Справа № 473/2809/25
"17" жовтня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
Відповідно до договору ПАТ «Ідея Банк» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у загальному розмірі 15 940 грн (включаючи витрати на страховий платіж) зі строком користування коштами протягом 36 місяців до 27 липня 2021 року, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, а також сплачувати проценти за користування ним за змінюваною процентною ставкою, яка на день укладення договору становила 15 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом (змінювана процентна ставка, яка підлягає перегляду) та комісію за обслуговування кредиту у розмірі, визначеному у Графіку щомісячних платежів.
Відповідно до договору ПАТ «Ідея Банк» зобов`язалося відкрити на користь ОСОБА_1 поточний рахунок з видачею міжнародної платіжної картки «MasterCard» та встановленням на рахунку відновлювальної кредитної лінії з максимальним розміром у 200 000 грн та з лімітом на дату укладення договору в 5 200 грн, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 48 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 29 травня 2025 року виникла заборгованість:
-заборгованість за кредитом 12 872,47 грн;
-заборгованість за процентами 6 004,97 грн;
-заборгованість за комісією за обслуговування кредиту 10 710 грн;
-заборгованість за кредитом 4 809,71 грн;
-заборгованість за процентами 8 044,61 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.
В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в окремому клопотанні просив про розгляд справи без його участі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Відповідно до договору ПАТ «Ідея Банк» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у загальному розмірі 15 940 грн (включаючи витрати на страховий платіж) зі строком користування коштами протягом 36 місяців до 27 липня 2021 року, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, а також сплачувати проценти за користування ним за змінюваною процентною ставкою, яка на день укладення договору становила 15 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом (змінювана процентна ставка, яка підлягає перегляду) та комісію за обслуговування кредиту у розмірі, визначеному у Графіку щомісячних платежів.
Відповідно до договору ПАТ «Ідея Банк» зобов`язалося відкрити на користь ОСОБА_1 поточний рахунок з видачею міжнародної платіжної картки «MasterCard» та встановленням на рахунку відновлювальної кредитної лінії з максимальним розміром у 200 000 грн та з лімітом на дату укладення договору в 5 200 грн, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 48 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договорів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
З матеріалів справи вбачається, що АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали між собою кредитні договори, узгодили у них усі істотні умови, позичальниця підписала правочини.
Таким чином, ОСОБА_1 набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з АТ «Ідея Банк».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
За встановленого, з укладенням 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та позивачем Договору факторингу №01.02-31/23, права та обов`язки первісного кредитора за зобов`язаннями, що виникли з кредитних договорів, перейшли до позивача.
З матеріалів справи вбачається, що позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
-заборгованість за кредитом 12 872,47 грн;
-заборгованість за процентами 6 004,97 грн;
-заборгованість за комісією за обслуговування кредиту 10 710,54 грн.
Проте суд не в повній мірі погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором.
Суд встановив, що кредитодавець здійснював нарахування позичальниці процентів за користування кредитом за встановленою процентною ставкою та в межах встановленого строку кредитування.
У той же час кредитодавець, окрім процентів, також нараховував ОСОБА_1 комісію за обслуговування кредиту, якою охоплюються послуги банку з опрацювання запитів позичальниці, надання останній інформації по її банківському рахунку (п. 1.10 договору).
Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тобто, споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.
Водночас, згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Суд встановив, що кредитний договір не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці та не вважаються базоплатними, за які банком встановлена щомісячна комісія. Водночас договір передбачає, що сплата комісії за обслуговування кредиту включає послуги за надання позичальниці (усіх без винятку) інформаційних послуг про стан рахунку, що суперечить положенням ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування».
Тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальниці сплачувати плату за обслуговування кредиту (комісію) є нікчемними.
Таким чином, нарахування комісії за обслуговування кредиту у вказаному договорі є безпідставним, а тому вказана комісія не підлягає стягненню.
Також з банківської виписки з рахунку позичальниці вбачається, що частина коштів, внесених ОСОБА_1 на виконання умов договору у розмірі 8 217,34 грн, були зараховані банком на сплату заборгованості за комісією. Хоча, як раніше встановлено судом, нарахування комісії за обслуговування кредиту було безпідставним.
Тому кошти, внесені позичальницею на погашення заборгованості за кредитним договором, зараховані на сплату комісії за обслуговування кредиту, з урахуванням визначеної ст. 534 ЦК України черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням, підлягають перерахуванню на сплату заборгованості за процентами, а в подальшому на сплату основної суми боргу (заборгованості за кредитом).
Тобто, заборгованість за кредитним договором станом на 29 травня 2025 року складається виключно із заборгованості за кредитом та становить 10 660,10 грн (12 872,47 грн. (заборгованість за тілом кредиту) + 6 004,97 грн (заборгованість за процентами) 8 217,34 грн (кошти, внесені позичальницею та безпідставно зараховані на погашення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту)).
-заборгованість за кредитом 4 809,71 грн;
-заборгованість за процентами 8 044,61 грн.
У цій частині заборгованість нарахована у повній відповідності з умовами договору та вимогами закону, а тому підлягає стягненню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також слід стягнути 1 342,01 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв