РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 570/5004/24

20 жовтня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Грипіч Л. А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в місті Костопіль цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа - ТОВ «МІЛОАН».

Свій позов обґрунтовує тим, що 27.02.2020 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відповідачем ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту №1168567. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит №1168567 від 27.02.2020 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12 000 грн.

09.10.2020 р. згідно умов договору відступлення прав вимоги №03/10, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором №1168567 від 27.02.2020 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до відповідача. Згідно договору відступлення права вимоги, сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є обґрунтованою та документально підтвердженою і становить 40 200,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було направлено досудову вимогу, де було зазначено інформацію про зміну кредитора, наявність заборгованості по кредитному договору №1168567 від 27.02.2020 року та порядок її погашення. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором №1168567 від 27.02.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Діджи Фінанс" заборгованість за кредитним договором №1168567 від 27.02.2020 року у розмірі 40200,00 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. та 2 422,40 грн. сплаченого судового збору при поданні позову до суду.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 08.11.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, про що повідомлено сторони.

Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, позивачу у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати відповідь на відзив, відповідачу у строк не пізніше 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати свої заперечення на відповідь на відзив.

10.02.2024 року від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі та зазначив, що вважає позов безпідставним, необгрунтованим та таким, що порушує його права, виходячи з наступних підстав. Зокрема, до позовної заяви не додано доказів реєстрації відповідача на офіційному веб - сайті ТОВ «МІЛОАН», не додано доказів, що відповідачем було подано заявку на отримання кредиту №1168567, відсутні докази генерації та направлення відповідачу одноразового ідентифікатора, не зазначено яким саме чином було надіслано одноразовий ідентифікатор для підписання договору, відсутні докази надсилання відповідачу оферти за кредитним договором, а також докази про акцепт такої пропозиції.

Матеріали справи також не містять доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором. Надана позивачем копія платіжного доручення №15841297 не відповідає вимогам, вказаним в Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 року №22.

Позивачем не доведено приналежності відповідачу карткового рахунку, зазначеного у поданій копії платіжного доручення, а також відсутні докази того, що відповідач зазначав рахунок для переказу грошей.

Також позивачем не надано суду виписки по рахунку за період, на який нібито нараховано заборгованість.

Крім того, позивачем було неправомірно нараховано проценти та комісію за надання кредиту.

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання ТОВ «МІЛОАН» п.п. 1.1, 1.2 кредитного договору №1168567 від 27.02.2020 року в частині надання позикодавцем грошових коштів (кредиту) позичальникові, то відповідно і не доведено виникнення у відповідача обов`язку з повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту.

Разом з тим, заявлена позивачем вимога про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн. є надто завищеною, оскільки розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, а сама справа не є складною. Розмір витрат на правничу допомогу не є розумним та справедливим та не відповідає обсягу наданих адвокатом послуг.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

16.12.2024 року від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив (документ сформований в системі «Електронний суд» 13.12.2024), в якій представник позивача зазначив, що 27.02.2020 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1168567. Даний кредитний договір та додатки до нього були підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, чим підтверджено укладання між ним та первісним кредитором такого правочину в електронній формі, оскільки без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля до особистого кабінету, внесення своїх персональних даних, номера телефону, кредитний договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

На підтвердження укладення правочину в електронній формі, до позовної заяви додано саме візуальну форму кредитного договору з додатками до нього, з чіткою хронологією укладення останнього. В преамбулі візуальної форми зазначені: реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, номер телефону відповідача, електронна пошта.

Щодо твердження відповідача, що матеріали справи не містять доказів надання йому кредитних коштів за кредитним договором, то слід зазначити, що наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення №15841297 від 27.02.2020 року є належним та допустимим доказом на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів відповідачу на умовах визначених кредитним договором №1168567 від 27.02.2020 року.

Щодо твердження відповідача, що позивачем було неправомірно нараховано проценти та комісію за надання кредиту, то слід зазначити, що згідно п. 1.2. кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 12 000 грн. Відповідно до п.1.3. кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 27.02.2020 року. Пунктом 1.4. кредитного договору визначено, що термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 28.03.2020 року.

Згідно п. 1.5. кредитного договору сукупна вартість кредиту, що включає загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити позичальник за цим договором (без врахування суми (тіла) кредиту) складає 10200,00 грн. в грошовому виразі та 1,034.00 відсотків річних у процентному значенні і включає в себе складові, визначені у п. п. 1.5.1-1.5.2 договору. Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі.

Відповідно до п. 1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту:1200,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Отже, чинним законодавством України кредитодавцю надано право отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке право прямо передбачене ЗУ «Про споживче кредитування».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 зазначила, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 року (справа № 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Отже, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього за договором виникла заборгованість в загальному розмірі 40 200, 00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 000, 00 грн., комісія в розмірі - 1 200,00 грн., заборгованість за процентами в розмірі - 27 000,00 грн. (9 000,00 грн. заборгованість за узгодженим процентами за встановлений у кредитному договорі період кредитування - 28.02.2020 по 28.03.2020 (включно) нарахованими за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. п. 1.3, 1.4, 1.5.1 кредитного договору)) + 18 000,00 грн. (заборгованість за узгодженими процентам протягом пролонгованого періоду кредитування - з 29.03.2020 по 27.05.2021 (включно), нарахованими за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день пролонгованого строку користування кредитом (п. п. 1.6 кредитного договору)).

Таким чином, оскільки відповідачем не була повернута сума кредиту в розмірі 12000 грн., то нарахування процентів за вказаним договором в розмірі 27000, 00 грн. та комсії в розмірі 1200 грн. є правомірним.

Крім того, слід звернути увагу, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним кредитним договором у позивача, ним не здійснювалося жодних додаткових нарахувань і не застосовувалося жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором.

Отже, позивачем обґрунтовано розмір заборгованості за вказаний кредитним договором, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Щодо доводів відповідача, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є явно завищеними та неспівмірними з огляду на невелику складність справи, то слід зазначити, що позивач проаналізувавши ринкову вартість надання юридичними компаніями юридичних послуг встановив, що ринкова вартість за складання позовної заяви у цивільних справах становить в середньому 6 150,00 грн., що підтверджується інформацією із сайтів щодо вартості надання послуг адвокатами.

До складання позовної заяви у вартість витрат на правничу допомогу адвоката включено ще формування необхідних додатків та перед складанням позову проведення аналізу спірних правовідносин із наданням рекомендацій щодо захисту інтересів позивача.

Таким чином, позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 є розумним та справедливим.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Ухвалою суду від 18.03.2025 року було задоволено клопотання представника позивача Романенка М. Е. та витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) платіжну картку № НОМЕР_2 , виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за період з 27.02.2020-01.03.2020 р. з відображенням часу зарахування коштів, інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_2 за період з 27.02.2020-01.03.2020 р., інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), ідентифікаційні дані власника карткового рахунку № НОМЕР_2 , у тому числі, прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.

Витребувана інформація надійшла до суду 24.04.2025 року.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 27.02.2020 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН» відповідачем ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту.

Відповідач ОСОБА_1 електронним підписом, який накладено одноразовим ідентифікатором підтвердив прийняття умов договору про надання споживчого кредиту №1168567 від 27.02.2020 р.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 уклав Договір про споживчий кредит №1168567 від 27.02.2020 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН».

Згідно з п.1.1. вказаного кредитного договору позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній в п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4. цього договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п.1.2., п.1.3, п. 1.4. кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту - 12 000 грн., строк на який надається кредит - 30 днів з 27.02.2020 р., термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 28.03.2020 р.

Відповідно до п.1.5. договору, сукупна вартість кредиту складає 10200 грн. в грошовому виразі та 1,034,00 відсотків річних у процентному виразі, і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1.-1.5.2. договору. Сукупна вартість кредиту розрахована виходячи з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку, та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі.

Відповідно до п.1.5.1. кредитного договору комісія за надання кредиту - 1200,00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п.1.5.2. кредитного договору проценти за користування кредитом - 9000.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.50відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована.

Згідно п.1.6. договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Згідно з п.2.2.1 кредитного договору, позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1 - 1.5.2, 1.6 Договору відповідно.

Відповідно до п.4.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4 цього договору з урахуванням угод про продовження строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2.00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь - якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту.

Відповідно до п.6.1. договору цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб - сайті Товариства miloan.ua.

Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Разом з кредитним договором №1168567 від 27.02.2020 року, сторони погодили графік платежів, відповідно до якого: сума кредиту - 12 000 грн., комісія за надання кредиту - 1200 грн., проценти - 9000 грн., а всього - 22 200 грн., дата платежу - 28.03.2020.

На виконання умов договору ТзОВ «Мілоан» перерахувало відповідачу ОСОБА_1 27.02.2020 року на його банківську картку № НОМЕР_4 грошові кошти в сумі 12 000 грн., призначення платежу: кредитні кошти згідно договору №1168567, що підтверджується платіжним дорученням №15841297 від 27.02.2020 року.

З витребуваної судом в АТ КБ «Приватбанк» інформації вбачається, що ОСОБА_1 має відкритий картковий рахунок № НОМЕР_5 . Згідно виписки з рахунку вбачається, що 27.02.2020 року на даний рахунок було зараховано 12000,00 грн.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за наданим кредитом, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором №1168567, утворилась заборгованість за наданим кредитом, яка становить - 40 200,00 грн.

Оскільки відповідачем не надано власного розрахунку, тому суд визнає наданий позивачем розрахунок заборгованості належним доказом існуючої заборгованості.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

09.10.2020 р. між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №03/10, відповідно до умов якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги, в тому числі і за кредитним договором №1168567 від 27.02.2020 року, що укладений між ТзОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 .

Згідно витягу з додатку до договору факторингу №03/10 від 09.10.2020 року, сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 40 200,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12000 грн.; заборгованість за відсотками - 27000 грн.; заборгованість за комісією - 1200 грн.; заборгованість за пенею - 0.00 грн.

27.09.2023 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на адресу відповідача було направлено досудову вимогу, в якій зазначено про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», та зазначено інформацію про існуючий борг, а таож про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №1168567 від 27.02.2020 року.

Однак, відповідачем дана досудова вимога була проігнорована та сума заборгованості не сплачена.

Згідно з ч. 1 ст. 1077, 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів і комісії за користування кредитом, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачем несправедливо було нараховано проценти та комісію за користування кредитом, оскільки проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Проценти за користування кредитом - це певна грошова сума, яку позичальник має сплатити кредитодавцеві за умовами кредитного договору, а кредитодавець відповідно має право вимагати сплати йому такої суми грошових коштів (процентів). Це право вимоги на отримання процентів за користування кредитом належить до майнових прав і підлягає вираженню в грошовому еквіваленті. Таким чином, оскільки відповідачем не була повернута сума кредиту в розмірі 12000 грн., то нарахування процентів за вказаним договором в розмірі 27000 грн. є правомірним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 зазначила, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 року (справа № 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Разом з тим, не погоджуючись з розрахунком заборгованості відповідач вправі був подати свій розрахунок, або заявити клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість. Тобто, якщо відповідач не згоден з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Однак, відповідач наявний розрахунок заборгованості належними і допустимими доказами не спростував та власний розрахунок наявної заборгованості суду не надав.

Крім того, покликання відповідача на те, що при укладанні кредитного договору №1168567 від 27.02.2020 року він не був ознайомлений з усіма істотними умовами договору та ним не було вчинено певну сукупність дій при його укладанні не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи даний кредитний договір та додатки до нього були підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, чим підтверджено укладання між ним та первісним кредитором такого правочину в електронній формі, оскільки без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля до особистого кабінету, внесення своїх персональних даних, номера телефону, кредитний договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

На підтвердження укладення правочину в електронній формі, до позовної заяви позивачем додано саме візуальну форму кредитного договору з додатками до нього, з чіткою хронологією укладення останнього та саму хронологію дій щодо укладення кредитного договору №1168567 від 27.02.2020 року. В преамбулі візуальної форми зазначені: реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, паспортні дані відповідача, номер телефону відповідача, електронна пошта.

З наданої позивачем хронології дій щодо укладення кредитного договору №1168567 від 27.02.2020 року, серед іншого, чітко вбачається дата та години, коли відповідачем було введено дані по заяві, коли відбулася перевірка відповідача за даними БКІ, коли було направлено відповідачу пропозицію щодо укладення договору та її прийняття останнім, а також наявна інформація щодо перерахування коштів на карту відповідача.

Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач ОСОБА_1 , підписавши договір про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "Про Електронну комерцію" погодився з умовами договору, однак належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконує.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим, надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не вбачає обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, оскільки при укладенні кредитного договору сторони погодили всі умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Враховуючи наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності та зважаючи на те, що майнове право позивача порушене відповідачем, а відтак підлягає захисту, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість у сумі 40 200,00 грн.

Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У прохальній частині позову представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до матеріалів справи долучено наступні документи: договір про надання правової допомоги №42649746 від 01.04.2024 року, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Білецьким Б. М.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5618/10 від 17.03.2016 року; копію акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16.09.2024 року, відповідно якого сторони підтвердили, що адвокат Білецький Б. М. надав, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6000 грн.; детальний опис робіт (надання послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б. М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості; додаткову угоду №1168567 від 16.09.2024 року до договору про надання правової допомоги №42649746 від 01.04.2024 року, відповідно до якої адвокат Білецький Б. М. зобов`язався здійснювати представництво та захист інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини (постанова ВС від 16.02.2023 у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати є співмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення розміру витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» слід стягнути судовий збір в розмірі - 2 422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 15, 81, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 612, 1048, 1049, 1054, 1077, 1082 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», (місце знаходження: Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 243 А, а/с 897, , IBAN: НОМЕР_6 в АТ «СЕНС БАНК», МФО:300346) заборгованість за кредитним договором №1168567 від 27.02.2020 року у розмірі - 40 200 (сорок тисяч двісті) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», (місце знаходження: Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, 243 А, а/с 897, , IBAN: НОМЕР_6 в АТ «СЕНС БАНК», МФО:300346) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" (місце знаходження м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8), .

Відповідач:

ОСОБА_1 , (житель АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_1 .

Третя особа:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН", (місце знаходження м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21), .

Повне рішення складено

20 жовтня 2025 року.

СуддяЛ. А. Грипіч