Справа № 196/224/25
№ провадження 2/196/226/2025
06 жовтня 2025 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабічевої Л.П.,
за участю секретаря судового засідання Кузнецової Г.С.,
учасники справи та представники учасників справи:
представник позивачки - адвокат Чальцев Дмитро Вадимович,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДНІПРО-2020",
представник відповідача - адвокат Салтисюк Юрій Валерійович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні взалі суду с-ща Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРО-2020" про розірвання договору оренди земельної ділянки, -
У березні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРО-2020" /далі ТОВ "ДНІПРО-2020"/ про розірвання договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до п.п.4.1 та 4.5 вказаного договору, відповідач зобов`язався протягом строку дії договорів за кожен рік користування земельною ділянкою, але не пізніше 31 грудня кожного року дії договору оренди земельної ділянки сплачувати орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки. Згідно п.9.4 договору орендар ТОВ "ДНІПРО-2020" зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою.
На даний час відповідачем не виплачено орендну плату за Договором оренди земельної ділянки від 15.11.2022 за 2023-2024 роки.
Розділом 12 Договору визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання у разі: за взаємною згодою; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Вважає за потрібне розірвати Договір оренди земельної ділянки, оскільки відповідач систематично не сплачує орендну плату протягом декількох років.
Вона неодноразово зверталася в усній та письмові формі (лист від 27.01.2025) до керівника ТОВ "ДНІПРО-2020" з питання виплати заборгованості та з вимогою розірвання договору оренди земельної ділянки від 15 листопада 2022 року, однак питання до цього часу так і залишилося не вирішеним, орендну плату їй не виплачено, а договір до цього часу не розірвано.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2025 рокувідкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання(а.с. 26).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2025 року відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "ДНІПРО-2020" поновлено строк для подання відзиву та прийнято відзив по справі (а.с. 126-127).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 133).
Представником відповідача ТОВ "ДНІПРО-2020" - адвокатом Салтисюком Ю.В. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Послався на те, що позовні вимоги суперечать фактичним обставинам та вимогам закону.
Так, згідно пункту 4.1 та 4.5 укладеного договору оренди ТОВ «ДНІПРО-2020» зобов`язалося протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, але не пізніше 31 грудня кожного року дії договору оренди земельної ділянки сплачувати орендну плату у розмірі 5% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки.
Позивачка зазначає, що в порушення п.9.4. договору оренди землі ТОВ «ДНІПРО-2020» їй не виплачено орендну плату за договором оренди земельної ділянки від 15 листопада 2022 року за 2023-2024 роки. Однак, вказане не відповідає дійсності.
Відповідач доводить до відома, що як в 2023 так і в 2024 році позивачці було виплачено орендну плату за умовами оскаржуваного договору оренди, що було здійснено на умовах передплати, навіть в розмірі, що значно перевищує визначені суми оренди, що відповідно було здійснено на прохання позивачки та погоджено відповідачем.
Так, 25 січня 2023 року ТОВ «ДНІПРО-2020» на користь ОСОБА_1 було виплачено орендну плату в сумі 6 000 грн. 00 коп., що підтверджено складеним платіжним документом, у вигляді накладної № 64, де міститься власноручний підпис ОСОБА_1 .
Також, 16 травня 2024 року ТОВ «ДНІПРО-2020» на користь ОСОБА_1 було виплачено орендну плату в сумі 6 000 грн. 00 коп., що підтверджено складеним платіжним документом, у вигляді накладної № 222, де міститься власноручний підпис ОСОБА_1 . Вказані платіжні документи підписані особисто ОСОБА_1 та підтверджують факт виплати орендної плати за умовами оскаржуваного договору оренди землі та відповідно прийняття даних оплат позивачкою.
Загальними нормами цивільного законодавства чітко врегульовано порядок укладення договорів на принципах вільного вибору сторонами його умов, обов`язковості виконання положень договору, а також порядок визначення ціни за договором.
Відповідач добросовісно дотримується своїх обов`язків, щодо видачі орендної плати за користування земельної ділянки по відношенню до позивачки, та станом до теперішнього часу включно, на умовах договору оренду, у встановлені договором строки та умови, виплачує орендну плату, не допускаючи заборгованості.
Таким чином, відповідач здійснив виплату орендної плати позивачці в 2023 році в розмірі 6000 грн. та в 2024 році в розмірі 6000 грн., що відповідно виключає факт можливої заборгованості з її виплати чи завдання шкоді іншій стороні договору. Отже, заборгованості за Договором оренди земельної ділянки відповідачем не допущено, ніякої шкоди позивачці, в розумінні норм ст.651 ЦК України, завдано не було, а відтак, викладені в позовній заяві обґрунтування являються безпідставними (а.с. 107-119).
Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Чальцев Д.В. у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить позовні вимоги задовольнити, також пояснив, що позивачка не отримувала від відповідача орендну плату у розмірі 6000 грн. та у розмірі 6000 грн., будь-які документи про отримання даних сум позивачка не підписувала. У подальшому через систему "Електронний суд" подав заяву про продовження розгляду справи без участі позивачки та її представника, позов підтримують у повному обсязі (а.с. 162-163).
Представник відповідача ТОВ "ДНІПРО-2020" - адвокат Салтисюк Ю.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважав їх безпідставними з підстав викладених у відзиві, у задоволенні позову просить відмовити. У подальшому подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі письмових обґрунтувань та залучених доказів, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 161).
Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню повністю з таких підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках (ст.ст. 12, 13 ЦПК України).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до п.п. 4.1-4.6 Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі?та розмірі: 5% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки. До розміру орендної плати включається сума, яка дорівнює розміру прибуткового податку та перераховується до бюджету. Орендна плата сплачується готівкою через касу Орендаря та/або через підприємства поштового зв`язку, згідно розрахункової відомості за врахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації/інфляції. Орендна плата вноситься у такі строки: не пізніше 31 грудня кожного року та нараховується один раз на рік. Розмір орендної плати переглядається один раз у рік.
Факт укладення спірного Договору та користування відповідачем спірною земельною ділянкою визнається сторонами та не заперечується.
28 січня 2025 року представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Зачепіло З.Я. була направлена відповідачу ТОВ "ДНІПРО-2020" заява від 27.01.2025 року про розірвання договору оренди земельної ділянки від 15.11.2022 у зв`язку з невиплатою орендної плати за декілька років (а.с. 15-17).
Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання договору оренди земельної ділянки посилається, зокрема, на ту обставину, що відповідач за період 2023-2024 р.р. не сплатив оренду плату в розмірі та на умовах, передбачених спірним договором, що є істотним порушенням умов спірного договору та підставою для його розірвання.
Стороною відповідача на спростування доводів сторони позивачки щодо систематичної несплати орендної плати за спірним Договором суду надано накладну №64 від 25.01.2023, згідно якої ТОВ "ДНІПРО-2020" виплачено 25.01.2023 р. ОСОБА_1 орендну плату готівкою в сумі 6 000,00 грн., що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 (а.с.118), та накладну №222 від 16.05.2024, згідно якої ТОВ "ДНІПРО-2020" виплачено 16.05.2024 р. ОСОБА_1 орендну плату готівкою в сумі 6 000,00 грн., що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 (а.с. 119). Оригінали накладних досліджено судом у судовому засіданні.
? Факт належності позивачці підпису у наданих відповідачем доказах, а також факт отримання позивачкою зазначених у них грошових коштів стороною позивача в судовому засіданні не спростовано.
Крім того, в ході розгляду справи судом представнику позивача було роз`яснено право на подання клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.
Однак, представник позивача таким правом не скористався і в судовому засіданні повідомив, що таке клопотання подавати не буде.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Стаття 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Разом з тим за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Виходячи з системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 відступила від висновку, викладеного в її постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17, шляхом його конкретизації та зазначила, що: пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України як спеціальна норма права передбачає самостійну і достатню підставу для розірвання договору оренди землі у разі систематичної повної несплати орендної плати. У цьому випадку немає потреби оцінювати істотність порушення та застосовувати загальне правило, передбачене в частині другій статті 651 ЦК України, оскільки законодавство передбачає додаткову (до загальних) підставу розірвання договору оренди землі; якщо орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, то застосуванню підлягає загальне правило частини другої статті 651 ЦК України, а не припис пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України. Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, укладаючи такий договір, то такий договір має бути розірваний саме на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
До того ж у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, потрібно розуміти саме як повна несплата орендної плати, у строки, визначені договором, що відповідатиме дотриманню принципу збереження договору та забезпечення справедливого балансу інтересів сторін договору оренди землі.
Також, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що несплата орендної плати в розумінні пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України охоплює випадки лише повної несплати орендної плати, у строки, визначені договором. Натомість часткова несплата (недоплата) орендної плати може бути підставою для розірвання договору оренди землі на підставі частини другої статті 651 ЦК України, якщо таке порушення умов договору буде кваліфіковане як істотне.
Згідно спірного Договору від 15.11.2022 р. на час укладення договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки склала 8 255,81 грн. /п.2.5 договору/.
Відповідно розмір орендної плати за умовами спірного договору становив 412,79 грн. за один рік оренди (5% від нормативної грошової оцінки 8 255,81 грн. станом на 2022 р.).
Щодо розміру нормативно-грошової оцінки земельної ділянки за 2023-2024 р.р. позивачка не надала суду відповідних доказів, також не надала розрахунок орендної плати за дані роки.
Позивачка посилається на ту обставину, що відповідач не сплатив їй орендну плату за 2023-2024 р.р.
Відповідно до накладної від 25.01.2023 № 64 позивачка отримала орендну плату на суму 6000 грн., а також відповідно до накладної від 16.05.2024 № 222 позивачка отримала орендну плату на суму 6000 грн.
Отже, судом встановлено, що у 2023 та 2024 році відповідачем було здійснено виплату орендної плати позивачці на суму, яка значно перевищує розмір орендної плати за земельну ділянку станом на час подання позову.
Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій ст.14 Закону України "Про оренду землі".
Водночас, беручи до уваги приписи ст.531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Поміж тим, чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати наперед за майбутні періоди користування земельною ділянкою.
Суд зауважує, що внесення орендарем коштів за майбутні періоди буде обґрунтованим та вважатиметься орендною платою за користування земельною ділянкою за договором оренди землі, якщо в договорі: або міститься положення про право орендаря сплачувати орендну плату за майбутні періоди (достроково); або взагалі нічого не сказано про таку можливість та відсутня заборона про вчинення таких дій.
Таким чином, враховуючи положення статті 531 ЦК України, зміст накладної від 25.01.2023, яка свідчить про те, що ОСОБА_1 погодилася на отримання орендної плати у загальному розмірі 6000,00 грн., а також зміст накладної від 16.05.2024, яка свідчить про те, що ОСОБА_1 погодилася на отримання орендної плати у загальному розмірі 6000,00 грн., що значно перевищує розмір орендної плати, який підлягав сплаті за відповідні періоди, а також дії орендаря, який сплатив вказану суму, слід дійти висновку, що сторони погодили вказаний порядок сплати орендної плати, і цей порядок було ними реалізовано, отже у орендаря станом на день пред`явлення позову була відсутня заборгованість перед орендодавцем по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2019 року у справі № 704/236/17, від 02 жовтня 2019 року у справі № 321/329/17, від 22 червня 2021 у справі № 364/546/19.
Згідно із ч.ч. 1-4 ст.12, ч.6 ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх цивільних процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Отже, в судовому засіданні не доведено наявність зазначених у позові підстав для розірвання договору оренди землі, які передбачені статтею 141 ЗК України та частиною другою статті 651 ЦК України.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.
Щодо вимоги про покладення судових витрат на відповідача, суд зазначає таке.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Враховуючи викладене, те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачкою, та витрати на професійну правничу допомогу відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРО-2020" про розірвання договору оренди земельної ділянки - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІНПРО-2020", місцезнаходження: 51010, с.Бабайківка, вул.Дружби, буд.31а, Дніпровського району, Дніпропетровської області, .

Повне рішення складено 16 жовтня 2025 року.

Суддя Л.П. Бабічева