Провадження № 22-ц/811/1887/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м.Львів

Справа № 466/11791/24

Провадження № 22-ц/811/1887/25

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув апеляційну скаргуАкціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», яка підписана представником Істамовою Іриною Володимирівною, на рішення Шевченківського районного суду м.Львова, ухвалене у м. Львові 26 березня 2025 року у складі судді Зими І.Є. у справі за позовом АТ КП «Приват Банк» до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,-

встановив:

25 листопада 2024 року АТ КП «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 лютого 2022 року у розмірі 112 894,76 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 19 лютого 2022 року здійснено ідентифікацію клієнта ОСОБА_2 , яка підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Вказує, що підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови Національного Банку України від 13 грудня 2019 року № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування «Приват 24» за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі «підпис Клієнта» із позначкою дати та часу. На підставі укладеного договору відповідач отримала платіжний інструмент - кредитну картку номер НОМЕР_1 зі строком дії - 01/26, тип - «Універсальна», що підтверджується випискою по рахунку. Вказує, що ОСОБА_2 користувалася кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняла операції з коштами. Відповідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Національного Банку України №164 від 29 липня 2022 року, відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструмента для здійснення операцій за рахунком. Відповідач користувалася кредитним лімітом, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитним лімітом, але згодом припинила надавати своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими платежами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. Станом на 29 вересня 2024 року відповідач має заборгованість в розмірі 112 894,76 грн, що складається з: 91 871,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 21 023 грн. - заборгованість за відсотками. Просить позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 26 березня 2025 року відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 19 лютого 2022 року у розмірі 112 894,76 грн. та стягненні судового збору.

Рішення суду оскаржує АТ КБ «Приват Банк». Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що19 лютого 2022 року здійснено ідентифікацію клієнта ОСОБА_2 , яка підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Вказує, що підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови Національного Банку України № 151 від 13 грудня 2019 року «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Кожна операція, спрямована на використання коштів через Інтернет Банкінг, підтверджується введенням ОТП- паролю, який надсилається банком на мобільний телефон Клієнта. У разі якщо ОТП- пароль буде введено невірно, платіж банком не буде проведений. У разі збігу пароля з відправленим клієнту Банк перевіряє номер мобільного телефона клієнта, а саме: чи зареєстрований він в системі Приват 24 і/або Mobile Banking. Якщо номер мобільного телефону зареєстрований і збігається з номером телефону клієнта, вважається, що клієнт прийняв умови публічного договору, розміщеного у відповідному розділі Умов та правил, згідно з яким клієнту надаватимуться затребувані ним послуги. Сторони визнають OTP-пароль, що збігся, електронним підписом клієнта. Вважає, що з боку банку відсутні порушення умов договору та норм закону. Відповідач не надала належних доказів того, що 19 лютого 2022 року не нею особисто виконані наведені у виписці операції. Зазначає, що з відповідачем за допомогою ОТР-пароля було підписано кредитний договір б/н від 19 лютого 2022 року про надання строкового кредиту у розмірі 183 700 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 18%. Додатково з відповідачем за допомогою ОТР - пароля підписаний Графік платежів по кредиту. Стверджує, що лише за допомогою входу в сервіс Приват24, а отже введення паролю для такого входу, використання фінансового телефону відповідача та іншої особистої інформації, можливо знімати та переказувати кошти. Крім того, на даний час за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину, отже, заперечення відповідача з цього приводу не можуть прийматися до уваги. Згідно виписки по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. Посилається на ст. 1071 ЦК України, Закон України «Про платіжні послуги», Закон України «Про електронні довірчі послуги».

22 липня 2025 року представником відповідача - ОСОБА_3 подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. У відзиві представник посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що ОСОБА_2 уклала договір з АТ КБ «Приват Банк» про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви № б/н від 18 грудня 2020 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківської картки для перерахування заробітної плати державного службовця.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що 19 лютого 2022 року між банком та відповідачем за допомогою ОТП - пароля був укладений (підписаний) кредитний договір, що підтверджується анкетою-заявою, підписаною уповноваженою банком особою та ОСОБА_2 .

У такій анкеті-заяві зазначається, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг.

У заяві ОСОБА_2 засвідчила, що ознайомилася з договором надання банківських послуг до його укладення і погоджується з його умовами.

Згідно наданого позивачем розрахунку внаслідок несвоєчасної сплати боржником щомісячних платежів за користування кредитними коштами виникла заборгованість, яка станом на 29 вересня 2024 року складає 112 894,76 грн., з яких: 91 871,76 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 21 023 грн. - заборгованість за відсотками.

За фактом шахрайства та заволодіння невідомою особою 19 лютого 2022 року кредитними коштами у сумі 89 964 грн. шляхом обману, зловживання довірою, оформлення на ОСОБА_2 кредитної карти Приватбанку UА 8875404, внесено відомості в ЄРДР і провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000273 від 28 лютого 2022 року. У цьому провадженні ОСОБА_2 визнана потерпілою.

Відповідач посилається на те, що кредитної карти на своє ім`я ОСОБА_2 не відкривала, також нікому не повідомляла свої паспортні дані. Доступ до її банківських рахунків був лише у неї.

З наданого Банком примірника підписаного в електронній формі Кредитного договору б/н від 19 лютого 2022 року вбачається, що вказаний договір нібито підписаний ОСОБА_2 19 лютого 2022 року о 19:45 год.

Станом на час вказаних подій (18 лютого - 2 березня 2022 року) загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами регулювалися Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Вказаний Закон був чинним станом на існування спірних правовідносин, та втратив чинність 1 серпня 2022 року.

Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу, до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

На час вказаних подій (18 лютого - 2 березня 2022 року) також діяло Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 5 листопада 2014 року. Це Положення втратило чинність 1 серпня 2022 року, тобто було чинним на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 6 розділу VI Положення користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Згідно із п. 11 розділу VI Положення, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Встановлено, що кошти в розмірі 89 964, 16 грн. були зняті без відома відповідача не з її вини, без фізичного пред`явлення нею як користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу, вона негайно (коли їй це стало відомо) повідомила банк про ці незаконні дії, а позивач жодним чином не довів, що саме її дії чи бездіяльність призвели до вказаних шахрайських дій. Відповідач не несе відповідальність за здійснення цього незаконного переказу.

Згідно постанови Верховного Суду від 5 квітня 2021 року у справі № 336/3989/19, відповідно до пункту 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 8 лютого 2018 року у справі № 552/2819/16-ц, від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно постанови Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц, встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 8 лютого 2018 року у справі № 552/2819/16-ц користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З урахуванням зазначених правових позицій та потанови Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц, встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт; врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до постанови Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що які будуть беззаперечно свідчити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. У разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Згідно із постановою Львівського апеляційного суду від 27 січня 2025 року у справі № 466/6625/23 за позовом АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідачка, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відтак, банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Судом встановлено факт звернення відповідача до банку про надання виписки по рахунку та рух коштів, а також повідомленн позивача про вчинення шахрайських дій щодо неї, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій.

Відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_2 , не є підставою для задоволення позову.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яка підписана його представником - Істамовою Іриною Володимирівною, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 26 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий_-_____________________Т. І. Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________Р. В. Савуляк