Номер провадження 2-о/756/538/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

присяжних: Поступаленко Т.Г.,

Слюсар О.Т.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Двадцять перша Київська державна нотаріальна контора, Оболонський районний у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оголошення фізичної особи померлою,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із заявою про оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є її рідним братом. Згідно висновку лікарської комісії щодо необхідності стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи, ОСОБА_2 є інвалідом І групи та за станом психічного здоров`я потребує постійного стороннього догляду. В листопаді 2009 року він вийшов із дому і до цього часу не повернувся. Заявниця звернулася до Оболонського УП ГУНП у місті Києві зі заявою щодо розшуку свого брата. Працівниками ВКП Оболонського УП ГУНП у місті Києві було заведено розшукову справу «Розшук» 05-16 від 10.11.2009.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер іх рідний брат ОСОБА_3 , якому належала 1/3 частка квартири АДРЕСА_2 , решта 2/3 квартири належить заявниці.

Після його смерті брата ОСОБА_3 заявниця звернулася до Двадцять першої державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадкової справи щодо майна померлого. Проте, через те що з 2009 року ОСОБА_2 безвісти відсутній та офіційно не визнаний померлим, нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки не може визначити остаточне коло спадкоємців.

Заявниця зазначає, що оголошення померлим ОСОБА_2 є необхідним для державної реєстрації його смерті та оформлення спадкових прав після смерті брата ОСОБА_3 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.09.2025 відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

Представник заявника - адвокат Попова Г.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про оголошення фізичної особи померлою (ч. ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками вказано: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

05.07.1986 ОСОБА_6 уклала з шлюб з ОСОБА_7 , після укладання шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про укладння шлюбу серії НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно висновку лікарської комісії щодо необхідності стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи був інвалідом І групи внаслідок психічного розладу від 20.09.2006, ОСОБА_2 являється особою з інвалідністю І групи безстроково. За станом психічного здоров`я не здатний до самообслуговування.

Відповідно до довідки Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 27.12.2023 № 1787/125/51/05 та довідки Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 20.06.2024, ОСОБА_1 зверталася до Оболонського УП ГУНП у м. Києві із заявою щодо розшуку свого брата ОСОБА_2 , 1970 року народження, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 . З метою встановлення місця знаходження безвісти зниклого ОСОБА_2 працівниками ВКП Оболонського УП ГУНП у місті Києві було заведено розшукову справу «Розшук» 05-16 від 10.11.2009. Проведеними оперативно-розшуковими заходами, встановити місце знаходження ОСОБА_2 не виявилося можливим. Проводяться подальші заходи з метою встановлення місця знаходження розшукуваного.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.09.2006, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних долях. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Як вбачається з договору дарування 2/3 частини квартири від 23.02.2008, посвідченого державним нотаріусом Третьої київської державної нотаріальної контори Мітріхіною В.Є., ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (дарувальники) подарували ОСОБА_1 (обдарована) 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Згідно довідки Двадцять першої київської державної нотаріальної контори № 1189/02-14 від 11.04.2025, ОСОБА_1 зверталася до вадцять першої київської державної нотаріальної контори зі заявою про відкриття спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: відсутність особи в місці її постійного проживання, відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.

Як убачається зі змісту ст. 306 ЦПК України, в заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Наведені норми ЦК містять кілька окремих фактичних випадків, на підставі яких суд здійснює вірогідне припущення про смерть фізичної особи.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю вказаної категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (певній правовій презумпції).

Сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст ч. 1 ст. 46 ЦК України.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Аналогічні правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 390/1443/19-ц (провадження № 61-6659св21), у постанові Верховного Суду від 30.03.2022 у справі № 295/4293/21 (провадження № 61-17141св21).

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Досліджені судом докази вказують на те, що з 2009 року ОСОБА_2 знаходиться в розшуку як безвістно зниклий, з того часу він відсутній за місцем свого постійного проживання, відомості про його місце перебування невідомі, вжиті органами внутрішніх справи заходи щодо його розшуку виявились безрезультатними, що свідчить про обґрунтованість вимог про визнання його померлим.

Разом із цим, відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦК України якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 263, 265, 293, 294, 305-308, 354, 355 ЦПК України, суд ст. 46 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву - задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з дня набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Белоконна

Присяжні Т.Г. Поступаленко

О.Т. Слюсар