Єдиний унікальний номер справи 183/5423/25
Провадження № 2/183/3953/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання Федорової Є. П.,

представника позивача - Муравського В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №93851 від 03 січня 2022 року у сумі 92 644,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03 січня 2022 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №93851 відповідно до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» надало відповідачу кредит першим траншем у сумі 35 556,00 грн., на споживчі потреби з відсотковою ставкою 160% річних за користування кредитом у формі кредитної лінії, строком на 730 днів. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» виконало умови кредитного договору та перерахувало на рахунок відповідача кошти в сумі 35 556,00 грн., в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 92 644,80 грн., з яких: 33 137,31 грн., - тіло кредиту; 56 307,49 грн., - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3 200,00 грн., - заборгованість за комісією.

28 січня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 28012025, за яким ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача. Ураховуючи викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №93851 від 03 січня 2022 року у розмірі 92 644,80 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн.

25 червня 2025 року через канцелярію суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка передана судді 26 червня 2025 року.

Ухвалою суду від 26 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача Муравський В. В. у судовому засіданні викладені обставини у позовній заяві підтримав, посилаючись на надані до позову докази та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що 03 січня 2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 93851 (Індивідуальна частина), підписавши який, позичальник засвідчив, що до укладення договору отримав та ознайомився, зокрема, з індивідуальною частиною договору графіком платежів за першим траншем, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною договору, правилами надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту кредитодавця, а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення такого договору та отримання кредиту.

На умовах Кредитного договору (пп. 2.2.1 2.2.3) Кредитодавець надав Відповідачу кредит у гривні, на умовах передбачених Договором про споживчий кредит № 93851 від 03 січня 2022 року, у розмірі 35 556,00 грн. (перший транш), який надано в наступному порядку: у розмірі 32000,40 грн. на рахунок/картку Позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті, та у розмірі 3555,60 грн. - на погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Також кредитним договором передбачено другий транш в сумі, що не може перевищувати 55556,00 грн., який надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодацем заяви/звернення позичальника про отримання другого траншу.

Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено, що позичальник засвідчує, що до укладення Договору отримав та ознайомився, зокрема, з цією індивідуальною частиною, графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною Договору, Правилами надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту Кредитодавця, а також іншою інформацією необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення Договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua. У випадку, якщо будь-яка інформація не була отримана Позичальником або є йому незрозумілою, Позичальник повинен відмовитись від підписання цієї індивідуальної частини Договору.

Згідно з п.2.3 Договору про споживчий кредит № 93851 (індивідуальна частина) від 03 січня 2022 року проценти за користування першим траншем кредитом нараховуються за ставкою 160,00 % річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховуються за ставкою, що не може перевищувати 550,0 % річних.

Відповідно до п.2.4. кредитного договору знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 гривню. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 200,00 гривень. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування другого траншу не може перевищувати 1,00 гривню. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування другого траншу не може перевищувати 200,00 гривень.

Як убачається з п.2.5. кредитного договору, комісія за надання першого траншу складає 3555,60 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 10,00% від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, як це передбачено п.2.2.2. цієї індивідуальної частини. Комісія за надання другого траншу не може перевищувати 7500,0 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день отримання другого траншу за ставкою, що не може перевищувати 25,00% від загальної суми другого траншу за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це не передбачено умовами заяви/звернення позичальника, згідно п.2.2.3. цієї індивідуальної частини.

Згідно з п.2.6. кредитного договору загальний строк кредитування за цим Договором складає 1462 днів.

Відповідно до пп.2.6.1-2.6.2 кредитного договору строк, на який надається перший транш складає 730 дні. Строк, на який надається окрема частина кредиту за першим траншем, встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за першим траншем: 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів (з 03 січня 2022 року до 03 січня 2024 року). Строк на який надається другий транш складає від 84 днів до 24 місяців.

Як вбачається з п.2.7. кредитного договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту), складає (не перевищує) 208454,28 грн. Відповідно до пп.2.7.1-2.7.2 кредитного договору загальні витрати за першим траншем складають 84184,32 грн., а за другим траншем не перевищать 124269,96 грн.

Згідно з п.2.8. Договору орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) не перевищує 14846,78% річних. Відповідно до пп.2.8.1-2.8.2 кредитного договору орієнтовна реальна річна процентна ставка за першим траншем складає 441,77 % річних, а за другим траншем не перевищить 14846,78 % річних.

Відповідно п.2.9 кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом) складає 269620,56 грн. Відповідно до пп.2.9.1-2.9.2 кредитного договору орієнтовна загальна вартість першого траншу для позичальника складає 119740,35 грн., а другого траншу не перевищить 177180,24 грн.

Як вбачається з п.2.10. кредитного договору якщо Позичальник не сплатив/не повністю сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної Графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати Позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати неустойку, згідно чинного законодавства, зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 300,00 грн., а в подальшому починаючи з 7-го дня пеню в розмірі, що становить 30,00 грн. за кожний календарний день прострочення та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Указаний договір та додатки до нього підписано позичальником власноруч.

На виконання умов договору про споживчий кредит № 93851 товариством перераховано грошові кошти в сумі 32 000,40 грн. на платіжну картку ОСОБА_1 .

Із картки обліку виконання договору № 93851 убачається, що загальна сума фінансового активу на дату 03 січня 2024 року складала 92 644,80, із яких: тіло кредиту 33 137,31 грн., відсотки 56 307,49 грн., комісія - 3200,00 грн.

Окрім цього, ОСОБА_1 було власноручно підписано Паспорт споживчого кредиту, Заяву на видачу кредиту №100345868 від 28 грудня 2021 року, Графік платежів за першим траншем кредитного договору №93851 від 03 січня 2022 року.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено Платіжним дорученням №CRD_370876 від 03 січня 2022 року.

28 січня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 28012025, за яким ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» отримало (набуло) право грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача за кредитним договором №93851 від 03 січня 2022 року. Згідно з платіжною інструкцією № від 28.01.2025, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» здійснило оплату ціни права вимоги згідно договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року на суму 2047654,81 грн.

Згідно з актіами приймання-передачі реєстру Боржників від 28 січня 2025 року до договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» передало, а новий кредитор ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» прийняло реєстр з боржниками в кількості 4024.

Згідно з Реєстром боржників до договору факторингу № 28012025 від 28 січня 2025 року, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №93851 від 03 січня 2022 року.

До правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно дост. 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно вимог ч.1ст.513ЦКУкраїни правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що свої зобов`язання перед ОСОБА_1 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» виконало у повному обсязі, надавши йому кредитні кошти за договором №93851 від 03 січня 2022 року.

Натомість, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у справі в повній мірі не виконав, заборгованість не погасив.

Відповідно до наданого розрахунку загальний розмір заборгованості за кредитним договором №93851 від 03 січня 2022 року, становить 92 644,80 грн., з яких: 33 137,31 грн., - тіло кредиту; 56 307,49 грн., - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3 200,00 грн., - заборгованість за комісією.

Перехід права вимоги за кредитним договором від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідач ОСОБА_1 не спростував належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довів факту виконання зобов`язань за кредитним договором, зокрема, щодо сплати тіла кредиту відсотків та комісії.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за кредитним договором, а ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг, однак у порушення умов указаного договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача, становить 92 644,80 грн., який і підлягає стягненню з відповідача.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач заявив до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн., до позовної заяви додав докази на підтвердження цих витрат.

Дослідивши матеріали справи, суд зауважує, що витрати вказані позивачем є занадто завищеними, оскільки виходячи із предмету позову, справа не є складною та розглядається в порядку спрощеного провадження, є стала судова практика з розгляду даної категорії спорів, заявлений розмір витрат правничої допомоги є необґрунтованим та завищеним.

Сума витрат на правничу правову допомогу у розмірі 25000 грн. є неспівмірною з ціною позову, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру та підлягає зменшенню.

Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited" проти України», заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн. є завищеними, неспівмірними з ціною позову та підлягають зменшенню до 5000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" заборгованість за кредитним договором №93851 від 03 січня 2022 року, яка становить 92 644,80 грн., з яких: 33 137,31 грн., - заборгованість за тілом кредиту; 56 307,49 грн., - заборгованість з відсотків за користування кредитом; 3 200,00 грн., - заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн., а разом 7422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Учасники справи:

- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", ; місцезнаходження за адресою: 49055, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд.21, 5-й поверх, приміщення 68,69;

- відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено і підписано 17 жовтня 2025 року.

Суддя Г.Є. Майна