Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач посилається на те, що вгрудні 2024 року було придбано у ОСОБА_2 домоволодіння житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 .

Після досягнення згоди по всіх істотних умовах, позивач віддала гроші відповідачу, про що свідчить розписка, а відповідач зі свого боку пообіцяв переоформити будинок на ім`я позивача. Але після отримання грошей, договір належним чином не оформлено через неявку відповідача.

Тому позивач вимушена звернутися до суду і просить ухвалити рішення, яким договір купівлі-продажу визнати дійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: в АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, представником позивача до суду було надано заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 21.05.2002 року, житловий будинок з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (а. с. 9).

На а. с. 4 є розписка ОСОБА_2 про отримання ним плати за будинок, розташованого за адресою в АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Личківської сільської ради від 17.06.2025 року ОСОБА_1 проживає без реєстрації з 2021 року по даний час за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 10).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між сторонами у справі вважається таким, що вчинений правомірно, тому є законні підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 68,1 м 2 , жилою 50,4 м 2, з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається: А житловий будинок, а - прибудова, н - навіс, Б - літня кухня, В - сарай, №1-3 огорожа.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук