Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2025 Справа №607/1750/25 Провадження №2/607/1739/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Бойко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (надалі ТзОВ «ФК Ейс») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00-10376199 від 24.11.2023 року у розмірі 30 140,00 грн., яка складається з наступного: 5 500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 24 640,00 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також 2 422,40 грн. сплаченого ними судового збору та 7 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24 листопада 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії за №00-10376199 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Так, відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства - www.kachay.com.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику (Додаток № 4). Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на Сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту Кредитодавця, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 88112. Відразу після вчинених дій відповідача, ТОВ «Качай Гроші» перерахувало грошові кошти в сумі 5000 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 , що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Качай Гроші». 22 січня 2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладено Договір факторингу за №22-01/2024. За умовами договору факторингу до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором за №00-10376199 від 24 листопада 2023 року. 16 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Макс Кредит» та позивачем укладено Договір факторингу за №16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором за №00-10376199 від 24 листопада 2023 року на загальну суму 30 140,00 грн. Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов. Окрім того, просив стягнути судові витрати у розмірі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу адвоката у сумі 7 000 грн.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2025 року за клопотанням позивача витребувано в Акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» інформацію про те, чи емітувалась на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжна картка маска-картки № НОМЕР_3 , інформацію про зарахування коштів на вказаний картковий рахунок за період 24.11.2023 - 29.11.2023 у сумі 5 000,00 грн.; фінансовий номером телефону за картковим рахунком; Виписку про рух грошових коштів по картковому рахунку, відкритому до платіжної карти № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 , з відображенням часу зарахування коштів.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив

24 листопада 2023 року між ТОВ «Качай Гроші» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір кредитної лінії за №00-10376199 (далі - Договір), підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором номер пароля 88112.

Відповідно до умов вказаного кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1.).

Сума кредитного ліміту становить 5 000 грн, тип кредиту - кредитна лінія (п. 1.2.).

Строк дії кредитної лінії 240 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 21 липня 2024 року (п. 1.3.).

Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.4.).

Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами (п. 1.4), а саме:

- стандартну процентну ставку, що становить 2,80% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка застосовується у межах строку користування кредиту, зазначеного в пунктів 1.3 цього договору (за виключенням строку кредитування, коли клієнт має право на використання зниженої процентної ставки - у разі якщо така знижена процентна ставка передбачена договором);

- знижену процентну ставку, яка становить 0,84% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше рекомендованої дати оплати визначеної умовами п. 1.3.1 договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 30 днів користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом протягом строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3. цього договору.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою на дату укладення договору складає 2182,54% річних (п. 1.7.).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладення договору складає 1926,70% річних (п. 1.7.1.).

Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладання договору складає 39 100 грн (п. 1.8.).

Орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням зниженої процентної ставки на дату укладання договору складає 36 160,00 грн (п. 1.8.1.).

Дата надання/видачі кредиту - 24 листопада 2023 року, сума кредиту 5000 грн перераховується кредитодавцем на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_4 (п. 2.8.).

Пунктом 7.10 договору передбачено, що кредитодавець та позичальник, укладаючи цей Договір, визнають усі документи, підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12, ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що Договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для Сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи Договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього Договору та Правил.

Згідно з графіком платежів дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів -21 липня 2024 року, сума кредиту складає 5000 гривень, сума нарахованих процентів - 30 660,00 гривень, комісія - 500 грн, разом до сплати 36 160 грн, реальна річна процента ставка - 1 926,70 % річних (п. 7.20.).

Як вбачається з інформаційної довідки №204/09 від 09 вересня 2024 року, ТОВ «Платежі онлайн» повідомляє, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції, у тому числі 24 листопада 2023 року на картку № НОМЕР_4 було перераховано грошові кошти в розмірі 5 000 грн.

Згідно із відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250731/39307-БТ від 08 серпня 2025 року на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 липня 2025 року про витребування доказів, АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 ІВАN НОМЕР_6 , на яку за період 24 листопада 2023 по 29 листопада 2023 року здійснено переказ коштів на суму 5000 грн.

Як вбачається з виписки з особового розрахунку, за кредитним договором №00-10376199, станом на 25.01.2025 року заборгованість ОСОБА_1 складає 30 140,00 грн., з яких 5 500,00 грн. прострочене тіло кредиту, та 24 640,00 грн. - прострочені відсотки.

22 січня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» (Фактор) та ТОВ «Качай гроші» (Клієнт) укладено договір факторингу за №22-01/2024.

Відповідно до положень п. 2.1. договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Як слідує з умов п. 2.2. договору факторингу, з дати відступлення прав вимоги Клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними договорами, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників та набуває всіх прав за ним.

Згідно з положеннями п. 2.5. вказаного договору, відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги.

Як вбачається з положень п. 4.2.2. зазначеного договору сторони домовились, що протягом 60 (шістдесяти) робочих днів з дати укладення даного Договору, за умови оплати Клієнту Суми Фінансування, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі зазначеній у п . 3.1 цього Договору, передати Фактору Документи, що підтверджують Права Вимоги , шляхом підписання з Фактором Акту прийому-передачі документації, за формою, погодженою в Додатку №4 до даного Договору.

Як вбачається з Акту прийому-передачі до договору факторингу №22-01/2024 від 22 січня 2024 року, ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» уклали цей акт про те, що на виконання умов договору факторингу №22-01/2024 від 22 січня 2024 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 18 598.

Згідно витягу із додатку №1 до договору факторингу №22-01/2024 від 22 січня 2024 року, від ТОВ «ФК «Качай Гроші» до ТОВ «Макс кредит» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №00-10376199 від 24 листопада 2023 року в сумі 13 900 грн, з яких: 5500 грн - заборгованість за кредитом, 8 400 грн - заборгованість за процентами.

Як слідує з детального розрахунку заборгованості, позичальник ОСОБА_1 не здійснював погашення заборгованості за кредитним договором. Загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №00-10376199 від 24 листопада 2023 року, станом на 16 серпня 2024 року становить 30 140 грн, з яких: 5 500 - сума заборгованості за тілом кредиту, 24 640,00 - сума заборгованості за нарахованими процентами та 500 грн - сума заборгованості за комісією.

16 серпня 2024 року між ТОВ «ФК «Ейс» (Фактор) та ТОВ «Макс кредит» (Клієнт) укладено договір факторингу за №16082024 - МК/ЕЙС.

Відповідно до положень п. 2.1 Договору факторингу, Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Згідно із положеннями п. 2.2. вказаного Договору факторингу, сторони погодили, що відступлення Прав Вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержав від боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру Боржників, кожен наступний Реєстр Боржників є самостійним додатком, та не замінює попередній.

Відповідно до п. 2.4 Договору, фінансування Клієнта здійснюється шляхом купівлі Фактором у Клієнта Прав Вимоги та набуття Фактором Прав Вимоги на Борг.

Пунктом 11.1 Договору передбачено, що цей Договір вступає в силу у дату його підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками Сторін та діє до 31 грудня 2026, але в будь-якому випадку до належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.

Згідно із актом прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року, ТОВ «Макс Кредит» передав, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняв реєстр боржників кількістю 9192.

Як вбачається із реєстру боржників за кредитними договорами до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року, від ТОВ «ФК «Макс Кредит» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №00-10597980 від 18 грудня 2023 в сумі 26 472,75 грн.

Згідно із виписки з особового рахунку за кредитним договором за №00-10376199 від 24 листопада 2023, складеного позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 30 140 грн, в тому числі: 5500 грн - заборгованість по тілу кредиту та 24 640 грн - заборгованість за процентами.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Положеннями ч. 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_2 18 грудня 2023 року підписано договір про надання споживчого кредиту за №00-10597980, шляхом підписання вказаних документів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 57397.

В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між первинним кредитором ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 у встановленому законом порядку укладено електронний договір про надання споживчого кредиту за №00-10376199 від 24 листопада 2023 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики

Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з вимогами ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.

В силу вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

З матеріалів справи встановлено, що 24 листопада 2023 року між ТОВ «Качай гроші» (первинний кредитор) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за №00-10376199, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн, шляхом перерахування ТОВ «Качай гроші» кредитних коштів на його платіжну картку, що підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250731/39307-БТ від 08 серпня 2025 року.

22 січня 2024 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Макс Кредит» було укладено договір факторингу № 22-01/2024.

Від ТОВ «Качай гроші» до ТОВ «Макс кредит» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно кредитного договору за №00-10376199 від 24 листопада 2023 року, на підставі договору факторингу за №22-01/2024 від 22 січня 2024 року та реєстру боржників від 22 січня 2024 року до вказаного договору.

16 серпня 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників від 16 серпня 2024 року до договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року, згідно з вимогами пункту 4.2. договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16 серпня 2024 року, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників клієнта від 16 серпня 2024 року.

Згідно реєстру боржників до позивача перейшло право вимоги щодо ОСОБА_1 із сумою заборгованості 30 140 грн, з яких: 5500 грн - заборгованість за кредитом та 24 640,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами.

Докази про те, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оспорюється в судовому провадженні суду не надані.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що позивач на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги (факторингу), набув права нового кредитора до відповідача, ту обставину, що фактично отримані та використані відповідачем ОСОБА_2 кредитні кошти у добровільному порядку позивачу, як новому кредитору, не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за №00-10376199 від 24 листопада 2023 року у розмірі 30 140,00 грн, в тому числі: 5 500 грн - заборгованість за тілом кредиту та 24 640 грн 00 коп - заборгованість за відсотками.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Положеннями ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що у позові позивач зазначив про те, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомог, які вона очікує понести у даній справі становить 7000 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду:

- договір про надання правової допомоги за №2211/Е від 22 листопада 2024 року, укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс»;

- довіреність на адвоката Тараненка А.І. від 04 грудня 2024 року;

- протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги «2211/Е від 22 листопада 2024 року;

- додаткову угоду №13 до договору про надання правничої допомоги «2211/Е від 22 листопада 2024 року;

- акт прийому - передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги «2211/Е від 22 листопада 2024 року.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та позивачем підтверджується договором про надання правової допомоги за №2211/Е від 22 листопада 2024 року, протоколом погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги «2211/Е від 22 листопада 2024 року; додатковою угодою №13 до договору про надання правничої допомоги «2211/Е від 22 листопада 2024 року; актом прийому - передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги «2211/Е від 22 листопада 2024 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною 6 цієї ж статті ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 5 статті 137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у ст. 137 ЦПК України.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах Верховного Суду від 09.03.2021 по справі № 200/10535/19-а, від 05.08.2020 у справі № 640/15803/19, від 09.05.2023 у справі № 340/9009/21, від 08.11.2023 у справі № 160/17970/21, від 16.05.2024 у справі № 320/4539/21, Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 9901/459/21.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, будь-яких заперечень щодо розумності та співмірності розміру судових витрат суду не надав.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем доведено понесення ним витрат на надання правової допомоги у розмірі 7 000 грн під час розгляду у суді даної справи.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» при зверненні до суду через систему «Електронний суд» був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 280-282, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором №00-10376199 від 24 листопада 2023 року у розмірі 30 140 (тридцять тисяч сто сорок) грн 00 коп., в тому числі: 5 500 грн - заборгованість за тілом кредиту та 24 640 грн 00 коп - заборгованість за відсотками, а також 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. сплаченого ними судового збору та 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (код за , юридична адреса: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, оф. 2005);.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан