Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6542/23
Номер провадження2/711/47/25
РІШЕННЯ
16 жовтня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді: Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання: Зайцева О.І.
представника позивача-адвоката: Дмитренко Р.М.
відповідача: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, -
Позивач ОСОБА_2 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Позовна заява мотивована тим, що відповідно до договору дарування частки житлового будинку від 17.12.2018 року вона є власником 18/25 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в АДРЕСА_1 .
Вказує, що у садибі склався фактичний порядок користування приміщеннями житлового будинку, господарськими спорудами.
Вона користується такими приміщеннями: коридор літ. «І», площею 2,8 кв.м.; кухня літ. «1-1», площею 14,5 кв.м.; туалет літ. «1-2», площею 0,9 кв.м.; душова літ. «1-3», площею 2,0 кв.м.; кімната «1-4», площею 7,7 кв.м.; кімната «1-5», площею 10,1 кв.м.; кімната «1-7», площею 16,4 кв.м.; коридор «1-6», що складають частину житлового будинку літ. «а-і», житлову прибудову літ. «а2-і», тамбур літ. «а3»; вимощення іі; ворота з хвірткою № 1 та огорожа № 2.
Вказує, що її неодноразові звернення з проханням здійснити добровільно спільний розподіл майна відповідачами постійно ігнорується.
Просить виділити їй в окремий об`єкт 18/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, коридор літ. «І», площею 2,8 кв.м.; кухня літ. «1-1», площею 14,5 кв.м.; туалет літ. «1-2», площею 0,9 кв.м.; душова літ. «1-3», площею 2,0 кв.м.; кімната «1-4», площею 7,7 кв.м.; кімната «1-5», площею 10,1 кв.м.; кімната «1-7», площею 16,4 кв.м.; коридор «1-6», що складають частину житлового будинку літ «А-І», житлову прибудову літ. «А2-І», тамбур літ. «а3», вимощення ІІ; ворота з хвірткою № 1 та огорожу № 2.
18 вересня 2023 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін.
22 листопада 2023 року ухвалою суду призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено.
05 лютого 2024 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, спрау призначено до судового засідання.
22 квітня 2024 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступника після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
01 серпня 2025 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до судового засідання.
25 серпня 2025 року ухвалою суду провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 закрито в зв`язку зі смертю, залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_1 .
Адвокат Дмитренко Руслан Миколайович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , в судовому засідання позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
На підставі ст.ст. 81,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК).
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування частки житлового будинку від 17 грудня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-4757, ОСОБА_2 є власником 18/25 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Житловий будинок з прибудовами під літ. «А-І, А1-І,а,а1, а», дерев`яний, обкладений цеглою, загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 44,0 кв.м., та надвірні споруди: погріб під літ. «Г», вбиральня під літ. «В», гараж під літ. «Д», вбиральня під літ. «Е», огорожа під № 1,2, 3,4,5, замощення І.
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 149798175 від 17 грудня 2018 року, за ОСОБА_2 на праві спільної часткової приватної власності зареєстровано 18/25 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Договору дарування земельної ділянки від 17 грудня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-4759, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0127 га., що розташована в АДРЕСА_1 . На вказаній ділянці розташований житловий будинок з надвірними спорудами.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 квітня 2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Олексієнко К.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 1599, ОСОБА_1 є власником 7/150 часток у праві власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок з прибудовами А-І, А1-І, А2-І, а1, а іі, а-ііі, загальною площею 95,9 кв.м., житловою площею 63,9 кв.м., надвірні споруди: гараж Д, літня кухня-майстерня Ж, ворота з хвірткою - № 1, огорожа - № 2,4,5, ворота № 6, вимощення І, вимощення ІІ та 21/100 частки у праві власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 420810439 від 02.04.2025 року, право спільної часткової власності на 77/300 будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 .
Як вбачається з Висновку будівельно-технічної експертизи № 13/23 БТ від 31 січня 2024 року, «виходячи з норм нормативних документів, чинними у будівництві на час проведення експертизи, за технічними показниками квартира, де мешкає позивачка ізольована від приміщення, де мешкають суміжні співвласники, інженерні комунікації працюють автономно і прокладені так, що забезпечують можливість огляду та проведеня ремонтних робіт відповідними службами. Приміщення житлового будинку літ. «А-І» з прибудовами літ. «А2-І», «а3» (тамбур) по АДРЕСА_1 мають окремий вихід до дороги загального користування і технічно можуть бути виділені в натурі. Варіант виділу 18/25 частин із спільного домоволодіння по АДРЕСА_1 відповідає фактичному порядку користування домоволодінням, що склався між співвласниками і відповідає архітектурно-планувальним та конструктивним рішенням, що передбачено ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій». Отже, виділити ОСОБА_2 в окремий обєкт 18/25 частини житлового будинку літ. «А-І»: приміщення 1-4, кімната, площею 7,7 кв.м.;% приміщення 1-5, кімната, площею 10,1 кв.м.; приміщення 1-6, коридор, площею 2,2 кв.м.; Приміщення житлової прибудови літ. «А2-І»: приміщення 1-1, кухня, площею 14,5 кв.м.; приміщення 1-2, туалет, площею 0,9 кв.м.; приміщення 1-3, душова, площею 2,0 кв.м.; приміщення 1-7, кімната, площею 16,4 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а3» (тамбур): приміщення І, коридор, площею 2,8 кв.м., що складають частину житлового будинку літ «А-І», житлову прибудову літ. «А2-І», тамбур літ. «а3», вимощення ІІ, ворота з хвірткою № 1, огорожу № 2 по АДРЕСА_1 технічно вбачається можливим».
Відповідачем ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти виділення ОСОБА_2 майна в натурі.
Предметом спору в цій справі є виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні спору.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами 1-3 ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) зроблено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. У справі, що переглядається, позивач пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами статті 364 ЦК України та визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до часток у житловому будинку. Позовних вимог про поділ домоволодіння в натурі між сторонами в порядку статті 367 ЦК України позивач не заявляла. Установивши, що спірне домоволодіння належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, апеляційний суд не врахував, що виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, у зв`язку з чим зробив помилковий висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Позовна вимога про визначення порядку користування земельною ділянкою також не підлягає задоволенню як похідна від вирішення позовної вимоги про виділ частки зі спільної часткової власності.
Позивачем ОСОБА_2 заявлено позовну вимогу саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння за правилами ст. 364 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до ч.2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Відповідно до п.п.7, 8 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" від 04 жовтня 1991 року №7 в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Слід зазначити, що встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в користування, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 363, 364, 367 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок" від 04 жовтня 1991 року №7, постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок", ст. ст. 10, 12, 17, 81, 89, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності задоволити.
Виділити ОСОБА_2 в окремий об`єкт 18/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а саме, коридор літ. «І», площею 2,8 кв.м.; кухня літ. «1-1», площею 14,5 кв.м.; туалет літ. «1-2», площею 0,9 кв.м.; душова літ. «1-3», площею 2,0 кв.м.; кімната «1-4», площею 7,7 кв.м.; кімната «1-5», площею 10,1 кв.м.; кімната «1-7», площею 16,4 кв.м.; коридор «1-6», що складають частину житлового будинку літ «А-І», житлову прибудову літ. «А2-І», тамбур літ. «а3», вимощення ІІ; ворота з хвірткою № 1 та огорожу № 2.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на домоволодіння АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: О. Г. Казидуб