Провадження № 2/641/432/2025 Справа № 645/3061/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Музиченко В.О.,

за участю секретаря судового засідання Микитюк В.П.,

представника відповідача Злобіна А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 645/3061/24 за позовом Акціонерного товариства "Сенс банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ "Сенс банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 501313008 у розмірі 39815,17 грн. та судовий збір в сумі 2422,40 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 17.04.2021 року між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501313008, у відповідності до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит. ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором № 501313008 належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 28.02.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 39815,17 грн., яка складається з: 27249,17 грн. заборгованість по кредиту, 12566,00 грн. заборгованість по відсотках.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.2024 року позовну заяву передано для розгляду до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.06.2024 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

07.08.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказує на те, що вона не направляла банку оферту з пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії, в зв`язку з чим між банком і ОСОБА_1 ніколи не укладався кредитний договір № від 17.04.2021 року. До позовної заяви позивач не надав кредитний договір. Замість нього надано копію довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб, копію паспорту споживчого кредиту, копію акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, а також копію оферти на укладання угоди про надання кредиту без особистого підпису ОСОБА_1 . Жоден з наданих позивачем документів не містить її підпису. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого не означає укладення кредитного договору. Наданий до суду розрахунок заборгованості є необґрунтованим та недоведеним, оскільки позивачем у даній справі не доведено наявності грошового зобов`язання, що є його процесуальним обов`язком. До матеріалів справи додано довідку про ідентифікацію, однак по тексту вказаної довідки неможливо встановити, який договір ОСОБА_2 уклала з АТ «Сенс Банк», також відсутня дата та номер договору. Довідка не підписана представником банку та немає печатки. Докази видачі грошових коштів відсутні. Матеріали справи містять меморіальний ордер в якому зазначено платник ОСОБА_1 - одержувач ОСОБА_1 , яким чином перерахування особистих коштів клієнта з одного рахунку на інший розцінюється позивачем як надання кредиту невідомо. Просила у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.10.2024 року задоволено клопотання представника АТ "Сенс банк" Рудницького Ю.І. про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

27.12.2024 року представником позивача надані додаткові пояснення в яких останній зазначив, що 17.04.2021 між сторонами у справі укладено кредитний договір у формі електронного документу з використанням відповідачем електронного підпису - 3045, на підставі якого ним був отриманий кредит готівкою у розмірі 30 000, 00 грн., під процентну ставку 45.00% річних. Доказом отримання кредитних коштів є меморіальний ордер № 201279725 вiд 19 квітня 2021 року. Меморіальний ордер є первинним документом, що містить відомості про операцію банку, а отже наданий позивачем суду меморіальний ордер є належним, допустимим та достатнім доказом надання кредиту згідно умов Кредитного договору. Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнта, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерський облік та фінансову звітність, а тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. Долучений банком до матеріалів справи розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

У судове засідання представник АТ "Сенс банк" не з`явився, матеріали справи містять заяву представника банку про проведення судового розгляду за його відсутності.

Представник відповідача Злобін А.Д. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. Підтримав заперечення проти позову, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано копію Акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно якої АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію ОСОБА_1 на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

До матеріалів позовної заяви також долучено довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, з відміткою про їх підписання 17.04.2021 ОСОБА_1 , згідно з паспортом споживчого кредиту мета отримання кредиту на споживчі цілі, ліміт кредиту - 30000,00 грн, процентна ставка 45 % річних, тип процентної ставки фіксована.

Як вбачається зі змісту довідки про ідентифікацію, виданої АТ «Сенс Банк», клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , з якою укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», укладеного між банком та клієнтом, ідентифікований в АТ «Сенс Банк».

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом загальна заборгованість ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору № 501313008 від 17.04.2021 станом на 28.02.2023 становить 39815,17 грн.

Відповідно до витягу з державного реєстру банків від 02.12.2022 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» 01.12.2022 року змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

06 листопада 2023 року представником АТ «Сенс Банк» відповідачу направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором № 501313008 про необхідність протягом 30 календарних днів повернути заборгованість за договором в розмірі 39815,17 грн.

Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ «Сенс Банк» до суду за захистом своїх прав.

Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідност. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1ст. 530 ЦК Українивизначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд зазначає, що наданий суду примірник Акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії містить посилання на те, що угода направлена/надана Позичальнику у спосіб, обраний останнім у Оферті на укладення цієї угоди, однак в матеріалах справи відсутня як Оферта на укладення угоди, так і копія Кредитного договору № 501313008 від 17.04.2021 року.

Саме по собі підписання паспорту споживчого кредиту не може свідчити про укладання між сторонами кредитного договору.

При цьому довідка АТ «Сенс Банк» про ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 не містить ані дати, часу, способу такої ідентифікації, ані дати її складення, інформації про представника банку, який підтвердив ідентифікацію. В цій довідці відсутні будь-які відомості про те, в результаті яких дій було проведено ідентифікацію ОСОБА_1 . Також довідка не містить підпису представника та печатки АТ «Сенс-Банк».

З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про недоведеність в межах цієї справи укладання 17.04.2021 року між АТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 кредитного договору № 501313008.

Суд також зазначає, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором № 501313008 є внутрішнім документом банку, не може бути прийнятий судом на підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору. Вказаний розрахунок не відображає суму наданих коштів, а також розмір процентної ставки, за якою нараховано заборгованість зі сплати процентів.

Додана до позовної заяви виписка про рахунку не містить ідентифікації про її створення саме за кредитним договором № 501313008 від 17.04.2021 року, виписка складена за період з 17.04.2021 року по 28.02.2023 року, відомості про те, що вказана в ній заборгованість у визначеному позивачем розмірі є актуальною на час звернення до суду, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, позивач на підтвердження отримання кредиту посилається на меморіальний ордер № 201279725 від 19.07.2021 року, однак вказаний меморіальний ордер не може бути доказом підтвердження перерахування ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки з вказаного ордеру вбачається, що ОСОБА_1 (платний) перерахувала ОСОБА_1 (отримувач) 30000,00 грн., призначення платежу: надання кредиту за кредитним договором № 501313008 від 17.04.2021. Вказаний ордер не підтверджує надання АТ «Альфа банк» Злобіній О.Ю. кредитних коштів, натомість є підтвердженням, що відповідач самостійно перераховувала кошти з одного рахунку на інший.

Враховуючи те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту укладення кредитного договору № 501313008 від 17.04.2021 року між банком та ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги АТ "Сенс банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 280-283 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову АТ "Сенс банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Витрати АТ "Сенс банк" зі сплати судового збору покласти на АТ "Сенс банк".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Акціонерне товариство "Сенс банк" (адреса місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, код 23494714).

Відповідач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

Суддя В.О.Музиченко