справа № 492/1450/25
провадження № 2/492/1121/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21 жовтня 2025 року м. Арциз

Суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І.,

ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

До Арцизького районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яка, як вбачається з акту Арцизького районного суду Одеської області надійшла Укрпоштою, було виявлено пошкодження поштового конверта та позовної заяви з додатками.

Ознайомившись з позовною заявою, поданою представницею позивачки, та документами, доданими до неї, вважаю, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням Закону України «Про міжнародне приватне право», статей 175, 177 ЦПК України.

З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що позивачка є громадянкою України, а відповідач є громадянином Республіки Туніс.

Оскільки відповідач є громадянином Республіки Туніс, позивачка є громадянкою України, то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу та наслідків розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до частини 1, частини 2 статті 3 ЦПК України, судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право», іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 2 Закону України «Про міжнародне приватне право», цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Визначаючи підсудність справ судам України слід керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, відсутні підстави для визначення підсудності даного позову Арцизькому районному суду Одеської області за частиною 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки угоди про підсудність справи з іноземним елементом судам України представницею позивачки до позову не додано та посилання представниці позивачки у позові на підсудність справи Арцизькому районному суду Одеської області відповідно до вимог частини 9 статті 28 ЦПК України через відсутність місця проживання, місця реєстрації відповідача та знаходження майна відповідача на території юрисдикції Арцизького районного суду Одеської області жодним доказом не підтверджено, тому представниці позивачки необхідно зазначити у позові та додати до позову відповідні докази про зазначене.

Викладені вище обставини, позбавляють суддю можливості вирішити питання про підсудність справи Арцизькому районному суду Одеської області.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до статті 29 ЦПК України, підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Для цілей статті 29 ЦПК України, під проживанням за межами України потрібно розуміти постійне проживання. Тимчасове проживання учасника справи за межами України не може вважатися підставою для визначення підсудності в порядку статті 29 ЦПК України.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем визначається ухвалою Верховного Суду виключно у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

З доданих до заяви копій документів встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є громадянкою України і проживає в Чеській Республіці.

Як вже зазначалось, з долученої до позовної заяви копії свідоцтва про шлюб вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , є громадянином Республіки Туніс.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

А відповідно до ч. 10 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Тобто, позовна заява про розірвання шлюбу подається до суду за місцем реєстрації відповідача. У разі наявності на утриманні неповнолітніх дітей, така позовна заява може бути подана за місцем реєстрації позивача, а у разі відсутності даних про місце реєстрації чи відсутності реєстрації відповідача, позовна заява може бути подана за місцем знаходження майна відповідача чи останнім відомим місцем його проживання чи перебування.

Згідно відповіді з ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області від 17.10.2025 року, відповідач ОСОБА_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та 29.05.2017 р. знятий з реєстрації.

Таким чином, останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зокрема місце проживання чи перебування відповідача, відомі номери засобів зв`язку відому та адреси електронної пошти, однак представницею позивачки в порушення зазначеної норми права у позовній заяві не зазначено місце проживання чи перебування відповідача, зареєстрованого відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2002 року № 265, оскільки представницею позивачки зазначено останнє відоме місце проживання в Україні за адресою: АДРЕСА_2 , але до позовної заяви не додано жодного доказу зазначеного, тому представниці позивачки необхідно зазначити точне місце проживання чи перебування відповідача, зареєстрованого у встановленому законом порядку, або зазначити місцезнаходження та докази місцезнаходження майна відповідача з метою визначення підсудності наявної справи Арцизькому районному суду Одеської області. Якщо відповідач не зареєстрований в установленому законом порядку та не має майна на території України, представниці позивачки необхідно зазначити місце проживання відповідача поза межами України, оскільки відповідач є громадянином Республіки Тунісу.

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, однак представницею позивачки в порушення зазначеної норми права у позовній заяві не зазначено обставин та доказів, що свідчать про: відсутність згоди чи ухилення відповідача від розірвання шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки у позовній заяві зазначено, що сторони не мають спільних дітей; факти, які свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення для розгляду справи (захворювання відповідачки хронічним алкоголізмом, відсутності між подружжям близьких відносин, окреме проживання подружжя протягом тривалого часу, подружня невірність, жорстоке поводження з чоловіком тощо); факт окремого проживання подружжя протягом тривалого періоду часу.

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивачка має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Крім того, звертаю увагу на те, що відповідно до частини 5 статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви (частина 3 статті 83 ЦПК України).

Також, зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач є громадянином Республіки Туніс. Представниця позивачки у позовній заяві зазначила адресу місця проживання відповідача на території України, однак у позовній заяві не зазначено доказів, що підтверджують факт проживання відповідача на території України та до позовної заяви не додано таких доказів, що буде перешкоджати виклику відповідача у судове засідання відповідно до вимог статті 130 ЦПК України та вплине на неможливість розгляду справи, оскільки відповідно до вимог частини 5 статті 128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб відповідач мав достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Звертаю увагу на те, що у випадку проживання відповідача за межами України, то, відповідно до частини 8 статті 130 ЦПК України, йому необхідно вручити судову повістку в порядку, визначеному міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, тобто з дотриманням вимог Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам, тому представниці позивачки необхідно зазначити у позовній заяві місце проживання відповідача, зареєстроване в установленому порядку.

Перелічене вище дає підстави зробити однозначний висновок, що позовна заява подана позивачкою та її представником в порушення правил про підсудність та положень Закону України «Про міжнародне приватне право», а також в порушення статей 175, 177 ЦПК України, зокрема з вищезазначеними недоліками, що унеможливлює вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Таким чином, вищевказані недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі та подальший розгляд справи і ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Вважаю за необхідне звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у пункту 7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК України, у зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно з вимогами статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 175 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, вважаю, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, вказаних вище протягом десяти днів з дня отримання позивачкою чи її представницею копії наявної ухвали.

Крім того, вважаю за необхідне попередити позивачку та її представницю, що у разі не усунення порушень закону, допущених при подачі позовної заяви до встановленого законом строку, позовна заява буде вважатися не поданою, та повернута.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, для відповідача.

Також, вважаю за необхідне роз`яснити позивачці, що термін «зазначення доказів» слід розуміти як робити якусь позначку; позначати, записувати з метою указати, пишучи, указувати, висловлювати думку, звертати увагу на що-небудь, та в жодному разі не слід розуміти як «надання доказів», оскільки надання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, про що також зазначив Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 12 червня 2009 року № 2.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Повідомити про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії наявної ухвали позивачкою чи її представницею.

Роз`яснити позивачці та її представниці, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України http:/court.gov.ua/fair/sud1502/.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.І. Черевата