Справа № 199/9559/25
(2/199/4732/25)
РІШЕННЯ

іменем України

17.10.2025

м. Дніпро

справа №199/9559/25

провадження №2/199/4732/25

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Костючик В.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Добропільська державна нотаріальна контора

відповідач Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільської державної нотаріальної контори, Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту, -

за участі учасників справи:

представника позивача адвоката Демінова О.І.

ВСТАНОВИВ

У липні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Демінов О.І. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Добропільської державної нотаріальної контори, Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до нотаріуса для вчинення нотаріальної дії відносно свого будинку АДРЕСА_1 , але у вчиненні нотаріальної дії йому було відмовлено, оскільки відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 429263934 від 30.05.2025 на даний об`єкт нерухомості накладено арешт на підставі постанови Державної виконавчої служби у Добропільському районі Донецької області, серії АА № 406588, від 30.06.2006 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

З питання зняття арешту позивач звернувся до Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області, утім листом від 14.02.2025 йому було повідомлено, що у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень, неможливо встановити на підставі якого виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна серії АА № 406588, від 30.06.2006.

Відповідно до Реєстру виконавчих проваджень, станом на 03.07.2025, відкритих виконавчих стосовно позивача не має. Ті два виконавчі провадження, які зазначаються в листі вже завершені.

Також, позивач звертався до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання відомостей про наявну заборгованість.

Листом від 13.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» повідомив позивача про те, що заборгованість перед банком у нього відсутня.

У зв`язку з вищевикладеним, оскільки наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про арешт всього нерухомого майна, порушують право власності позивача, право вчинення нотаріальних дій з купівлі-продажу нерухомого майна, позивач просив суд звільнити з-під арешту будинок АДРЕСА_1 , що внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 3413672 від 13.07.2005 та накладений на підставі постанови Державної виконавчої служби у Добропільському районі Донецької області, серії АА№ 406588, від 30.06.2006 про арешт майна боржника та заборони на його відчуження.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 09.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Розгляд (формування та зберігання) судової справи проводиться в змішаній (паперовій та електронній) формі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 13.08.2025 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Добропільської державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 11.05.1998, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського МНО Донецької області Шиманським І.Ю. та зареєстрованого у реєстрі за №1423, належить позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 429263934 від 30.05.2025) постановою Державної виконавчої служби м. Добропілля про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії АА № 406588, від 30.06.2006 накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 3413672 від 04.07.2006).

Згідно листа Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області від 14.02.2025 за вих. №22.23/51249044 ОСОБА_1 було повідомлено, що у зв`язку із закінченням трирічного терміну зберігання виконавчих проваджень, неможливо встановити на підставі якого виконавчого провадження було винесено постанову про арешт майна, серії АА № 406588, від 30.06.2006 та наявність підстав для його припинення. Станом на 14.05.2025 на примусовому виконанні перебувають виконавчі провадження: №68660391 та №68663621.

Відповідно до Реєстру виконавчих проваджень, станом на 03.07.2025, відкритих виконавчих стосовно позивача не має. Виконавчі провадження №68660391 та №68663621 завершені.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За змістом приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Частина 1 статті 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦПК України).

Обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів (ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

У частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

Частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень, захисту прав особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно. У разі виникнення такого спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про зняття з арешту з майна.

У даному випадку з інформаційної довідки №429263934 від 03.05.2025 вбачається, що арешт на будинок АДРЕСА_1 , був накладений 30.06.2006 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що в свою чергу, дозволяє суду прийти до висновку, що позивач ОСОБА_1 , який є власником даного об`єкта нерухомості, є боржником у виконавчому провадженні, у рамках якого було накладено арешт.

У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 577/4541/20 (провадження № 61-8240св21) зазначено наступне:

«Верховний Суд зауважує, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України».

Утім, за даних обставин справи, суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо, оскільки виконавче провадження, під час якого накладено арешт, знищено за закінченням строків зберігання. Тобто державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку.

Таким чином, наявність накладеного обтяження порушує права позивача на належне користування, володіння та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85 гс 19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594 св 21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109 св 22).

Утім в даному випадку виконавче провадження завершено, а відтак пред`явлення позову до особи, в інтересах якої накладено арешт, не вбачається можливим.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є: державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Таким чином, належним відповідачем у справі є орган ДВС, постановою якого накладено арешт.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.10.2023 у справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.12.2023 у справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.12.2023 у справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до відповідача Добропільської державної нотаріальної контори беручи до уваги те, що у позові про звільнення майна з-під арешту нотаріус чи нотаріальна контора не є належним відповідачем, оскільки в силу приписів закону не наділені повноваженнями щодо скасування такого арешту.

У зв`язку з вищевикладеним, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів вважає за потрібне задовольнити позов до відповідача Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим віднести судові витрати на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Добропільської державної нотаріальної контори, Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту - задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту будинок АДРЕСА_1 , що внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 3413672 від 13.07.2005 та накладений на підставі постанови Державної виконавчої служби у Добропільському районі Донецької області, про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, серії АА№ 406588, від 30.06.2006.

У задоволенні вимог до Добропільської державної нотаріальної контори - відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 .

Відповідач Добропільська державна нотаріальна контора, , місце знаходження пр. Перемоги, буд.33, м. Добропілля, Покровський район, Донецька область, 85004.

відповідач Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місце знаходження вул. Першотравнева, буд.83, м. Добропілля, Покровський район, Донецька область, 85004.

Суддя О.Б.Подорець