ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/648/25 Справа № 216/1404/24 Суддя у 1-й інстанції - Цимбалістенко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
УХВАЛА

іменем України

21 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку ч. 3 ст. 270 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, заяву Товариства з обмеженою відповільністю «УМ Факторинг», в інтересах якого діє Калачик Володимир Вікторович, про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року ТОВ «УМ Факторинг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року позовні вимоги ТОВ «УМ Факторинг» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ Факторинг» суму заборгованості у розмірі 84 460 грн, судовий збір у сумі 3 028 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Ковальчук Ю.М., залишено без задоволення, рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2024 року залишено без змін.

15 жовтня 2025 року представник ТОВ «УМ Факторинг» - Калачик В.В. звернувся до Дніпровського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 216/1404/24, в якій просить ухвалити додаткове рішення, оскільки судом апеляційної інстанції не було вирішено питання щодо стягнення з апелянта на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, про стягнення яких було зазначено у відзиві на апеляційну скаргу разом із обґрунтуванням орієнтовного очікування судових витрат.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення від відповідачки або її представника до суду апеляційної інстанції не надходило.

Вивчивши зміст заяви та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18 (провадження № 61-13573св19) зазначено, що «інформація, яка міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу».

Як слідує з відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «УМ Факторинг», відповідно ст. 134 ЦПК України заявило про орієнтовно очікувані судові витрати в апеляційній інстанції в сумі 4 000 грн, які складаються з отримання професійної правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції заявник надав договір № 141 укладеного 29 січня 2025 року з адвокатським бюро «Остащенко» про надання правової допомоги (а.с. 137-138), договір № 142 укладеного 30 січня 2025 року з адвокатським бюро «Остащенко» про надання правової (а.с. 139-140), платіжну інструкцію № 523 від 25 червня 2025 року про переказ ТОВ «УМ Факторинг» на користь Адвокатського бюро «Остащенко» коштів у розмірі 4750 грн (а.с. 136).

Так, ТОВ «УМ Факторинг» надана правова допомога при перегляді справи в апеляційному суді адвокатським бюро «Остащенко» на підставі договорів про надання правової допомоги № 141 від 29 січня 2025 року, № 142 від 30 січня 2025 року, які укладений між ТОВ «УМ Факторинг» та АБ «Остащенко».

Разом з тим, зі змісту вказаних договорів неможливо підтвердити факт надання правової допомоги при перегляді цивільної справи № 216/1404/24 в суді апеляційної інстанції.

Крім того, із наданого позивачем платіжного доручення № 523 неможливо підтвердити факт перерахування грошових коштів ТОВ «УМ Факторинг» на користь адвокатського бюро у розмірі 4 750 грн за надання правової допомоги у вказаній справі, оскільки вищевказані докази не містять жодного посилання на цивільну справу № 214/1404/24 за позовом ТОВ «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, апеляційним судом встановлено, що на підтвердження здійснених ТОВ «УМ Факторинг» витрат на професійну правничу допомогу надано лише договір про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «УМ Факторинг» та АБ «Остащенко», та платіжну інструкцію про перерахування коштів.

Проте, представник ТОВ «УМ Факторинг» не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Надана платіжна інструкція № 523 від 25 червня 2025 року не дає можливості ідентифікувати, що грошові кошти в розмірі 4 750 грн були перераховані саме за надання правничої допомоги у справі № 214/1404/24.

Враховуючи наведене, у зв`язку із ненаданням ТОВ «УМ Факторинг» доказів на підтвердження надання адвокатським об`єднанням «Остащенко» правничої допомоги у даній справі при її апеляційному перегляді, в ухваленні додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 367 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповільністю «УМ Факторинг», в інтересах якого діє Калачик Володимир Вікторович,відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2025 року.

Головуючий

Судді