Справа № 275/601/25
21 жовтня 2025 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області
у складі головуючого судді Миколайчука П.В.,
із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Короткий зміст позовних вимог
ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі представника - адвоката Тараненка А.І., звернулося до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №597641420 від 20.07.2023 в розмірі 34 578,15 грн.
Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» обґрунтовані тим, що 20.07.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №597641420 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надає кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6 700 грн на умовах строковості, зворотності, платності, шляхом надання відповідачеві грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , зазначену відповідачем в заявці на отримання грошових коштів, рекомендована дата повернення 04.08.2023 (дата закінчення дисконтного періоду); кінцева дата повернення кредиту 19.08.2028. Процентна ставка за договором: протягом дисконтного періоду - 0,72% в день, у разі пролонгації дисконтного періоду 2,05% в день, після закінчення дисконтного періоду 2,98% в день, орієнтовна загальна вартість кредиту 7 423,60 грн.
Позивач зазначає, що 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до вказаного договору укладалися додаткові угоди. На виконання договору факторингу, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги №248 від 12.09.2023, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за договором №597641420 від 20.07.2023
10.10.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №10/1024-01, за яким ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права вимоги до боржників ТОВ «Таліон Плюс».
29.05.2025 укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги за договором №597641420 від 20.07.2023.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №597641420 від 20.07.2023 у сумі 34 578,15 грн, з яких: 6 699,60 грн - заборгованість по тілу кредиту та 27 878,55 грн - заборгованість за відсотками.
Вказану суму боргу позивач просить стягнути з відповідача.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 22.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та задоволено клопотання про витребування доказів.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у порядку ст. 128, ст. 131 ЦПК України, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
20.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження
Судом встановлено, що 20.07.2023 ОСОБА_1 було створено в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказано персональні дані, суму кредиту 6 700 грн, номер картки 4441-11XX-XXXX-0907 (а.с.19).
20.07.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії №597641420, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 6 700 грн з кінцевим строком повернення до 19.08.2028, зі сплатою процентів за користування кредитом: протягом дисконтного періоду - 0,72% в день, у разі пролонгації дисконтного періоду 2,05% в день, після закінчення дисконтного періоду 2,98% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, складає 7 423,60 грн; орієнтовна реальна процентна ставка складає 1 112,83% річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 110,8% від суми першого траншу. Договір підписаний електронним підписом ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором (а.с.29-30, 30-39).
Згідно довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ОСОБА_1 20.07.2023 будо акцептовано оферту одноразовим ідентифікатором (а.с.12).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 597641420 від 20.07.2023, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нарахувало відповідачу заборгованість за період з 20.07.2023 по 12.09.2023 у розмірі 12 616,65 грн (а.с.49).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 597641420 від 20.07.2023, ТОВ «Таліон Плюс» нарахувало відповідачу заборгованість (з урахуванням нарахувань ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») за період з 13.09.2023 по 31.12.2023. Загальна заборгованість склала 34 578,15 грн (а.с. 47-48).
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 597641420 від 20.07.2023, станом на 05.06.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «ЕЙС» склала 34 578,15 грн (а.с.46).
28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с. 74-77).
28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2020 (а.с. 79 зв.).
31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2021 (а.с.80-83).
31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2022 (а.с.85).
31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2023 (а.с. 85 зв.).
31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідно до якої строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжився до 31.12.2024 (а.с. 86).
12.09.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» підписано протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно реєстру прав вимоги №248 від 12.09.2023, згідно з яким передано право вимоги за кредитним договором № 597641420 від 20.07.2023 до ОСОБА_1 (а.с.71,72).
10.10.2023 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу №10/1024-01, за умовами якого, ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 597641420 від 20.07.2023 до ОСОБА_1 (а.с.66-69, 64-65, 63).
29.05.2025 між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № 597641420 від 20.07.2023 до ОСОБА_1 (а.с.58-61).
З реєстру божників до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 вбачається, що ОСОБА_1 вказаний у списку боржників за №6372 за кредитним договором № 597641420 від 20.07.2023, за яким загальна сума заборгованості становить 34 578,15 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 6 699,60 грн, заборгованість за простроченими відсотками 27 878,55 грн (а.с.56-57).
Інших доказів по суті позову суду не надано.
Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки суду.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитними договором особою, яка набула таке право відповідно до договору відступлення прав вимоги.
Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
За приписами ч 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариства відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі приєднався до Правил відкриття кредитної лінії визнає та погоджується на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.
Отже, підписання кредитного договору свідчить про те, що ОСОБА_1 (відповідач) всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір кредитної лінії № 597641420 від 20.07.2023 укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора MNV344NH. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін уважається укладеним в письмовій формі.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до п.2.1, п.2.3, п.5.1 договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 20.07.2023. Сума кредиту 6 700 грн перераховується на рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки 4441-11XX-XXXX-0907.
У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів.
За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Пунктами 2.3, 7.3 договору кредитної лінії № 597641420 від 20.07.2023 визначено суму ліміту кредитної лінії 6 700 грн, строк дії кредитної лінії 5 років, позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю до 19.08.2028, або достроково.
ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за договором в частині повернення тіла кредиту не виконав (04.08.2023 сплатив 724 грн, з яких 0,40 грн зараховано на погашення основної суми, що відповідає п.7.7, п.7.8 договору), що доведено розрахунками заборгованості до договору кредитної лінії № 597641420 від 20.07.2023 та не спростовано відповідачем. Тому, заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 699,60 грн підлягає стягненню з відповідача.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
За ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування", максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набули чинності з 24.12.2023, відповідно до Закону України № 3498-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг".
Цим же Законом розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 17 такого змісту: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %».
При цьому ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 року у справі № 219/7527/16-ц).
Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 року у справі № 234/3840/15-ц).
Суд, перевіривши нарахування процентів за договором кредитної лінії № 597641420 від 20.07.2023, зауважує наступне.
Нарахування відсотків ТОВ «Манівео» здійснювалося за період з 20.07.2023 по 12.09.2023, тобто по дату відступлення права вимоги ТОВ «Таліон Плюс». Нарахування відсотків ТОВ «Таліон Плюс» здійснювалося за період з 13.09.2023 по 31.12.2023, тобто по дату відступлення права вимоги позивачу ТОВ «ЕЙС». Позивачем жодних нарахувань не здійснювалося. Тому, суд здійснив перевірку нарахувань за період з 20.07.2023 по 31.12.2023.
Згідно п.8.3.1. договору, за період від дати видачі кредиту до 04.08.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 262,8% річних (0,72% в день дисконтна процентна ставка).
За п.8.3.2. договору, у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду за період з наступного дня після 04.08.2023 проценти нараховуються за ставкою 747,34% річних (2,05%в день - індивідуальна процента ставка).
Відповідно до п.8.4. договору, після закінчення дисконтного періоду проценти нараховуються за ставкою 1087,7% річних (2,98% в день).
Згідно розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії № 597641420 від 20.07.2023, ОСОБА_1 04.08.2023 здійснив погашення кредиту на суму 724 грн, з яких 723,60 грн було зараховано на погашення процентів у дисконтному періоді за ставкою 0,72% в день (6 700 грн тіла кредиту х 0,72% в день х 15 днів = 723,60 грн).
Здійснивши погашення процентів у дисконтному періоді, відповідач продовжив дисконтний період, проценти в період з 05.08.2024 по 03.09.2023 (30 днів) нараховувалися за індивідуальною процентною ставкою 2,05% в день (6 699,60 грн тіла кредиту х 2,05% в день х 30 днів = 4 120,25 грн).
З 04.09.2023 по 31.12.2023 проценти нараховувалися, за п.8.4 договору, за ставкою 2,98% в день.
Однак, в розрахунку не прийнято до уваги ч.5 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" та п.17 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, за якими з 24.12.2023 встановлено максимальну процентну ставку 2,5% в день.
Тому, в період з 04.09.2023 по 23.12.2023 проценти слід нараховувати за ставкою 2,98% в день (6 699,60 грн тіла кредиту х 2,98% в день х 111 днів = 22 160 грн).
З 24.12.2023 по 31.12.2023 проценти необхідно нараховувати за ставкою 2,5% в день (6 699,60 грн х 2,5% в день х 8 днів = 1 339,92 грн).
Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за процентами в розмірі 27 620,17 грн (723,60 грн процентів за ставкою 0,72% в день + 4 120,25 процентів за ставкою 2,05% в день + 22 160 грн процентів за ставкою 2,98% в день + 1 339,92 грн процентів за ставкою 2,5% в день 723,60 грн погашеної заборгованості за процентами).
Пунктом 1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, право грошової вимоги за договором кредитної лінії № 597641420 від 20.07.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС», що підтверджено договором факторингу №20/1118-01 від 28.11.2018 з додатковими угодами між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; договором факторингу №10/1024-01 від 10.10.2023 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс»; договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»; реєстрами боржників.
Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Отже, вивчивши матеріали справи, дослідивши матеріали в їх сукупності, здійснивши перевірку правильності нарахувань за договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 597641420 від 20.07.2023 підлягають частковому задоволенню на суму 34 319,77 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 6 699,60 грн, заборгованість за простроченими відсотками 27 620,17 грн.
Розподіл судових витрат
Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 404,30 грн (34 319,77 грн задоволених позовних вимог х 2 422,40 грн сплаченого судового збору / 34 578,15 грн заявлених позовних вимог).
Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При ухваленні рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ.
Згідно з ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У справі, що розглядається позивачем доведено понесення ним витрат за надання правничої допомоги.
Водночас суд уважає, що розмір правової допомоги за оплату наданих послуг є завищеним, позаяк заявлена позивачем сума відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн є неспівмірною зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову. Водночас суд враховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат (представник позивача) не приймав участь в судовому засіданні, відповідач не подавав заперечень на позов.
Отже, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви щодо стягнення понесених позивачем витрат за надання правової допомоги та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. Саме така сума відповідає критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.
Заяв про розподіл інших судових витрат не надходило.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" заборгованість за договором № 597641420 від 20.07.2023 в розмірі 34 319 (тридцять чотири тисячі триста дев`ятнадцять) гривень 77 копійок, з яких: 6 699,60 грн заборгованість за основним боргом, 27 620,17 грн заборгованість за процентами.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" судовий збір в розмірі 2 404 (дві тисячі чотириста чотири) гривні 30 копійок та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Брусилівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не будуть подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 21.10.2025.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3
Суддя П.В. Миколайчук