 28.06.2019 року, а тому має право вимоги до відповідача.
Щодо доводів представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. у відзиві на позовну заяву, в частині відсутності доказів отримання кредитних коштів відповідачем, суд зазначає, що відповідач не надає доказів неотримання позичених сум коштів, а саме виписку з карткового рахунку. Одночасно із цим, суд звертає увагу на те, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
З огляду на вищенаведене, доводи представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло З.Я. без належних та допустимих доказів не спростовують факту отримання відповідачем позичених коштів від первісних кредиторів, та, відповідно, утворення заборгованості за кредитними договорами.
Однак, на думку суду, є слушними заперечення представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З.Я. щодо нарахування штрафу в розмірі 4000 грн. за кредитним договором № 10.12.2019-100003523 від 10.12.2019 року, посиланням на п. п. 15, 18 «Прикінцеві та Перехідні положення» ЦК України, а тому вищевказана сума стягненню з відповідача не підлягає.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 77, 81, 141, 259, 263-268, 274-279 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» 1988 (одну тисячу вісімдесят вісім) грн. 55 коп. судового збору.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, 13, офіс 601.

Представник позивача Савченко Тетяна Олексіївна, адреса: м. Київ, вул. Алмазова Генерала, 13, офіс 601.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник відповідача - адвокат Зачепіло Руслана Ярославівна, адреса: вул. Мала Арнаутська, 71, оф 6, м. Одеса.

Повний текст рішення складений 16.10.2025 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч