Провадження № 2/524/5974/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2025 р м.Кременчук

Суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Алексашина Н.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту.

Ознайомившись з поданими матеріалами, суд вважає, що позовну заяву слід передати на розгляд іншому суду за підсудністю.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Крім того, відповідно до частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Верховний Суд у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 523/14831/21 звернув увагу на те, що з аналізу логічної послідовності змін до формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю випливає її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Подібні правові висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

У постанові Верховного Суду від 25 лютого 2018 року у справі № 201/12876/17 (провадження № 61-35697св18) зазначено, що "правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення".

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 (провадження № 61-30812св18) зазначено, що "правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно".

В прохальній частині позовної заяви позивачка прохає скасувати арешт накладений на все її нерухоме майно, без наведення конкретних об`єктів нерухомості.

Разом з тим, у тексті позовної заяви йдеться про обтяження накладене на належну позивачці ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0215.

З доданої до позовної заяви Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно убачається, що спірна земельна ділянка площею 4,6247 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Запсільської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Переліку іншого нерухомого майна, на яке накладено арешт, позивачка не наводить.

Відтак, спір у цій справі виник з приводу нерухомого майна,а тому на нього поширюються правила виключної підсудності.

Зважаючи на викладене, подана позовна заява належить до юрисдикції Кременчуцького районного суду Полтавської області.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що спір виник з приводу нерухомого майна, розташованого поза межами територіальної юрисдикції Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області, до позову застосовуються правила виключної підсудності, а тому його слід передати на розгляд Кременчуцького районного суду Полтавської області.

Керуючись ст.ст.30, 31 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту, передати за підсудністю на розгляд Кременчуцького районного суду Полтавської області.

Справу передати на розгляд Кременчуцького районного суду Полтавської області не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.С. Алексашина