Справа № 615/2180/25
Провадження № 2/615/460/25
14 жовтня 2025 року м. Валки
Валківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Левченка А.М.,
за участю секретаря судового засідання Павлович В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 615/2180/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів,
ОСОБА_1 звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн з твердої грошової суми на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягненням дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що Фрунзенським районним судом м. Харкова (справа № 645/1140/20) було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вони разом з дитиною як внутрішньо переміщені особи проживають за адресою: АДРЕСА_1 . На даний момент у відповідача змінилося матеріальне становище та обсяг доходів. У зв?язку з зростанням економічної кризи в державі матеріальне становище змінюється, ріст цін спонукає до необхідності витрачати на утримання дитини значні кошти на відповідне харчування, шкільне приладдя, одяг, взуття, проїзд у транспорті, заняття в гуртках. Сума 1200 грн, яка визначена рішенням суду № 645/1140/20 для дитини недостатня та навіть менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивач вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі не менше як 1/4 з його щомісячного доходу та з урахуванням усіх вид доплат, надбавок, та премій. На даний час відповідач проходить службу у в/ч НОМЕР_1 . Відповідач є молодою, працездатною людиною і має виконувати свій батьківський обов?язок щодо своєї дитини. Як зазначає, позивач, вона на даний час офіційно не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.
Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 18.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач у судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом надсилання рекомендованим листом судових повісток за місцем реєстрації, які повернулися до суду без вручення з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Валківського районного суду Харківської області. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.
Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Згідно із ч. 1 ст. 223ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , що видане від 22.08.2014 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №103.
Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.05.2020 року у справі № 645/1140/20 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, з подальшою індексацією відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 27.02.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі вищевказаного заочного рішення Фрунзенським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист від 29.09.2020 року у справі № 645/1140/20.
13.10.2020 року постановою заступника начальника відділу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження №63272107 з виконання виконавчого листа № 645/1140/20 виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова 29.09.2020 року.
Як вбачається з довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.04.2022 року, ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_3 фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки №1115 виданої 01.03.2025 року Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .
У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина третя статті 181Сімейного кодексуУкраїни визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 Сімейного кодексуУкраїни при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
У відповідності до положень статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У частині першій статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст статей 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.
Враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд вважає що є підстави для задоволення позовних вимог та зміни способу стягнення та розміру визначених раніше судом аліментів з твердої грошової суми у розмірі 1200 грн 00 коп. на 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Щодо розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання даного позову, сума судового збору у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 268, 273, 280-284, 289, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення та розміру аліментів задовольнити.
Змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, що стягуються на підставі заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова справа № 645/1140/20 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 1200 грн 00 коп на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення до Валківського районного суду Харківської області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ;
- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .
Повне судове рішення складено 16.10.2025 року.
Суддя А.М. Левченко