У х в а л а

Іменем України

13 жовтня 2025 року

м. Київ

Справа № 447/442/25

Провадження № 61-8437ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Днірофінансгруп» (далі - скаржник) як особи, яка не брала участі у справі та подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову,

на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 17 червня 2025 року за заявою скаржника про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та

в с т а н о в и в:

1. У провадженні Миколаївського районного суду Львівської області перебуває справа за вказаним позовом. 20 лютого 2025 року цей суд постановив ухвалу, згідно з якою задовольнив заяву позивачки про забезпечення позову: наклав арешт на земельну ділянку площею 0,1583 га з кадастровим номером :01:002:0027, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Скаржник як особа, яка не брала участі у справі, подав апеляційну скаргу на цю ухвалу.

3. 27 травня 2025 року Львівський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував ухвалу суду першої інстанції й ухвалив нове судове рішення - про відмову в задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову.

4. Скаржник звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу.

5. 17 червня 2025 року апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою відмовив у задоволенні заяви скаржника про ухвалення додаткового рішення. Мотивував так: 27 травня 2025 року цей суд, ухвалюючи постанову, розглянув питання щодо застосування заходу забезпечення позову, а питання щодо вирішення позовних вимог не вирішував; розподіл судових витрат здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

6. 1 липня 2025 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати додаткову постанову апеляційного суду й ухвалити нове додаткове рішення про стягнення з позивачки 17 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Мотивував тим, що суд апеляційної інстанції скасував ухвалу суду першої інстанції про задоволення заяви позивачки про забезпечення позову й ухвалив нове судове рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні цієї заяви; тому згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України апеляційний суд мав змінити розподіл судових витрат.

7. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

7.1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частина перша та пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

7.2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (речення перше частини другої статті 137 ЦПК України).

7.3. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: (1) у разі задоволення позову - на відповідача; (2) у разі відмови в позові - на позивача; (3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина перша, друга та восьма статті 141 ЦПК України)

7.4. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 6 частини першої статті 264 ЦПК України).

7.5. Стягнення (визначення, розподіл) судових витрат відбувається зазвичай під час вирішення судом питання щодо закінчення судового провадження, тобто під час закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду чи вирішення суті спору з ухваленням рішення. Окремо питання про стягнення судових витрат суд вирішує у разі, якщо він не вирішив його, ухвалюючи відповідне судове рішення щодо закінчення розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 8 червня 2021 року у справі № 550/936/18).

7.6. Апеляційний суд, ухвалюючи 27 травня 2025 року постанову, не вирішував питання щодо закінчення судового провадження (закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду, вирішення суті спору з ухваленням відповідного рішення), а лише вирішив питання щодо вжиття заходу забезпечення позову. Тому цей суд правильно відмовив у задоволенні заяви скаржника про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

8. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

8.1. Беручи до уваги наведені висновки, застосування процесуальних норм апеляційним судом є вочевидь правильним і не викликає розумних сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення. Тому касаційну скаргу слід визнати необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 261, 394 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Днірофінансгруп» на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 17 червня 2025 року за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Днірофінансгруп» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко