Справа №339/215/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Скригун В.В.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Болехівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати ОСОБА_1 таким, що прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що є сином ОСОБА_2 , якому на праві власності належав будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що у вказаному будинку разом із батьком до дня його смерті проживав він.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер,внаслідок чого відкрилась спадщина на вищевказане домоволодіння.

Звернувшись у встановлений законом термін до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, отримав відмову, через пропуск строку прийняття спадщини.

Відтак, оформити право на спадщину на спадкове майно в позасудовому порядку він не має можливості.

Предмет та підстава позову не змінювались, позовні вимоги не збільшувались.

Ухвалою суду від 09 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25 червня 2025 року витребувано у завідувача Долинської державної нотаріальної контори Ігнатової Т.О. спадкову справу після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 09 липня 2025 року витребувано у Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву спадкову справу після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено судовий розгляд справи. Будь-яких інших процесуальних дій не проводилося.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_2 . На момент смерті він прожива з ним та доглядав його. Інших спадкоємців немає, оскільки двоє його рідних братів вже померли. Після смерті батька він фактично вступив у право володіння майном, так як цінні речі та документи він забрав із собою, а за будинком він доглядає до сьогоднішнього дня. В подальшому просив розгляд справи проводити без нього.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Надав клопотання, в якому розгляд справи просить проводити за відсутності відповідача та по наявних матеріалах справи (а.с.28).

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є старостою Козаківського старостинського округу і йому відомо, що позивач ОСОБА_1 на даний час користується будинком по АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належав за життя його батьку, який помер ще в 1988 році. До смерті батька позивач прожива з ним та допомагав йому по господарству. На сьогоднішній день будинок перебуває в задовільному стані позивач здійснює на ним догляд. Інших спадкоємців на вказане майно немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши вступне слово, пояснення позивача, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Матеріалами справи установлено, що предметом розгляду справи є домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 .

Довідками Козаківського старостинського округу від 16 липня 2024 року та 26 травня 2025 року підтверджено, що згідно із погосподарською книгою № 3 за 1986-1990 рр. села Козаківка, гр. ОСОБА_2 належав на праві особистої власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

На день смерті ОСОБА_2 в будинку був зареєстрований ОСОБА_2 та проживав ОСОБА_1 (а.с.12-13;15).

В акті обстеження матеріально-побутових умов проживання від 06 березня 2025 року вказано, що з тверджень сусідів ОСОБА_1 на час смерті свого батька ОСОБА_2 проживав разом зі своїм батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно технічного паспорту дане будинковолодіння складається з житлового будинку, стодоли, стайні, воріт, огорожі. Вказаний житловий будинок був збудований у 1947 році (а.с.17-20).

Як вбачається з висновку про вартість об`єкта оцінки, вартість житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 становить 282 000.00 гривень (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько ОСОБА_2 помер і після його смерті відкрилася спадщина на вказане майно, власником якого він був (а.с.7).

Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 16 липня 2024 року (а.с.11).

Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ним пропущено термін шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.10).

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 527 ЦК УРСР визначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння майном.

Таким чином, для визначення тієї обставини, з якою стаття 549 ЦК УРСР пов`язувала факт прийняття спадщини, необхідно встановити, чи фактично такий спадкоємець вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 631/1153/13-ц (провадження № 61-26750св18) зазначено, що «згідно зі статтею 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Спадщина вважається прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані, тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась».

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4, якщо позивач вступив в управління та володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно.

Згідно з пунктом 113 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 14 червня 1994 року № 18/5, яка була зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07 липня 1994 року за № 152/361, та була чинна до 03 березня 2004 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу або квитанції про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ст. ст.12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, підтверджується матеріалами справи, що позивач після смерті батька ОСОБА_2 вступив в управління та володіння спадковим майном, а отже вважається таким, що прийняв спадщину, відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963, однак юридично її не оформив.

Судом установлено факт проживання ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, та показами старости Козаківського старостинського округу, який був допитаний в якості свідка.

Встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем позивачу необхідно для юридичного оформлення спадщини, так як відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відтак матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зважаючи на вищевикладене, суд констатує, що позивач ОСОБА_1 набув права власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку (в технічному паспорті зазначений літ А), стодоли (літера Б), стайні (літера В), воріт (№1), огорожі (2) та розташоване по АДРЕСА_1 , а відтак позовні вимоги є таким що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, ст.ст. 524, 525, 527, 529, 548, 549 ЦК УРСР України, керуючись ст.ст. 12, 13, 247, 259, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Болехівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати ОСОБА_1 таким, що прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Болехівська міська рада, місцезнаходження: м. Болехів, площа Івана Франка, 12 Івано-Франківської області, .

Суддя Скригун В. В.