Справа № 215/4663/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Данилевського М.А., за участю секретаря судових засідань Уварової Л.І., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Гаркавого М.С., представника відповідача Єршової О.Ю., третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №215/4663/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

06 червня 2025 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області (відповідач) про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_2 (третя особа) працівника Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області. Внаслідок порушення правил дорожнього руху 28.08.2024 водієм ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Крім того, зазначеними діями ОСОБА_2 позивачу завдано моральну шкоду.

Позивач просить стягнути з відповідача:

-221 328,76 гривень яквартість матеріального збитку завданого з технічної точки зору власнику автомобіля «JEEP CHEROKEE», пошкодженого внаслідок ДТП;

-8 000 гривень як витрати на послугу по проведенню транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню збитку нанесеного власнику пошкодженого автомобіля після ДТП, яка мала місце 28.08.2024;

-22 000 гривень як витрати на професійну правничу допомогу;

-20 000 гривень в якості відшкодування моральної шкоди;

-відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимого щодо предмета спору на стороні відповідача, залучено ОСОБА_2 , оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов`язки.

Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.

Короткий зміст позовних вимог та виклад позицій учасників справи.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що має в особистому користуванні автомобіль «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 виданого 11.09.2020 ТСЦ 1243.

28.08.2024 о 08 годині 15 хвилин в м. Кривий Ріг Дніпропетровській області на регульованому перехресті вул. Івана Сірка та дороги, що веде до ГТЦ «ПівнГЗК» кар`єр «Першотравневий», водій ОСОБА_2 , керуючи службовим автомобілем «RENAULT DUSTER», реєстраційний номер НОМЕР_3 (на синьому фоні) проявив неуважність до дорожньої обстановки та відповідно не відреагував на її зміну, рухаючись з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, виїхав на регульоване перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора без забезпечення безпеки дорожнього руху при виявлені небезпеки дорожнього руху, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки керованого ним автомобіля, змінюючи напрямок свого руху вправо, не переконався у безпечності своїх дій, своєчасно не увімкнувши спеціальний звуковий сигнал для додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху (увімкнув безпосередньо перед зіткненням) та скоїв зіткнення з автомобілем «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який на перехресті рухався на дозволений зелений сигнал світлофора.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, а водій ОСОБА_1 та пасажир ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження.

Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 3.1, 8.7.3 е), 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Даний факт підтверджується:

- постановою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 січня 2025 року по справі №215/6432/24, якою водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

- постановою судді Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2025 року по справі №215/6432/24, провадження №33/803/738/25, якою постанову судді Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року відносно ОСОБА_2 залишено без змін, а апеляційну скаргу захисника Кудлюка О.І. без задоволення.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, належний позивачу на праві власності автомобіль «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень, позивачу заподіяні матеріальні збитки на суму:

-529 550,56 грн. як сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля «JEEP CHEROKEE», р.н. НОМЕР_1 ;

-8 000.00 грн. як вартість послуг транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля «JEEP CHEROKEE», р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується актом наданих послуг №84 від 09.10.2024 року, виданої суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 , а також платіжною інструкцією №0.0..1 від 24.09.2024.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована власником транспортного засобу в страховій компанії ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА», що підтверджується страховим полісом № НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді поліцейського у Криворізькому міському відділі Управління поліції охорони, перебуваючи в добовому наряді, отримавши виклик по спрацюванню сигналу «Тривога», виконував службове завдання керуючи службовим автомобілеммарки «RENAULT DUSTER», реєстраційний номер НОМЕР_3 (на синьому фоні), що підтверджується: довідкою від 17.09.2024 за вих. №2589/47/01-2024 виданою КМВ УПО в Дніпропетровській області, шляховим листом, показами ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які вказують що перебували на робочому місці та виїхали на виклик.

24 вересня 2024 року направлено лист - повідомлення керівнику Криворізького МВ УПО в Дніпропетровські області, з метою прибуття представника та приймання ним участі у огляді пошкодженого автомобіля «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відбувся 01.10.2025 об 12:00 годині за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Георгіївська, буд. 19, що підтверджується повідомленням до керівника Криворізького МВ УПО в Дніпропетровській області та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №520.

Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д9/10/24 від 09.10.2024:

- вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дорівнює ринковій вартості досліджуваного автомобіля на дату пошкоджень 28 вересня 2024 року, складає 529 550,56 грн.;

- ринкова вартість автомобіля «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в аварійному стані з урахуванням пошкоджень отриманих після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28.08.2024 складає 148 221,80 гривень.

Матеріальна шкода, завдана позивачу як власнику автомобіля внаслідок пошкодження автомобіля «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 529 550,56 грн. 148 221,80 грн. = 381 328,76 грн., де 529 550,56 грн. сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля «JEEP CHEROKEE», р.н. НОМЕР_1 ; 148 221,80 грн. ринкова вартість автомобіля «JEEP CHEROKEE», р.н. НОМЕР_1 , в аварійному стані з урахуванням пошкоджень отриманих після дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач отримав від МТСБУ, відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, страхове відшкодування в сумі 160 000 гривень, що передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, залишок непокритої страховим відшкодуванням суми складає 221 328,78 гривень (381 328,76 грн. 160 000,00 грн. = 221 328,76 гривень).

Окрім того, позивачу відповідачем в особі його працівника ОСОБА_2 , окрім майнової шкоди, також заподіяно моральну шкоду, яка полягає у наступному.

В результаті переживань за пошкоджений автомобіль позивач знаходився і знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, головною біллю, що переросла в моральні страждання, оскільки вказаний автомобіль є єдиним засобом його пересування. Життя позивача кардинально змінилося. Змінилося все, від відчуття комфорту життя до впевненості у собі взагалі та під час перебування на проїзній частини в будь-якому випадку, будь то як пішохід або як пасажир транспортного засобу. За кермо з того самого дня, дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 не сідає, оскільки він переніс такий великий шок та переляк, що його почали турбувати панічні атаки навіть коли він просто пасажир переднього пасажирського сидіння будь-якого транспортного засобу. Добиратися на роботу стало великою проблемою, адже його місцезнаходження роботи та домівкою дуже значна відстань. Кожного дня, окрім втраченого часу на дорогу, також колосальні витрати на таксі, адже в час коли ОСОБА_1 потрібно бути на роботі, маршрутні таксі ще не працюють. Іноді ОСОБА_1 прокидається від страшних снів. Йому постійно сниться момент дорожньо-транспортної пригоди та сам момент удару. Останній просинається у холодному поті та потім не може вже заснути. Відчуття апатії та розпачу тепер постійно присутні у його житті. Стан морального дискомфорту гнітить ОСОБА_1 тривалий період часу. Все це вплинуло на його відносини і нормальні життєві зв`язки з членами родини, та особливо з дружиною. В їх родині тепер постійно сварки та непорозуміння, через накоплений стрес та дискомфорт.

Зазначені негативні наслідки дорожньо-транспортної пригоди є тривалими й істотними для нього, тому моральну шкоду ОСОБА_1 , оцінює в 20 000 гривень. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнути матеріальну та моральну шкоду, витрати на правову допомогу та судові витрати пов`язані з розглядом справи.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до наступного.

Відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На думку відповідача відсутні підстави стверджувати про те, що ДТП сталося лише з вини ОСОБА_2 , адже постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.01.2025 встановлено лише факт порушення ним Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності, проте не встановлює наявність виключної вини у даному ДТП.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи, яка заподіяла шкоду, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов?язана відшкодувати шкоду.

Щодо відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, окрім іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідач вважає, що позивач не довів суду належними доказами спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, протиправність дій саме Криворізького МВ УПО, наявності причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням Криворізького МВ УПО, вини відповідача в заподіянні позивачу моральної шкоди. Також відповідач вважає, що Криворізький МВ УПО є неналежним відповідачем в частині стягнення моральної шкоди. Разом з тим, відповідно до пп.4 п. 1 ст.20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв?язку з моральною шкодою, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я. Тому вважає, що відшкодування моральної шкоди повинно здійснюватися відповідною страховою компанією за наявності підтверджуючих спричинення моральної шкоди позивачу документів. Також в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження завданої ОСОБА_1 моральної шкоди, тому відповідач вважає, що відшкодування у розмірі 20000,00 грн. є таким, що не відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості і призводить до безпідставного збагачення позивача.

Позиції учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Гаркавий М.С. та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача Єршова О.Ю. заперечила щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, просила в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 підтримав позицію представника відповідача, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.08.2024 о 08 годині 15 хвилин в м. Кривий Ріг Дніпропетровській області на регульованому перехресті вул. Івана Сірка та дороги, що веде до ГТЦ «ПівнГЗК» кар`єр «Першотравневий», водій ОСОБА_2 , керуючи службовим автомобілем «RENAULT DUSTER», реєстраційний номер НОМЕР_3 (на синьому фоні) проявив неуважність до дорожньої обстановки та відповідно не відреагував на її зміну, рухаючись з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, виїхав на регульоване перехрестя на забороняючий червоний сигнал світлофора без забезпечення безпеки дорожнього руху при виявлені небезпеки дорожнього руху, завчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху, аж до зупинки керованого ним автомобіля, змінюючи напрямок свого руху вправо, не переконався у безпечності своїх дій, своєчасно не увімкнувши спеціальний звуковий сигнал для додаткового привертання уваги учасників дорожнього руху (увімкнув безпосередньо перед зіткненням) та скоїв зіткнення з автомобілем «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який на перехресті рухався на дозволений зелений сигнал світлофора.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, а водій ОСОБА_1 та пасажир ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження.

Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 3.1, 8.7.3 е), 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Даний факт підтверджується:

- постановою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 січня 2025 року по справі №215/6432/24, якою водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

- постановою судді Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2025 року по справі №215/6432/24, провадження №33/803/738/25, якою постанову судді Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 28 січня 2025 року відносно ОСОБА_2 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, належний позивачу на праві власності автомобіль «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень, позивачу заподіяні матеріальні збитки на суму:

-529 550,56 грн. як сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля «JEEP CHEROKEE», р.н. НОМЕР_1 ;

-8 000.00 грн. як вартість послуг транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля «JEEP CHEROKEE», р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується актом наданих послуг №84 від 09.10.2024 року, виданої суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_4 , а також платіжною інструкцією №0.0..1 від 24.09.2024.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована власником транспортного засобу в страховій компанії ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА», що підтверджується страховим полісом № AP6856493.

Встановлено, що ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді поліцейського у Криворізькому міському відділі Управління поліції охорони, перебуваючи в добовому наряді, отримавши виклик по спрацюванню сигналу «Тривога», виконував службове завдання керуючи службовим автомобілеммарки «RENAULT DUSTER», реєстраційний номер НОМЕР_3 (на синьому фоні), що підтверджується: довідкою від 17.09.2024 за вих. №2589/47/01-2024 виданою КМВ УПО в Дніпропетровській області, шляховим листом, показами ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які вказують що перебували на робочому місці та виїхали на виклик.

24 вересня 2024 року направлено лист - повідомлення керівнику Криворізького МВ УПО в Дніпропетровські області, з метою прибуття представника та приймання ним участі у огляді пошкодженого автомобіля «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відбувся 01.10.2025 об 12:00 годині за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Георгіївська, буд. 19, що підтверджується повідомленням до керівника Криворізького МВ УПО в Дніпропетровській області та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №520.

Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д9/10/24 від 09.10.2024:

- вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , дорівнює ринковій вартості досліджуваного автомобіля на дату пошкоджень 28 вересня 2024 року, складає 529 550,56 грн.;

- ринкова вартість автомобіля «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в аварійному стані з урахуванням пошкоджень отриманих після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 28.08.2024 складає 148 221,80 гривень.

Матеріальна шкода, завдана позивачу як власнику автомобіля внаслідок пошкодження автомобіля «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 529 550,56 грн. 148 221,80 грн. = 381 328,76 грн., де 529 550,56 грн. сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля «JEEP CHEROKEE», р.н. НОМЕР_1 ; 148 221,80 грн. ринкова вартість автомобіля «JEEP CHEROKEE», р.н. НОМЕР_1 , в аварійному стані з урахуванням пошкоджень отриманих після дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач отримав від МТСБУ, відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, страхове відшкодування в сумі 160 000 гривень, що передбачено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується платіжним дорученням від 24.07.2025 про перерахування коштів позивачу.

Таким чином, залишок непокритої страховим відшкодуванням суми складає 221 328,78 гривень (381 328,76 грн. 160 000,00 грн. = 221 328,76 гривень).

Встановлена висновком експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д9/10/24 від 09.10.2024 вартість автомобіля «JEEP CHEROKEE», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в аварійному стані з урахуванням пошкоджень отриманих після дорожньо-транспортної пригоди, та вартість відновлювального ремонту не оспорюється ні відповідачем, ні третьою особою.

Висновки та мотиви суду.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК кожна особа має право на захист свого порушеного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду по захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала. Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ч . 1 ст. 1172 ЦК, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями ст. 1172 ЦК юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Аналіз норм статей 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК дає підстави для висновку про те, що шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

У своїй Постанові ВП ВС від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зазначив, що шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

А отже, оскільки ОСОБА_2 є працівником Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області (відповідача), то завдана його діями шкода підлягає стягненню саме з відповідача.

Згідно із частиною четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі №520/11429/17(провадження № 61-19719св19) зроблено висновок про те, що преюдиційні факти - це такі факти, що встановлені рішенням чи вироком суду, які набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Тож законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних (відмінних) за змістом судових рішень.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17), відповідно до яких преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі - для суду під час розгляду інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає потреби встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть судової преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення у справі, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено судом ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що піддано аналізові в мотивувальній частині судового акта.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача встановлена постановою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 28 січня 2025 року по справі №215/6432/24, якою водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Зазначене рішення суду набрало законної сили, а отже, не потребує доказуванню при розгляді справи про відшкодування завданої шкоди. Твердження відповідача щодо наявності обопільної вини ОСОБА_2 та позивача не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовується дослідженими судом доказами.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд має зазначити наступне.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі неправомірними діями заподіювача шкоди.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд вважає беззаперечним, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини працівника відповідача, пошкодження транспортного засобу позивача, безумовно порушило життєві плани позивача та призвело до додаткових зусиль з боку позивача на організації його життя, отже позивач зазнав моральних страждань. Проте суд не погоджується з вимогами позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень, оскільки визначений позивачем розмір моральної шкоди в цій сумі у даному випадку з урахуванням предмету спору та розміру позовних вимог, виходячи із загальних засад цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) є надмірним відшкодуванням.

Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами ті психотравмуючі фактори (порушення сну, страх пересування автомобілем, розлади в сім`ї тощо), на які він посилається у позовній заяві. Натомість сам факт пошкодження автомобіля позивача у дорожньо-транспортній пригоді з вини працівника відповідача, необхідність вжиття заходів для відновлення належного йому автомобіля, неможливість користуватися належним йому майно, на думку суду, само по собі вже є психотравмуючим фактором, для усунення якого потрібні додаткові зусилля для відновлення свого звичайного життя.

Діюче законодавство не передбачає об`єктивних критеріїв (розмірів) визначення точної суми відшкодування моральної шкоди завданої діями працівника відповідача, натомість наділяє суд свободою розсуду при визначенні суми відшкодування з урахуванням обставин справи виходячи з засад добросовісності, справедливості та розумності.

Суд враховує той факт, що у справі відсутні достатні докази на підтвердження такої глибини душевних страждань та немайнових втрат позивача, які заслуговують на відшкодування моральної шкоди у визначеному позивачем розмірі. Позивачем не надано доказів, що ним вживалися додаткові зусилля щодо облаштування свого життя, звернення за психологічною допомогою до спеціалістів, а тому вважає за необхідне, відповідно до характеру та розміру душевних страждань, завданих позивачу, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства, справедливості, добросовісності та розумності зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 11 500 гривень, який на думку суду буде необхідним та достатнім для справедливого відшкодування заданої шкоди з урахуванням викладених вище обставин.

При цьому суд керується висновками та рекомендаціями ЄСПЛ, висловлених в рішенні Суду у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, в п.58 якого зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За надання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 зазначено, що адвокату буде сплачено згідно договору гонорар в розмірі 22 000 грн., що підтверджується додатком №1 до договору про надання професійної правничої допомоги. Відповідно до додатку №1 до договору про надання професійної правничої допомоги: загальна вартість виконання зазначених у цьому додатку доручень становить 22 000 грн., вказана сума є сталою, незмінною в меншу сторону або в більшу сторону, які "КЛІЄНТ" сплачує "АДВОКАТУ" протягом п`яти днів з моменту прийняття рішенням судом по справі (сума судового збору сплачується клієнтом окремо та не входить до загальної вартості робіт). Таким чином, розмір витрат пов`язаних з оплатою ОСОБА_1 допомоги становить 22 000 грн.

Зазначені витрати на правову допомогу відповідають критерію розумності, виходячи з конкретних обставин справи, обсягу наданої правової допомоги, є співмірними заявленим позовним вимогам, і розмір цих витрат не спростований відповідачем.

Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на проведення судової експертизи в сумі 8000 грн.

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач подав позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, тому позовні вимоги є майновими.

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року.

З огляду на суму стягнутої матеріальної та моральної шкоди з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2293,3 грн. за подання позовної заяви про стягнення матеріальної шкоди та 696,44 грн. за позовною вимогою про стягнення моральної шкоди пропорційно задоволеним вимогам (57,5% від суми задоволених позовних вимог), а всього 2989,74 грн.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133-137, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, задовольнити частково.

Стягнути з Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 221 328 (двісті двадцять одну тисячу триста двадцять вісім) гривень 76 коп.

Стягнути з Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 11 500 (одинадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля позивача в сумі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Стягнути з Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень.

Стягнути з Криворізького міського відділу Управління поліції охорони в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 2989 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 74 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та проголошено 21 жовтня 2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Криворізький міський відділ Управління поліції охорони в Дніпропетровській області, , місцезнаходження за адресою: 50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, прим.60

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: