Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/521/25
Єдиний унікальний №733/1617/25
Рішення

Іменем України

08 жовтня 2025 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого - судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки Кічи В.В. та

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня за правилами загального провадження цивільну справу за позовом адвоката Кічи Владислава Валерійовича, поданим в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Ічнянської міської ради в особі Служби у справах дітей, про надання дозволу на зміну прізвища малолітній дитині,

установив:

У серпні 2025 року адвокат Кіча В.В. в інтересах ОСОБА_1 , третя особа: виконавчий комітет Ічнянської міської ради в особі Служби у справах дітей, звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на зміну прізвища малолітній дитині. В обґрунтування позовної заяви представник позивачки зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у встановленому законом порядку. Під час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 . Наразі позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , з яким у них є спільний син ОСОБА_5 . Дочка ОСОБА_3 зростає у стабільному сімейному середовищі з позивачкою, її чоловіком та зведеним братом. ОСОБА_4 виконує функції батька та піклується про ОСОБА_3 , забезпечує їй виховання, бере участь у її житті як повноцінний член родини. Дочка визнає його як батька. Біологічний батько ОСОБА_2 понад чотири роки не підтримує стосунків з дитиною, не бере участі в її вихованні, не забезпечує матеріально та не виявляє жодного інтересу до її життя. У зв`язку з цим вона звернулася до органу опіки та піклування Ічнянської міської ради із заявою про зміну прізвища дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », в чому їй було відмовлено. Позивачка, як мати вважає, що збереження різних прізвищ між нею та дочкою, яка проживає з нею в одній сім`ї, має деструктивний психологічний ефект, при цьому ідентичність прізвищ матері та дитини створює відчуття цілісності родини, зміцнює емоційні зв`язки, сприяє соціальній інтеграції дитини та комфорту при взаємодії із зовнішнім середовищем, а різні прізвища, навпаки, можуть викликати у дитини відчуття ізольованості, плутанини та емоційного відчуження. Дочка підростає разом із зведеним братом і починає помічати різницю їхніх прізвищ у різних документах. Прізвище, яке носить її дочка, не асоціює її з любов`ю, турботою, безпекою, тому позивачка вважає, що у дитини повинно бути спільне з нею прізвище - ОСОБА_7 . Ураховуючи викладене, з урахуванням уточнених вимог, просить надати дозвіл на зміну прізвища малолітній дочці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_6 на Сова та внести відповідні зміни до актового запису про її народження.

Ухвалою від 12 серпня 2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 17); 11 cерпня 2025 року представником позивачки ОСОБА_8 надані додаткові пояснення з приводу приєднання до матеріалів справи підтвердження сплати судового збору (а.с. 21-23); 04 вересня 2025 року представником позивачки ОСОБА_8 подана заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконферненції (а.с. 28), яка була задоволена ухвалою суду від 04 вересня 2025 року (а.с. 30); ухвалою суду від 11 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 35); 07 жовтня 2025 року представником позивачки ОСОБА_8 подана заява про уточнення позовних вимог (а.с. 41-42).

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав, при цьому пояснила, що відповідач після розірвання шлюбу з нею, двічі приходив на день народження своєї дочки. Останній декілька разів телефонував їй особисто, але не дочці. ОСОБА_9 телефону останньої не цікавився. Участь у житті дитини відповідач бере тільки тим, що сплачує аліменти. У дитячий садок ОСОБА_2 жодного разу не приходив та не забирав доньку. Коли дитина йшла у перший клас на перший дзвоник відповідач не з`явився.

Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та пояснив, що після розірвання шлюбу він до чотирьохрічного віку своєї дочки навідував її по вихідних 1-2 рази на місяць. Приїздив на день народження до останньої на 1, 2? 3 та 4 роки. На п`ять років дитини зателефонував позивачці, а на шість років дитині відправив останній СМС-повідомлення. Коли дитина йшла до дитячого садка, позивачка написала йому список речей, які потрібно купити, що він і зробив. Дійсно останні два роки він не приділяє належної уваги дитині, однак це пояснюється тим, що в одній з телефонних розмов позивачка повідомила йому, щоб він не приїздив до дитини, бо в неї нова сім`я та просила відмовитися від неї. Він бажає приймати участь у вихованні дитини та заперечує, щоб його дочці було змінене прізвище на нове.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечує.

Відзиву на позов відповідачем не подано.

Пояснень щодо позову третьою особою не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 28 квітня 2020 року було розірвано (а.с. 8-9).

Під час спільного проживання у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3 (а.с. 7-на звороті).

28 серпня 2021 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , у зв`язку з чим їй було змінене прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с. 10) та з яким мають спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).

Згідно з актом від 16 липня 2025 року позивачка разом з чоловіком ОСОБА_4 , дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживають в АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 відвідує Гужівський заклад дошкільної освіти Ічнянської міської ради та перебуває на повному утриманні матері та вітчима. Батько дитини ОСОБА_2 разом з нею не проживає, участі у її вихованні не приймає, доньку не відвідує. Участь у вихованні ОСОБА_3 приймає вітчим ОСОБА_4 (а.с. 6).

Із довідки, виданої Гужівським закладом дошкільної освіти Ічнянської міської ради 17 липня 2025 року № 5 вбачається, що ОСОБА_3 відвідує даний заклад з 02 червня 2023 року За цей період батько ОСОБА_2 жодного разу не приходив до дитини, не забирав її із садочка, вихователі з ним не знайомі. Натомість вітчим дитини ОСОБА_4 бере активну участь у вихованні дитини, цікавиться її успішністю, спілкується з педагогами, відвідує батьківські збори, свята та інші заходи (а.с. 5-на звороті).

Як убачається з наявного в матеріалах справи рішення виконавчого комітету Ічнянської міської ради від 08 липня 2025 року № 212, що позивачці відмовлено у вирішенні питання про зміну прізвища малолітньої доньки ОСОБА_3 у зв`язку з недоведеністю факту невиконання відповідачем ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дитини і що зміна прізвища відповідатиме інтересам дочки (а.с. 6-на звороті).

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Кожна дитина відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року має право на збереження індивідуальності.

Одним з основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Відповідно ст. 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з`єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Згідно ч. 3, 5 ст. 148 СК України у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Тлумачення частини п`ятої статті 148 СК України, здійснене Верховним Судом у постанові від 15 серпня 2018 року у справі № 759/3363/16, дозволяє зробити висновок, що при вирішенні спору між батьками щодо зміни прізвища дитини приймаються до уваги різні обставини, які мають свідчити про те, що зміна прізвища дитини відповідає її інтересам. До них відноситься: виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини; інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища дитини її інтересам. Тобто інтереси дитини є пріоритетним і визначальним для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини.

При вирішенні справи про зміну прізвища дитини необхідно також враховувати стосунки, які існують між дитиною та її батьками, в тому числі й з тим із батьків, хто проживає окремо.

Пунктом 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, врегульовано порядок розв`язання спорів між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини.

Відповідно до цього пункту, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення імені, прізвища, по батькові дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності).

Служба у справах дітей з метою вивчення ситуації та підготовки висновку щодо визначення або зміни прізвища, імені та по батькові дитини проводить бесіду з матір`ю, батьком та дитиною, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може висловити свою думку.

Рішення органу опіки та піклування про розв`язання спору між батьками щодо визначення або зміни імені, прізвища, по батькові дитини приймається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей.

Суд погоджується з викладеним у рішенні виконавчого комітету Ічнянської міської ради від 08 липня 2025 року № 212, яким відмовлено позивачці у вирішенні питання про зміну прізвища малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Дати згоду на зміну прізвища без згоди другого з батьків можливо лише за наявності умов, коли створилися незвичайні обставини у житті дитини і якщо її інтереси вимагають зміни її прізвища.

Так, доводи позивачки щодо зміни прізвища дитини з тих підстав, що батько дитини жодним чином не бере участі у вихованні, забезпеченні розвитку доньки, окрім сплати аліментів, між якими відсутній будь-який зв`язок, а отже, відповідач належно не виконує свої батьківські обов`язки, є суперечливими та необґрунтованими з огляду на той факт, що в судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що бажає приймати участь у вихованні дитини, у спілкуванні з нею, піклуванні.

Посилання ОСОБА_1 на те, що малолітня донька відвідуючи школу, живучи в сім`ї теперішнього чоловіка позивачки, де всі мають прізвища « ОСОБА_7 », і прізвище буде ознакою її приналежності до іншої сім`ї, що може призводити до непорозумінь та труднощів у спілкуванні між оточуючими її людьми, суд не може вважати незвичайними обставинами, що створилися у житті дитини.

Твердження позивачки про те, що різні прізвища в сім`ї можуть викликати у дитини відчуття ізольованості, плутанини та емоційного відчуження, є нічим іншим як припущенням та суб`єктивним оціночним судженням ОСОБА_1 , враховуючи при цьому вік дитини.

Крім того, як було встановлено у судовому засіданні, зокрема, зі слів відповідача, що не спростовано позивачкою, між сторонами існує певний конфлікт щодо виховання їх спільної дитини, а тому зміна прізвища останньої через конфлікт між батьками не відповідатиме її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку.

Беручи до уваги надані докази та встановлені судом обставини, а також рівність прав обох батьків щодо прав та інтересів дитини, яка з досягненням більш зрілого віку зможе висловити свою думку стосовно вибору прізвища, тоді як на теперішній час, з огляду на юний вік доньки сторін, це є неможливим, суд не може прийти до висновку, що зміна прізвища буде відповідати інтересам малолітньої дитини.

Згідно ст. 12 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК).

Таким чином, аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачкою не доведено, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання та виховання, не навідується до дитини, і що зміна прізвища останньої буде відповідати її інтересам, сприятиме психологічному та гармонійному розвитку, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з положенням пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Судові витрати зі сторони відповідача відсутні.

Керуючись ст. 7, 145, 148 Сімейного кодексу України, ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову адвоката Кічи Владислава Валерійовича, поданого в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Ічнянської міської ради в особі Служби у справах дітей, про надання дозволу на зміну прізвища малолітній дитині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Третя особа: Виконавчий комітет Ічнянської міської ради в особі Служби у справах дітей, місце розташування: площа Т.Шевченка, 1, м. Ічня, Чернігівська область, .

Повне судове рішення складено 17 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя В. М. Овчарик