Справа № 201/5418/24
Провадження № 2-др/201/80/2025
16 жовтня 2025 року м. Дніпро
Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Наумової О.С.,
за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,
за участю представника позивача адвокатки Будьонної К.І.,
представника відповідача адвоката Лебідя О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розподіл витрат на правову допомогу у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовкрум» (треті особи Акціонерне товариство «Акціонерний банк «РадаБанк», ОСОБА_2 ) про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації та усунення перешкод в користуванні майном, закриття розділу про державну реєстрацію права власності,
Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра від 02.10.20.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовкрум» (треті особи Акціонерне товариство «Акціонерний банк «РадаБанк», ОСОБА_2 ) про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації та усунення перешкод в користуванні майном, закриття розділу про державну реєстрацію права власності задоволено частково.

Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовкрум» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нерухоме майно - нежитлове приміщення № 102 загальною площею 194, 1 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер ОНМ 020) частково, а саме: № 9 приміщення - 5,0 кв.м, №10 приміщення - 7,9 кв.м, №11 приміщення - 9,0 кв.м, №12 приміщення - 5,5 кв.м, №13 приміщення - 17,4 кв.м, №14 приміщення - 5,1 кв.м, №15 приміщення - 27,2 кв.м, №16 приміщення - 2,9 кв.м, №17 приміщення - 25,50 кв.м, які раніше були нежитловим приміщенням № 103, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер ОНМ 01), яке фактично є нежитловим приміщенням № 201, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер ОНМ 01).

Скасовано державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовкрум» () з припиненням такого речового права та із закриттям відповідного розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на: нежитлове приміщення № 102, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 020.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нежитловим приміщенням № 201, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , яке фактично співпадає з нежитловим приміщенням № 102 загальною площею 194, 1 кв.м, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 в частині: №9 приміщення - 5,0 кв.м, №10 приміщення - 7,9 кв.м, №11 приміщення - 9,0 кв.м, №12 приміщення-5,5 кв.м, №13 приміщення - 17,4 кв.м, №14 приміщення - 5,1 кв.м, №15 приміщення - 27,2 кв.м, №16 приміщення - 2,9 кв.м, №17 приміщення - 25,50 кв.м. (які раніше були нежитловим приміщенням № 103) шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовкрум» () демонтувати решітчасті загородження, встановлені на нежитловому приміщенні № 201, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; передати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) ключі від нежитловому приміщенні № 201, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

06.10.2025 представник позивачки адвокат Корчагін С.В. подав до суду заяву про розподіл витрат на правову допомогу в сумі 80000,00 грн, на обґрунтування якої вказав, що до позовної заяви долучено квитанцію від 10 травня 2024 року № про сплату судового збору у розмірі 9223, 68 грн.

У позовній заяві заявлено попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 80000,00 грн, підтвердженням понесених витрат є фіскальні чеки, опис послуг адвоката.

Також ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2024 призначено судову експертизу, оплату за її проведення покладено на позивачку ОСОБА_1 . В матеріалах справи наявний акт здачі-приймання висновку № 1207/08-24 від 23.07.2024, в якому зазначено, що попередньо сплачено 39856,84 грн. Позивачкою сплачено за судову експертизу.

На підставі викладеного, просив стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОВКРУМ» (ідентифікаційний код 44670832) понесені судові витрати судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 9223,68 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 80000, 00 грн., витрати, понесені у зв`язку з проведенням судової експертизи у розмірі 39856,84 грн.

16.06.2025 представник відповідача адвокат Лебідь О.П. надав клопотання про зменшення розміру судових витрат, у якому вказав, що представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги б/н від 02.05.2024, сторонами якого є адвокат Карчагін С.В. і ОСОБА_1 . Істотними умовами договору про надання правничої допомоги є предмет договору (опис правової допомоги, яка надається); розмір та порядок оплати винагороди/гонорару (ціна договору); строки надання правової допомоги, а також будь-які умови, визначені законом як істотні, або ті, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Договір про надання правничої допомоги не містить будь яких фактичних даних щодо розміру винагороди/гонорару (ціну договору), відсутні будь-які додатки до нього, що регулюють вказане питання. Поряд з цим, детальний опис наданих послуг професійної правничої допомоги по справі № 201/5418/24, відповідно до змісту якого адвокатом на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 02.05.2024 надано клієнту послуг професійної правничої допомоги на загальну суму 80000,00 грн не є актом виконаних/наданих робіт/послуг, що підтверджує отримання ОСОБА_1 послуг професійної правничої допомоги за договором, через відсутність підпису останньої на наданому до суду примірнику цього детального опису.

Відповідно до положень статей 4, 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Згідно з підпунктом 14.1.226 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Договір про надання правничої допомоги б/н від 02.05.2024 укладений між адвокатом Карчагіним С.В. і клієнтом - ОСОБА_1 . Водночас, на підтвердження оплати позивачем отриманих послуг професійної правничої, представником позивача надані копії фіскальних чеків ФН /ВН 352 від 02.05.2024 на суму 47 000,00 грн та ФН /ВН 357 від 03.05.2024 на суму 33 000,00 грн, відповідно до змісту яких отримувачем грошових коштів є ФОП ОСОБА_3 .

Тому відсутні підстави вважати, що Березкою О.О. погоджено обсяг послуг професійної правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги б/н від 02.05.2024 на суму 80000,00 грн; здійснено розрахунок з надавачем послуг професійної правничої допомоги за цим договором; прийнято обсяг послуг на суму 80 000,00 грн, що відображені у детальному описі.

Вважав, що заявлений розмір витрат на правову допомогу в суді першої інстанції є явно неспівмірним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт та витраченим часом згідно вказаних у детальному описі наданих послуг. У даній справі судова практика є сталою та сформованою. Вважав, що витрати підлягають зменшенню до 3000,00 гривень.

Просив відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, а у разі наявності підстав для задоволення клопотання зменшити їх розмір до 3 000,00 гривень.

Представник позивача адвокатка Будьонна К.І. у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила задовольнити, наполягала на задоволенні заяви, зважила на правові позиція Верховного Суду.

Представник відповідача адвокат Лебідь О.П. у судовому засіданні проти вимоги заяви заперечував, просив відмовити у її задоволенні або зменшити витрати.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив таке.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 4 ст. 58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Повноваження представника позивача адвоката Карчагіна С.В. підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством ордером від 13.05.2024, договором про надання правничої допомоги від 02.05.2024.

У позовній заяві позивачем вказано про попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу становить 80000,00 грн.

Представником позивачки наданий опис наданих адвокатом послуг, згідно із яким представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції по справі (прибуття до суду та участь у судових засіданнях підготовче провадження: 27.06.2024, 23.07.2024, 04.03.2025, 29.05.2025, 13.08.2025), (прибуття до суду та участь у судових засіданнях під час судового розгляду справи по суті: 23.09.2025, 02:10.2025), ознайомлення з матеріалами справи 25.02.2025).

На підтвердження сплати за надані послуги долучені фіскальні чеки від 02.05.2024 на суму 47 000,00 грн та від 03.05.2024 на суму 33 000,00 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічних висновок зроблений у додатковій постанові Верховного Суду у справі № 206/5280/21, провадження № 61-13673св23.

Відтак, суд не може втручатися у правовідносини між адвокатом і клієнтом щодо порядку виконання договору у частині обов`язку щодо сплати за послуги адвоката.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.

Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону).

Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно із ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц).

Суд виходить із того, що витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом даної справи (в якій адвокат готував позовну заяву, клопотання про призначення експертизи, пояснення, надавав докази, готував інші процесуальні документи), враховуючи обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатом роботи та предмету спору, підлягають стягненню у розмірі 50000,00 грн., оскільки матеріалами справи підтверджено, що витрати на правничу допомогу були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Тому суд відхиляє доводи представника відповідача про їх неспівмірність та не підтвердження відповідними доказами, водночас вважає за доцільне їх зменшити.

Щодо оплати послуг адвоката на користь ФОП ОСОБА_4 , то відповідно до п. п. 14.1.156 ст. 14 Податкового Кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Водночас порядок оформлення адвокатом рахунку для оплати наданих ним послуг та оподаткування грошових доходів фізичної особи-підприємця та самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність за ставками внеску до бюджету перебуває поза межами предмету дослідження питання витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі N 922/1747/19, на який Верховний Суд посилається у своїй додатковій ухвалі від 09.09.2021 у справі № 910/7304/20.

Натомість позивачем у своєму запереченні на заяву відповідача щодо розподілу судових витрат не обґрунтовано, яким саме чином вид оподаткування діяльності впливає на професійний статус особи, яка надала професійну правничу допомогу, а факт перерахування коштів адвокату як фізичній особі-підприємцю нівелює наявність у нього статусу адвоката.

Щодо витрат на проведення експертизи

Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

За складання експертного висновку позивачкою сплачено 39856,84 грн (а.с. 200 т. 1).

З урахуванням того, що доводи позивачки покладені в основу мотивів задоволення позову, то за правилами ч. 2 ст. 141, ч. 6 ст. 139 ЦПУ України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату за проведення експертизи у розмірі 39856,84 грн.

Щодо судового збору

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що у позов задавлено частково (лише в частині однієї вимоги про усуення перешкод у користуванні майном) із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 9223,68 грн (а.с. 3 т. 1).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вовкрум» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн, витрати за проведення експертизи у розмірі 39856,84 грн та витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 9223,68 грн, а всього 99080,52 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст додаткового рішення виготовлений 21 жовтня 2025 року.

Суддя О.С. Наумова