ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/1276/25
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

17 жовтня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Приходько Л. А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

06 травня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі заочне рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») задоволено:

- стягнено з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») заборгованість за кредитним договором № 5503071 від 07 лютого 2022 року у розмірі 97610,00гривень, з яких сума кредиту 20000,00гривень, сума процентів за користування кредитом 77610,00гривень.

- стягнено з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна») судові витрати в розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 липня 2025 року заяву адвоката Веріковської Т.А. діючої в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

14 жовтня 2025 року, не погоджуючись з рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06 травня 2021 року, представник ОСОБА_1 адвокат Веріковська Т.А. подала апеляційну скаргу, сформувавши її в підсистемі Електронний суд одночасно заявивши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення суду.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заявником зазначено, що оскаржити рішення суду у встановленому законом порядку не мала можливості у зв`язку з тим, що відповідачка, як фізична особа, не має зареєстрованого «Електронного кабінету», перебуває за кордоном та обмежена у доступі до інтернету.

Зазначивши, що судом не враховано обставин, на які посилається відповідачка, що під час окупації міста Херсона вона разом із сім`єю терміново виїхали з міста та зараз змушені проживати закордоном - евакуйовані міською владою, номер телефону та інші зв`язки втрачені, а для подання апеляційної скарги відповідачка має сплатити судовий збір, розмір якого, будучи в складній фінансовій ситуації для відповідача є значним.

Окрім того, посилається на запровадження воєнного стану, який відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України повинен враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами. Враховуючи що відповідачка перебуває в статусі біженця, потребує допомогу, в місті Херсоні втрачене майно та робота, більш того, із позовом не згодна та не визнає його, просила поновити строк на апеляційне оскарження.

Частиною четвертою статті 287 ЦПК України визначено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною 2 статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених в частині другій статті 358 цього Кодексу (частина 3 статті 354 ЦПК України).

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Підстави пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 №475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

ЄСПЛ вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (рішення ЄСПЛ від 20 лютого2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Положеннями статті 272 ЦПК України визначено порядок вручення судового рішення.

Відповідно частини 5 статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Пунктами 2 та 4 частини 6 вказаної статті визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи, а день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

Згідно вимог частини 1 статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до частини 1 статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно частин 1, 2 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Із заяви про поновлення строку вбачається, що ухвала Херсонського міського суду Херсонської області 03 липня 2025 року якою залишено без задоволення заяву адвоката Веріковської Т.А. діючої в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення постановлено за відсутності учасників справи.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала суду зареєстрована 04 липня 2025 року та забезпечено надання загального доступу 07 липня 2025 року.

Зважаючи на те, що повний текст ухвали суду про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення було складено 03 липня 2025 року початок строку на його оскарження заочного рішення обчислюється, відповідно до вимог частини 4 статті 287 та частини 1 статті 354 ЦПК України, саме з дня складення повного судового рішення(ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення), а отже останнім днем для подання апеляційної скарги на заочне рішення суду є 05 серпня 2025 року (з урахуванням вихідних днів).

Апеляційна скарга на оскаржуване рішення суду подана представником ОСОБА_1 адвокатом Веріковською Т.А. лише 14 жовтня 2025 року.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник посилається на неможливість здійснення нею процесуальних дій, зокрема подання апеляційної скарги у строк визначений цивільним процесуальним законодавством у зв`язку з перебуванням за кордоном в статусі біженця, обмеженням у доступі до інтернету та запровадження воєнного стану.

Проте, сам по собі факт введення в Україні воєнного стану та виїзд з міста не є підставою для поновлення пропущеного строку, встановленого законом для вчинення процесуальної дії.

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 оку № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Надалі воєнний стан неодноразово продовжувався та триває на теперішній час.

Водночас продовження процесуальних строків до його закінчення спричинить порушення стабільності суспільних відносин, адже унеможливить, зокрема, набрання законної сили судовими рішеннями.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 березня 2023 року у справі № 600/6840/21-а.

Введення на території України воєнного стану не зупиняє перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення (продовження) процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення (продовження) такого строку.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для продовження процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Зазначене відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22.

Відповідно до вимог частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Отже, факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для продовження процесуального строку.

Матеріали додані до апеляційної скарги та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження не містять відомостей щодо дати вручення копії ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заявнику чи його представнику.

Враховуючи зазначене, вказані обставини не підтверджують наявність обставин, що об`єктивно унеможливлювали подати заявником апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня постановлення ухвали суду.

Інших обставин, які б об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня постановлення судового рішення, тобто до 04 серпня 2025 року, у клопотанні про поновлення строку не зазначено. Додані до клопотання медичні документи не стосуються строку визначеного процесуальним законом для подання апеляційної скарги.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

ЄСПЛ зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року в справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення у справі «МПП «Голуб» проти України» (MPP Golub v. Ukraine), № 6778/05, ЄСПЛ, від 18 жовтня 2005 року).

Із урахуванням наведених положень національного законодавства та практики ЄСПЛ, оцінивши наведені представником ОСОБА_1 адвокатом Веріковською Т.А. у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини, апеляційний суд дійшов висновку що заявником не надано належного пояснення тому, що перешкоджало їй подати апеляційну скаргу у строки, визначені процесуальним законом.

Згідно з частиною 3 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частина 4 статті 357 ЦПК України).

З урахуванням вищенаведеного апеляційна скарга має бути залишена без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали ОСОБА_1 має право звернутись із клопотанням, у якому вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та надати докази на їх підтвердження.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Веріковської Тетяни Анатоліївни на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 06 травня 2025 року залишити без руху.

Надати представнику ОСОБА_2 адвокату Веріковській Тетяні Анатоліївні строк для подачі до суду апеляційної інстанції, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, для надання зазначення інших підстав для поновлення строку.

Роз`яснити, що якщо заяву не буде подано заявником в зазначений строк або вказані ним підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Херсонського апеляційного суду Л.А. Приходько