Справа № 442/1661/25 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/2055/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2025 року м.Львів

Справа № 442/1661/25

Провадження № 22-ц/811/2055/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», яка підписана представником Блажевським Петром Івановичем, на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м.Дрогобичі 7 травня2025 року у складі судді Гарасимків Л.І. у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

встановив:

28 лютого 2025 року АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 11 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту №625/08/1-134. Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року припинено АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» де в п.п. 1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 10 000 доларів США. 12 серпня 2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа- Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», а також про внесення змін до статуту АТ «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30 листопада 2022 року внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Відповідно до договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Стверджує, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. ОСОБА_1 належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті виникла заборгованість перед кредитором. Відповідно до виконавчого листа Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 вересня 2018 року на користь АТ «Укрсоцбанк» було стягнуто з відповідача заборгованість за кредитним договором № 625/08/1-134 від 11 червня 2007 року в розмірі 416 017,79 грн. Таке рішення відповідачем не виконано. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками; у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У кредитних договорах сторони унормували питання сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до пункту 6.2. договору про відкриття кредитної лінії №119 та аналогічного пункту у договорі №120 нарахування процентів здійснюється щоденно протягом дії цих договорів із розрахунку 360 днів у році, їх нарахування починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів, тобто нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Вказує, що сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 61 855,58 грн., сума заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 236 618,55 грн., отже за змістом наведеної норми закону нарахування 3 % річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно постанови Верховного суду України від 26 квітня 2017 року у справі № 3-1522 гс 16, законодавець визначає обов`язок боржника сплатити 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим. Просить позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 7 травня 2025 року відмовлено у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду через свого представника ОСОБА_2 оскаржує АТ «Сенс Банк».Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси кредитора, винесеним з порушенням норм матеріального права. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі сплатити проценти та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того посилається на ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 1046, ч.2 ст.1050 ст. ст. 1048, 1049 ЦК України. Зазначає, що згідно із ст.526 ЦК України зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказує, що відповідно до постанови Верховного Суду від 11 березня 2024 року у справі № 522/3342/22 строк позовної давності до вимог ст. 625 ЦК України не застосовується. У пунктах 12 та 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257- 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином загальні строки позовної давності визначені ст. 257 ЦК України продовжуються на строк дії карантину та воєнного стану.

8 вересня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Належно повідомлені про час та місце розгляду справи її учасники в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подали, що відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що 11 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №625/08/1-134. Відповідно до умов кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 10 000 доларів США.

Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року припинено шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». У п.п. 1.2. цього рішення визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» з 15 жовтня 2019 року є АТ «Альфа-Банк».

Позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа- Банк» від 12 серпня 2022 року було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк» та внесено зміни до статуту АТ «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30 листопада 2022 року було змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що відповідно до договору відповідач повинен виконувати всі умови, зазначені в договорі, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Згідно виконавчого листа, виданного Дрогобицьким міськрайонним судом 28 вересня 2018 року, на користь АТ «Укрсоцбанк» з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №625/08/1-134 від 11 червня 2007 року в розмірі 416 017,79 грн. Таке рішення відповідачем не виконано.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Згідно із ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно із ч. 2 ст. 615 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 1048 цього Кодексу, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі № 442/6562/16-н від 28 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23 грудня 2021 року, задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2007 року №625/08/1-134 у розмірі 416 017,79 грн., а також 6 240,27 грн. судового збору. На виконання цього рішення 9 березня 2023 року приватним виконавцем Маковеньким З.В. відкрито ВП №71252376.

АТ «Сенс Банк» посилається на те, що на сьогоднішній день не виконано рішення суду, однак 20 квітня 2023 року приватним виконавцем Маковецьким З.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71252376 на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого листа №442/6562/16-ц.

Відповідно до ч. 2 ст. 273 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Станом на 23 грудня 2021року підтверджена сума заборгованості відповідача у сумі 416 017,79 грн.

Як вбачається із розрахунку заборгованості інфляційних втрат, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України, а також 3% річних на суму заборгованості згідно рішення суду не відповідає дійсності, оскільки станом на березень 2017 року не існувало заборгованості у сумі 416 017,79 грн.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №703/2718/16 нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції та отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13 принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи, зокрема цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний, тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц за загальним правилом, доказування - тягар доведення обгрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обгрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Згідно із постановою Верховного Суду від 8 квітня 2020 року у справі № 761/310/17, у ситуації, коли позивач не довів права на позов у матеріально-правому сенсі, суд не вправі робити висновок по суті позовних вимог про правомірність або неправомірність дій відповідача, чинність або дійсність укладеного правочину тощо.

Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача, отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову; тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк», яка підписана представником Блажевським Петром Івановичем, залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 7 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складено 23 вересня 2025 року.

Головуючий-____________________Т.І.Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк