Провадження № 2/641/536/2025 Справа № 641/5195/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Богдан М.В.,

за участі секретаря Двірник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвокта Голубцова В.А. звернувся до суду з позовом, яким просить визначити додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтовано тим, що позивач Громадянин Федеративної Республіки Німеччина, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. Строк для прийняття спадщини сплинув 10 травня 2022 року. Отже, спадщина після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відкрилася до початку введення в Україні військового стану, строк для її прийняття не сплив до його введення. Спадкове майно складається з квартири АДРЕСА_1 , що належала померлій на праві приватної власності. Жоден зі спадкоємців не звертався з заявою про прийняття спадщини, та свідоцтво про право на спадщину не отримував.

09.11.2023 року, діючи в інтересах ОСОБА_1 , адвокат Голубцов В.А. звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу, Васікової Юлії Володимирівни та отримав: інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про відсутність у спадковому реєстрі відомостей про реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та видачу спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) відповідно до якої спочатку 13.11.2002 року, а в подальшому 14.10.2010 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою були посвідчені заповіти заповідачем за якими є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач не був обізнаний про існування заповіту, зміст заповіту йому не відомий, як не відомий і спадкоємець за заповітом. Позивач, був впевнений, що заява про прийняття спадщини має бути подана ним особисто, нотаріусу за місцем відкриття спадщини, та виходячи з цього, планував поїздку на батьківщину у квітні-травні 2022 року, до спливу 6-ти місяців, з дня смерті матері. Вже після спілкування з адвокатом, він дізнався, що така заява може бути подана особисто, у тому числі, до іноземного нотаріуса, та після відповідної легалізації, вже подана довіреною особою до відповідного нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Дізнавшись про це, позивач 10.01.2024 року, звернувся до нотаріуса за місцем свого проживання, для засвідчення заяви про прийняття ним спадщини яка залишилась після смерті його матері. Зазначену заяву, засобами поштового звязку, позивач відправив своїй довіреній особі - ОСОБА_3 05.03.2024 року, ОСОБА_3 , діючи в інтересах позивача, звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу, Васікової Ю.В. із нотаріально засвідченою на території Німеччини, та легалізованою в Україні, заявою про прийняття спадщини, та заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що ним пропущено встановлений законом шестимісячний строк, з дня смерті спадкодавця, впродовж якого спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на момент смерті спадкодавці не проживав разом з ним, має подати заяву про прийняття спадщини.

Крім того, зазначив, що 24 лютого 2022 року внаслідок збройної агресії з боку російської федерації, в Україні введено військовий стан, мільйони громадян та мешканців України, побоюючись за своє життя, покинули межі України, оскільки російська федерація постійно та майже безперервно здійснює ракетно-бомбові обстріли по всій, без виключення території України, внаслідок чого у теперішній час є вкрай небезпечним перебування у бідь якому місці на території України. Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, позивач боїться відвідати Батьківщину, та своєчасно особисто подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Представник позивача адвокат Голубцов В.А. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 , підтримує в повному обсязі, просив задовольнити. Справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.

У поданих письмових поясненнях, представник відповідача Харківської міської ради Василенко І.Ю. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 просив відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже позивач повинен був звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 11 травня 2022 року, проте звернувся лише 05.03.2024 року (постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2024 № 02/02-31). Отже, ОСОБА_4 вважається таким, що не прийняв спадщину. Предметом доказування у даній справі є встановлення наявності або відсутності поважних причин пропущеного позивачем строку на подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В своїй позовній заяві позивачем зазначається, що у зв`язку із військовим станом на території України нотаріальні контори не працювали у звичайному, штатному режимі, це також унеможливило для позивача подання заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки. В матеріалах справи відсутні відомості, що позивач скористався наданим йому правом на прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк. Посилання про те, що позивач перебував за межами країни і був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не заслуговують на увагу з огляду на те, що позивачем не надано усіх доказів, які б підтверджували наявність у спадкодавця права власності на спадкове майно на моменті її смерті, зокрема, не надано витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на теперішній час. Так як у позивача відсутні усі докази на підтвердження права власності на нерухоме майно у спадкодавця, то зазначена обставина не дає можливості стверджувати, що на теперішній час існує в наявності об`єкти спадкування, що мають увійти до спадкової маси.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи - 11 листопада 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, про що 12 листопада 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено актовий запис № 25359 відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 717, свідоцтво Серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про зміну прізвища, позивачу Громадянину Федеративної Республіки Німеччини по народженню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харкові Україна, присвоєне шлюбне прізвище « ОСОБА_6 », зміна прізвища набуває чинності з 31 січня 1996 року, що видане начальником окружного управління Земельного округу Ганновер м. Ганновер 09 лютого 1996 року, та засвідчений офіційно завіреним перекладом з німецької мови Ренатою Решетняк, уповноваженою Земельним судом м. Ганновера присяжного та усного письмового перекладача української та російської мов.

За життя, а саме - 14 жовтня 2010 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Лантьєвою В.В., зареєстрований в реєстрі за № 6-67, яким належну їй на праві приватної вланості квартиру АДРЕСА_1 , а також вклади з процентами та усіма видами доплат, компенсаціями на рахунках Ощадбанку м. Харкова, страхові виплати, а такод все належне їй майно, де б таке не знаходилось, та з чого б воно нескладалось заповіла своєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

10 січня 2024 року позивач громадянин Німеччини ОСОБА_7 звернувся до Компетентних органів із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на день смерті була зареєтрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою приватного нотаріуса ХМНО Васікової Ю.В. від 05 березня 2024 року ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 на все майно, оскільки минув встановлений ЦК України шестимісячний строк з дати смерті спадкодавця, тобто пропустив строк для прийняття спадщини.

З відповіді Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори від 03 квітня 2025 року вбачається, що згідно з відомостями зі Спадкового реєстру, спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Отже, спадкоємцем першої черги за законом є ОСОБА_1 , який є рідним сином ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини

з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року

у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року

у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців;

2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані

з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року

у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження об`єктивних, непереборних і істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_2 .

Посилання позивача на необізнаність про наявність заповіту на його ім`я, як поважну причину пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 судом не взято до уваги, оскільки, позивач є сином померлої ОСОБА_2 , тобто спадкоємцем першої черги. Відтак, незалежно від наявності заповіту на його ім`я, він у випадку, якщо бажав би прийняти спадщину після смерті матері, мав можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, така заява позивачем у шестимісячний строк подана не була.

Посилання позивача на збройну агресію російської федерації проти України, та побоювання відвідати Батьківщину, та своєчасно особисто подати заяву про прийняття спадщини до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, також не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_8 не був позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права шляхом подачі відповідної заяви про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку, а також через орган місцевого самоврядування.

З огляду на викладене суд висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.

Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи

з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Крім цього, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній з 06.03.2022) було установлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Відповідно до змісту вищезазначеної норми права в редакції, чинній з 29.06.2022 згідно з постановою КМУ від 24.06.2022 № 719) перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

Тобто позивач мав законну можливість звернутись з заявою про прийняття спадщини до 10 вересня 2022 року, що ним зроблено не було.

Таким чином, на думку суду, не звернення вказаних вище причин до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини понад два роки не можна розцінити як поважні причини пропуску заявником строку для прийняття спадщини у розумінні ст. 1272 ЦК України.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1270 ч. 1, 1272 ч. 3 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Харківська міська рада, , місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Суддя М.В.Богдан