Справа №444/4662/24 Головуючий у 1 інстанції:Оприск З. Л.
Провадження №22-ц/811/142/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши у порядку письмово провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області в складі судді Оприска З.Л. від 18 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 18 грудня 2024 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , с. Пили, Львівський район, Львівська область) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (; вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) заборгованість у сумі 73335,29 (Сімдесят три тисячі триста тридцять п`ять грн 29 коп.) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , с. Пили, Львівський район, Львівська область) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, вул. Андріївська, буд.4, м. Київ, 04070) витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 грудня 2024 року та постановити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю.

Зазначає, що судом першої інстанції не було надано відповідної оцінки доказам, неповно досліджено надані відповідачем документи, не було здійснено оцінку відповідним доказам та їх змісту та не встановлено відповідні обставини. Вказує, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості у сумі 73335,29 грн. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей конкретний позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги не доведені. Зазначає, що надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. Звертає увагу на те, що матеріали справи також не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 73335,29 гривень. Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір. З матеріалів справи не вбачається те, що відповідач не звертався до позикодавця про отримання будь-якої інформації, тому стягнення заборгованості за комісією є безпідставною. Повідомляє, що в заяві від 11.09.2020 року, 13.05.2021 року та 27.08.2021 року відповідач своїм підписом погодив комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, проте банк не роз`яснив за які конкретні розрахунково-касові дії з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Позивачем, AT «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Зазначається, що AT «ПУМБ» нараховує відсотки за користування кредитом. Але, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. Надані позивачем Умови обслуговування AT «ПУМБ», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору, проте такої заяви відповідача не було долучено. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді пені та комісії за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Щодо наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором, що є предметом дослідження у даній справі, зазначаю, що такі самі по собі не є безспірним доказом наявності заборгованості, оскільки такі документи складаються одноособово стороною позивача, та не є первинними документами, які б підтверджу вади умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зміст зазначених доказів повністю залежить від волевиявлення кредитора або його правонаступника. Тобто, розрахунки заборгованості, надані позивачем в якості доказу виникнення такої заборгованості за вказаними кредитними договорами, є суто внутрішнім документом Фінансової установи, який не містить відомостей, що дозволили б суду пересвідчитись, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Таким чином, відсутність в матеріалах справи первинних документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити Факт отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав га порядку нарахування відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 207, 626, 628, 526, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та задовольняючи позовні вимоги повністю, виходив з того, що між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 11.09.2020 кредитний договір №801, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 9600 грн.; 13.05.2021 кредитний договір № 701, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 34353 грн.; 27.08.2021 кредитний договір № 201, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 12124 грн., що підтверджується копіями даних договорів № 701 і № 201 та паспортів споживчих кредитів до таких, підписаними сторонами, в яких сторонами обумовлено умови кредитного договору щодо сплати відсотків та комісії за користування кредитними коштами, а також копією заяви № 801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11.09.2020 року, в якій сторонами також обумовлено умови кредитного договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами. Банк виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, що підтверджується копіями платіжної інструкції № TR.51739280.54837.8810 та № від 27.08.2021 року та № TR.49253370.34842.8810 від 13.05.2021 року. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, що підтверджується копіями таких та списку № 20240911 ПУМБ_1260 згрупованих поштових відправлень. Судом було встановлено, що банк свої зобов`язання за договорами виконав в повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами. Таким чином, у порушення умов кредитних договорів, відповідач зобов`язання за ними не виконав. Згідно з наданими позивачем розрахунками, загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.09.2024 року склала 73335,29 грн., з яких: 1) по кредитному договору від 11.09.2020 № 801 - 14360.34 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят гривень 34 копійки) грн., з яких: 8923.93 грн. - заборгованість за кредитом; 5436.41 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору від 13.05.2021 № 701 - 41964.61 (сорок одна тисяча дев`ятсот шістдесят чотири гривні 61 копійка) грн., з яких: 27080.6 грн. - заборгованість за кредитом; 6.96 грн. - заборгованість процентами; 14877.05 грн. - заборгованість за комісією; 3) по кредитному договору від 27.08.2021 № 201 - 17010.34 (сімнадцять тисяч десять гривень 34 копійки) грн., з яких: 11558.12 грн. - заборгованість за кредитом; 2.88 грн. - заборгованість процентами; 5449.34 грн. - заборгованість за комісією. Відповідач у відзиві зазначав, що надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача, проте не подав свого контррозрахунку та не спростував правильність розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності. Тому суд вважав, що встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак в певній частині таким не відповідають, а тому рішення суду підлягає частковому скасуванню.

У листопаді 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний банк» заборгованість у сумі 73 335 гривень 29 копійок.

В обґрунтування позову зазначили, що між Акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 11.09.2020 кредитний договір № 801, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 9600 грн.; 13.05.2021 кредитний договір № 701, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 34353 грн.; 27.08.2021 кредитний договір № 201, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 12124 грн. Зазначали, що Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.09.2024 склала: По кредитному договору від 11.09.2020 № 801 - 14360.34 грн., з яких: 8923.93 грн. - заборгованість за кредитом; 5436.41 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією; По кредитному договору від 13.05.2021 № 701- 41964.61 грн., з яких: 27080.6 грн. - заборгованість за кредитом; 6.96 грн. - заборгованість процентами; 14877.05 грн. - заборгованість за комісією; По кредитному договору від 27.08.2021 № 201- 17010.34 грн., з яких: 11558.12 грн. - заборгованість за кредитом; 2.88 грн. - заборгованість процентами; 5449.34 грн. - заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 09.09.2024 склала 73335,29 гривень. Позивач направив письмові вимоги відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 73335,29 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається із матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, 11.09.2020 між АТ «Перший український міжнародний банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №801, за яким позичальнику видано кредит у сумі 9600 грн.

13.05.2021 між АТ «Перший український міжнародний банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №701, за яким позичальнику видано кредит у сумі 34353 грн.

27.08.2021 між АТ «Перший український міжнародний банк» та Відповідачем було укладено кредитний договір №201, за яким позичальнику видано кредит у сумі 12124 грн.

Вищевказані договори підтверджуються копіями даних договорів №701 і №201 та паспортів споживчих кредитів до таких, підписаними сторонами, в яких сторонами обумовлено умови кредитного договору щодо сплати відсотків та комісії за користування кредитними коштами, а також копією заяви №801 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 11.09.2020 року, в якій сторонами також обумовлено умови кредитного договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, що підтверджується копіями платіжних інструкцій №TR.51739280.54837.8810 та №№201 від 27.08.2021 року, №TR.49253370.34842.8810 від 13.05.2021 року.

Згідно з наданими позивачем розрахунками, загальна заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.09.2024 року складала 73335,29 грн., з яких:

1) по кредитному договору від 11.09.2020 № 801 - 14360.34 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят гривень 34 копійки) грн., з яких: 8923.93 грн. - заборгованість за кредитом; 5436.41 грн. - заборгованість процентами; 0 грн. - заборгованість за комісією;

2) по кредитному договору від 13.05.2021 № 701 - 41964.61 (сорок одна тисяча дев`ятсот шістдесят чотири гривні 61 копійка) грн., з яких: 27080.6 грн. - заборгованість за кредитом; 6.96 грн. - заборгованість процентами; 14877.05 грн. - заборгованість за комісією;

3) по кредитному договору від 27.08.2021 № 201 - 17010.34 (сімнадцять тисяч десять гривень 34 копійки) грн., з яких: 11558.12 грн. - заборгованість за кредитом; 2.88 грн. - заборгованість процентами; 5449.34 грн. - заборгованість за комісією.

Також, позивач направляв письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, що підтверджується копіями таких та списку №20240911 ПУМБ_1260 згрупованих поштових відправлень.

Відтак, як вбачається з матеріалів справи та доводами апеляційної скарги не спростовано, банк свої зобов`язання за договорами виконав в повному обсязі, а оскільки відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за кредитами не виконав, фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку позивачу не повернув, відтак колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотками нарахованими, відповідно до умов договору кредиту.

Однак, вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції помилково не врахував обставин, що мають істотне значення.

Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №701 від 13.05.2021 в розмірі 14877 грн. 05 коп. простроченої заборгованості за комісією та 5449 грн. 34 коп. простроченої заборгованості за комісією за кредитним договором №201 від 27.08.2021, що в сумі складає 20 326 грн. 39 коп. простроченої заборгованості за комісією, однак така сума заборгованості за кредитним договором не відповідає умовам цього договору та вимогам закону.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультрактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Однак, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування».

Із розрахунків наданих позивачем вбачається, що відповідачу нарахована комісія за кредитними договорами №701 від 13.05.2021 та №201 від 27.08.2021, в сумі 20 326 грн. 39 коп. Вказану суму слід вважати платою за обслуговування кредитної заборгованості, яка за законом повинна надаватись безоплатно, а відтак колегія суддів вважає, що підстави для стягнення суми за надання кредиту в розмірі 20 326 грн. 39 коп. відсутні, за нікчемною умовою договорів.

Відтак, Банк виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки за Кредитним договором.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №801 від 11.09.2020, заборгованість становить 14 360 грн, 34коп., з яких: 8923 грн. 93.коп. прострочена заборгованість за основним боргом та 5436грн. 41 коп. прострочена заборгованість за відсотками; за кредитним договором №701 від 13.05.2021, заборгованість становить 27 087 грн. 56 коп., з яких: 27080 грн. 60 коп. прострочена заборгованість за основним боргом та 6 грн. 96 коп. - прострочена заборгованість за відсотками; за кредитним договором №201 від 27.08.2021, заборгованість становить 11 561 грн. 00 коп., з яких: 11558 грн. 12 коп. прострочена заборгованість за основним боргом та 2 грн. 88 коп. прострочена заборгованість за відсотками, які підлягали стягненню та були підставно стягнуті судом першої інстанції.

Однак, що стосується вимог про стягнення заборгованості за комісією за кредитними договорами №701 від 13.05.2021 та №201 від 27.08.2021 у розмірі 20 326 грн. 39 коп., то такі вимоги були безпідставно задоволені судом першої інстанції, хоча підлягали відхиленню.

Окрім того, що стосується доводів апеляційної скарги про неналежність розрахунку заборгованості за договорами кредиту, то колегія суддів вважає такі необґрунтованими, оскільки свого розрахунку (контррозраахунку) відповідач із належними доказами внесення платежів не надав, як не надав і інших можливих доказів (висновків спеціалістів, експертів, тощо) про некоректне нарахування боргу, а також враховуючи те, що в матеріалах справи наявні копії заяв на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.9-13), які підписані власноручно відповідачем та у яких вказані чіткі умови договору (зокрема, відсоткові ставки за договором, графік погашення (порядок повернення кредиту із кількістю та розміром платежів за таким, тощо).

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід вважати частково обґрунтованими та таку слід задовольнити частково, рішення ж суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за комісією слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову у цій частині відмовити.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 грудня 2024 року в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 20 326,39 грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову у цій частині вимог відмовлено, слід пропорційно до задоволених позовних вимог, враховуючи те, що позов задоволено на 72,28%, стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» 1750,91 грн. судового збору змінивши рішення в цій частині та відповідно, також, слід стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 1259,04 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції, зважаючи на задоволення апеляційної скарги на 27,72%.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18 грудня 2024 року в частині стягнення заборгованості за комісією у розмірі 20 326,39 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову у цій частині вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення судового збору змінити, зменшивши суму судового збору, що підлягає стягненню зОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» з 2422,40 грн. до 1750,91 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 1259,04 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра