Справа № 344/2552/25
Провадження № 2/344/2084/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Яремчук Олександр Олексійович до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Яремчук Олександр Олексійович звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (надалі - «Відповідач 1»), Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (надалі Відповідач 2) про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позов мотивує тим, що 09 лютого 2022 р. о 09 год.50 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Надрічна, 78 сталося зіткнення автомобіля марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та транспортного засобу марки «ЗІЛ 131 НА» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «ЗІЛ 131 НА» реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходився у власності Аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, а водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Відповідачем-2 та вчинив ДТП при виконанні службових обов`язків.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 22.04.2022 р. ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Апеляційний суд встановив, що «09 лютого 2022 р. о 09 год.50 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Надрічна, 78 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ЗІЛ 131 НА» реєстраційний номер НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перед поворотом праворуч на вул. Б.Хмельницького не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 10.6, 10.4 Правил дорожнього руху».

Постановою Івано-Франківського міського суду від 28.04.2024 р. у справі №344/2643/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. Згідно мотивувальної частини даної постанови, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , керуючи 09.02.2022 р. транспортним засобом, не був уважним, не вибрав безпечної швидкості, не дотримався дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «ЗІЛ 131 НА» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги пп.2.3 б), 12.1, 13.1 ПДР, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

На вказане рішення суду позивачем було подано апеляційну скаргу. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30.05.2022 апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову судді Івано-Франківського міського суду від 28.04.2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП змінено. Виключено з мотивувальної частини судового рішення посилання на порушення ОСОБА_1 п.13.1 ПДР України (недотримання дистанції). В решті постанову суду залишено без змін.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ЗІЛ 131 НА» реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві « Українська пожежно-страхова компанія» за полісом №АТ/1957225 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був укладений 23.12.2021 та чинний станом на 09.02.2022.

Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну майну 130 000 гривень. Розмір франшизи: 1300 гривень. 02.06.2022 позивач звернувся до відповідача-1 як страхувальника із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із заподіяними йому збитками як власнику автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_3 .

В зв`язку з неотриманням відповіді 02.07.2022 позивач направив в адресу відповідача-1 лист-нагадування про надання інформації, з долученим до листа копії вищевказаних постанови апеляційного суду від 22.04.2022 та 30.05.2022. Листом від 19.07.2022 № 1433/18 відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, з тих мотивів, що судами першої та апеляційної інстанцій особою, винною у скоєнні ДТП було визнано водія транспортного засобу «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 (позивача).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, під час якої було пошкоджено транспортний засіб позивача, останньому спричинено майнову шкоду. Дії відповідача-1 як страховика щодо відмови у виплаті страхового відшкодування та порушення строку виплати страхового відшкодування є неправомірними та порушують майнові права і інтереси позивача.

Відповідач-2 зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Автомобіль марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 , під час ДТП зазнав значних механічних пошкоджень. Представником відповідача 23.02.2022 було оглянуто пошкоджений транспортний засіб «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 та складено Акт огляду колісного транспортного засобу (КТЗ).

Листом від 11.05.2022 №0851/18, відповідач повідомив, що розглянув адвокатський запит від 28.04.2022 в інтересах позивача щодо надання інформації та копій документів страхової справи за наслідками ДТП, що сталася 09.02.2022 року за участю ТЗ «ЗІЛ 131 НА» реєстраційний номер НОМЕР_4 , та ТЗ Форд», реєстраційний номер НОМЕР_5 , Поліс ОСЦПВВНТЗ АТ/1957225 та надає копію Акту огляду КТЗ від 23.02.2022 року та Звіту 300.22Е505-19. При цьому повідомляє, що за Полісом АТ/1957225 забезпеченим ТЗ є ЗИЛ 131 НА, реєстраційний номер 5955Ч1; дата укладення полісу - 23.12.2021 року, строк дії з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року; страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 130000 грн., розмір франшизи - 1300 грн. Сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті потерпілій особі ОСОБА_1 - 22162 ,84 грн. без ПДВ на запасні частини та матеріали. До листа додано: копію Акту огляду КТЗ від 23.02.2022 року; копія Звіту 300.22Е505- 19.

Згідно Звіту 300.22Е505-19 автотоварознавчого дослідження автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 04 травня 2022 року оцінювачем «ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали) 25 199,44 грн.

Таким чином, з врахуванням зазначених положень законодавства та встановленими судовими рішеннями обопільною виною позивача та іншого учасника ДТП водія ОСОБА_2 , відповідач-1 повинен був за результатами розгляду заяви позивача від 02.06.2022 р. виплатити позивачу 50 % від суми розрахованого страхового відшкодування, що відповідає обставинам дорожньо-транспортної пригоди та п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, як страхову виплату (страхове відшкодування) для відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля позивача, відповідач-2 зобов`язаний був сплатити йому як потерпілому 9781,5 гри. (22162,84 : 2 - 1300), тобто 50 % розрахованої страховиком суми страхового відшкодування за вирахуванням франшизи.

Відповідач-2 повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. У даному випадку, з врахуванням обоюдної вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, сума відшкодування складає 12806,17 (дванадцять тисяч вісімсот шість ) гривень 17 коп., з яких: 12 156,17 гри. як 50% різниці між фактичним розміром шкоди ((49511.79 -25199,45) : 2) 650 гривень як 50% франшизи згідно поліса СК.

Заява про виплату страхового відшкодування позивачем була подана 02.06.2022, та зареєстрована за вхідним №126 ІФОУ ПрПАВ «УПСК». З урахування цього, кінцевий 90-денний строк виплати страхового відшкодування сплив 31.08.2022. Основою для розрахунків пені, 3 % річних та інфляційних втрат є сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню. В даному випадку ця сума для розрахунків становить 9780,50 грн. за період прострочення з 01.09.2022 по 10.02.2025.

Виходячи з наведеного, розрахунок пені, 3% річних та інфляційних збитків наступний: 8 987 грн. 10 коп. - пеня; 718 грн. 74 коп. - 3% річних; 2 409 грн. 50 коп. - інфляційних втрат.

Зважаючи на викладене позивач просить стягнути:

з Відповідача 1 Приватного акціонерного товариства « Українська пожежно-страхова компанія» () на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) 21 896 гривень 84 коп., з яких : страхове відшкодування в розмірі 9781 грн. 50 коп.; пеня за період з 01.09.2022 по 10.02.2025 в розмірі 8 987 грн. 10 коп.; 3% річних за період з 01.09.2022 по 10.02.2025 в розмірі 718 грн. 74 коп; інфляційні втрати за період з 01.09.2022 по 10.02.2025 в розмірі 2 409 грн. 50 коп.

з Відповідача 2 Аварійно-рятувального загону сцеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області () на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) 12 806 гривень 17 коп.., з яких :відшкодування в розмірі 12 156 грн. 17 коп. ; франшиза в розмірі 650 грн. (а.с.1-11, т.1).

Ухвалою суду від 14.02.2025 року позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків вказаних в мотивувальній частині ухвали (а.с.78, т.1).

18.02.2025 року недоліки позовної заяви усунуто (а.с.79-81,т.1) та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.89, т.1).

10.03.2025 року представником Відповідача 2 подано відзив на позов, в задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити в повному обсязі. Відзив мотивує тим, що з часу вчинення ДТП 09.02.2022 року по тепер жодних звернень від позивача до Загону як роботодавця стосовно необхідності відшкодування завданої матеріальної шкоди автомобілю заявника не надходило. На запит адвоката позивача була надана відповідь, що з травня 2023 року по теперішній час водій ОСОБА_2 не перебуває у трудових відносинах із загоном, з травня 2023 року уся техніка, в тому числі автомобіль ЗІЛ 131НА н.з. НОМЕР_2 , передано до іншої пожежної частини. ОСОБА_2 пояснив, що після ДТП жодна зі сторін не мала претензій один до одного, стосовно необхідності чи можливості відшкодування завданих збитків, оскільки обидві сторони визнанні винними у вчиненні ДТП та порушенні вимог ПДР і у їх діях виявлено склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.124 КУпАП. Наявний на той час на балансі Відповідача 2 автомобіль був відремонтований їх силами.

Представник відповідача 2 зазначає, що у звіті експертного товарознавчого дослідження КТЗ від 04.05.2022 визначено експертом вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 25 199,44 грн. з ПДВ

Згідно листа відповідача від Відповідача 1 страховика від 11.05.22 страховою компанією підтверджено укладення полісу з АРЗ СП із зазначенням страхової суми за шкоду заподіяну майну 130 000 грн. та розмір франшизи 1 300 грн. Вказано суму страхового відшкодування, що могла б підлягати до виплати ОСОБА_1 22 162,84 грн. без ПДВ.

Листом від 19.07.2022 року за №1433/18 страховик надає письмову відмову у страховій виплаті з підстав відсутності цивільно-правової відповідальності згідно закону, обопільної винуватості обох водіїв у скоєнні ДТП. Виплата страхової суми не відбулася. Відповідно неправомірними та необґрунтованими на думку представника Відповідача 2 є проведені та затребувані позивачем до стягнення з АРЗ СП кошти в розмірі 12 199,44 грн. із 50% франшизи при тому, що за основу суми відшкодування збитків із страхової компанії позивач обирає вже іншу суму 22 162,84 грн. без франшизи не врахувавши, що визначена у травні 2022 року страховиком сума до можливого відшкодування вже становить суму без ПДВ і без франшизи.

Представник відповідача 2 вважає, що у разі правильного застосування норм права, невірним та необґрунтованими є визначені позивачем доводи про те, що визначені страховиком або судовим експертом суми страхового відшкодування/ відновлювального ремонту мають стягуватися повністю лише з відповідачів і в солідарному порядку. Визначена у звіті експерта від 04.05.2022 сума відновлювального ремонту з врахуванням зносу 25 199,44 грн., поділена на 2-х учасників винуватців ДТП дорівнює 12 599,72 грн., поділ розміру франшизи за полісом становить 650 грн. Відповідно до стягнення підлягало б з кожного з учасників та винуватців ДТП (позивач та водій АРЗСП) лише по 13 249,72 грн., а при виборі позивачем сторін в даній справі по 6 624,86 грн. з страховика Відповідача 1 та АРЗ СП Відповідача 2

Вважає, що оскільки ліміт відшкодування шкоди за завдану майну потерпілого шкоду згідно полісу автострахування водія ОСОБА_5 складає 130 000 грн., а визначена експертним дослідженням сума 25 199,44 грн. не перевищує ліміт страхового відшкодування, а тому позов до задоволення не підлягає. Крім того зазначає, що належним відповідачем в даній справі є страховик страхова компанія, яка неправомірно відмовила у відшкодуванні страхової виплати (а.с.105-113, т.1)

26.03.2025 року представник Відповідача 2 подав пояснення, відповідно до яких вважає, що позов в частині стягнення з них коштів підлягає відмові в повному обсязі, мотивуючи тим, що ліміт страхового відшкодування за полісом складав 130 000 грн. та розмір франшизи 1300 грн. разом з тим, станом на дату подання позову та відкриття провадження у справі виплата страхової суми не відбулася, доказів здійснення відновлювального ремонту автомобіля із фактичними затратами на ремонт, які б перевищували ліміт полісу чи розмір страхової виплати позивачем до матеріалів справи не надано. У зв`язку з викладеним вважає, що відсутні письмові належні допустимі докази того, що розмір максимально можливого страхового відшкодування 25 199,44 грн. недостатній для ремонту та відновлення авто позивача (а.с.99-101, т.1).

01.04.2025 року представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, оскільки після відкриття провадження у справі 10.03.2025 року Відповідачем 1 на рахунок позивача добровільно перераховано страхове відшкодування в розмірі 9 781 грн 50 коп., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають зменшенню в цій частині. Разом з тим, прострочення виплати страховиком страхового відшкодування, які не охоплюються розрахунком виконаним на день подання позову збільшено на 28 днів, а тому позов в частині стягнення пені та 3% річних інфляційних втрат підлягає перерахуванню та збільшенню в цій частині, просить стягнути з Відповідача 1 12 602,59 грн., яких: пеня за період 01.09.2022 по 10.03.2025 в розмірі 9 206,85 грн, 3% річних за період 01.09.2022 по 10.03.2025 в розмірі 741,25 грн, інфляційні втрати за період 01.09.2022 по 10.03.2025 в розмірі 2 654,49 грн. Стягнути з Відповідача 2 12 806,17 грн, з яких: відшкодування в розмірі 12 156,17 грн, франшиза в розмірі 650 грн (а.с.119-122, т.1).

01.04.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив, доводи Відповідача 2 просить відхилити, а позов задоволити в повному обсязі. Відповідь на відзив мотивує тим, що згідно звіту автотоварознавчого дослідження автомобіля вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту зносу автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає з ПДВ на запасні частини та матеріали 25 199,44 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля без врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля складає 49 511,79 грн. Сума страхового відшкодування без ПДВ на запасні частини та матеріали 22 162,84 грн. Поліс за вказаним страховим випадком передбачає франшизу у розмірі 1 300 грн.

Виходячи з результатів вищевказаного дослідження позивачем було розраховано розмір майнових вимог щодо кожного з відповідачів: 22 162,84 грн. / 2 1 300 грн. = 9 781,50 грн.

Страхової виплати недостатньо для проведення відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, а тому Відповідач 2 на думку позивача зобов`язаний сплатити позивачу з врахуванням взаємної вини учасників ДТП 50% різниці між фактичним розміром шкоди і розрахованою страховою виплатою, а саме (49 511,79 грн. - 25 199,44 грн.) / 2 = 12 156,17 грн. Крім цього, позивач вважає, що відповідач 2 зобов`язаний компенсувати позивачу 50% франшизи, а саме: 1 300 / 2 = 650 грн. Всього позивачем заявлено до Відповідача 2 позовні вимоги про стягнення 12 806,17 грн., які є обґрунтованими та підтверджуються відповідними доказами у справі (а.с.131-136, т.1).

02.04.2025 року представником Відповідача 1 до суду подано відзив на позов, позовні вимоги позивача просить задоволити частково, стягнути з Відповідача 1 - 30% від заявленого розміру, що складає 3 634,62 грн. (а.с.143-145, 148-150, 152-154 т.1).

14.04.2025 року представником Відповідача 2 подано додаткові пояснення, вважає що позов позивача в частині стягнення коштів з Відповідача 2 підлягає відхиленню в повному обсязі, мотивуючи тим, що зі змісту страхового акту страховика, що став підставою для формування платіжної інструкції: вважати пригоду ДТП 09.02.2022 року страховим випадком та перерахувати страхове відшкодування згідно заяви про страхове відшкодування ОСОБА_1 від 05.03.2025 призначення платежу страхове відшкодування по рішенню суду. Тобто часткове визнання через майже 3 роки після дати страхового випадку іншим відповідачем позовних вимог позивача за неіснуючим рішенням суду, зміна своєї позиції та зміна орієнтовно визнаної суми відшкодування у 2022 році та прийняття до виконання нової від 05.03.2025 року заяви від потерпілого про виплату коштів в даному випадку є порушенням вимог законодавства, порушенням прав та інтересів АРЗ СП як страхувальника. Дане в свою чергу не вказує жодним чином про те, що правомірними є позовні вимоги позивача до АРЗ СП ГУ ДСНС України в області в іншій частині страхової суми відшкодування, яка є більшою, ніж сума відшкодування, заявлена та сплачена страховиком, тощо.

З урахуванням наведеного, оскільки страховик визнав обов`язок сплати коштів, розмір шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика за страховим полісом, страховик визнав та виплатив лише частину відшкодування, - менше половини визнаної у 2022 році суми відшкодування у задоволенні позову до Відповідача 2 просить відмовити (а.с.165-167, т.1).

29.04.2025 року представник позивача подав заяву про відмову позивача від позову в частині позовних вимог щодо Відповідача 1 ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, та закрити провадження у цивільній справі в частині вимог до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». В іншій частині заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до Відповідача 2 Аварійно рятувального загону спеціального призначення Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про стягнення відшкодування в розмірі 12 156, 17 грн, та франшизи в розмірі 650 грн. у цивільній справі №344/2552/25 продовжити судовий розгляд (а.с.175-176, т.1).

30.04.2025 року представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог до Відповідача 2, просить стягнути з відповідача 2 на користь позивача 12 999,17 грн., з яких: відшкодування в розмірі 12 349,17 грн., франшиза в розмірі 650 грн., а також стягнути з Відповідача 2 на користь позивача судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору, витрати на проведення дослідження звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, та витрати на професійну правничу допомогу (а.с.181-185, т.1).

Ухвалою суду від 01.05.2025 року прийнято відмову ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Яремчук О.О. від позовних вимог до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, провадження у справі в цій частині закрито. Продовжено розгляд справи за позовними вимогами ОСОБА_1 до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області (а.с.250, т.1).

07.05.2025 року Відповідачем 2 подано заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог, зазначає, що у період з 2022 року по 10.03.2025 року страховик відмовився від обов`язку з виплати страхового відшкодування. У березні 2025 року частково оплатив суму страхового відшкодування в сумі 9 781,50 грн. керуючись звітом про оцінку від 2022 року на який посилався позивач при первісному зверненні до суду. Відповідно вимагати до стягнення з Відповідача 2 коштів у певній сумі за новоскладеним / отриманим Звітом про оцінку від 25.04.2025 року позивач не вправі, процесуально такі вимоги є неправомірними та необґрунтованими.

Разом з тим, доказів здійснення відновлювального ремонту автомобіля позивачем до матеріалів справи не надано підтвердження здійснення ремонту відсутнє. Новий експертний звіт здійснено не з фізичного огляду авто, а з огляду фотосвітлин трирічної давності.

Отримання позивачем нового звіту про оцінку свідчить тільки про помилки у розрахунках першого експерта на 139,54 грн. Такий звіт про оцінку є неналежним доказом правомірності зміни позовних вимог в частині ціни позову, оскільки вартість /оцінка здійснювалася новим експертом за даними, що відповідають даним 2022 року, дати скоєння ДТП і на дату вчинення ДТП, а не інакше.

Проте страховик визнав обов`язок страхового відшкодування за звітом від 2022 року, сплатив частково суму в розмірі 9781,50 грн., яка спільно із загальною сумою в 13 249,72 грн. не перевищує ліміт страхового відшкодування згідно полісу в 130 000 грн., то будь-яке інше відшкодування матеріального збитку, в тому числі про яке зазначає позивач у первісному позові та заяві про збільшення позовних вимог є безпідставним при стягненні з Відповідача 2 та підлягає до стягнення тільки із страхової компанії (а.с.2-5, т.2).

Ухвалою суду від 16.06.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.16, т.2).

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримав та наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, просить стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору, витрати на професійну правову допомогу та витрати на проведення експертного дослідження звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ.

Представник Відповідача 2 - подав заяву про розгляд справи без його участі, вважає позовні вимоги безпідставними, просить позов відхилити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/2643/22 від 28.04.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (а.с.22-24, т.1).

Постановою Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у справі №344/2643/22 від 30.05.2022 року постанову судді Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області від 28.04.2022 року щодо ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП змінено. Виключено з мотивувальної частини судового рішення посилання на порушення ОСОБА_1 п.13.1. ПДР. В решті постанову суду залишено без змін (а.с.25-29).

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/2647/22 від 15.03.2022 року провадження в справі щодо ОСОБА_2 , за ст..124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.30-32, т.1).

Постановою Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у справі №344/2647/22 від 22.04.2022 року постанову судді Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.03.2022 року щодо ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП скасовано та прийнято нову постанову. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення уу виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (а.с.33-37).

Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

23.02.2022 року згідно акту огляду колісного транспортного засобу аварійним комісаром проведено огляд автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.40-41).

Звітом №300.22Е SOS_-19 від 04.05.2022 року автотоварознавчого дослідження встановлено, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Ford Focus реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали) 25 199,44 грн., долучено ремонтну калькуляцію (а.с.42-53).

Згідно листа ПрАТ «УПСК» 0851/18 від 11.05.2022 року за полісом АТ/1957225 забезпеченим ТЗ є ЗИЛ 131НА реєстраційний номер 5955Ч1, дата укладення полісу 23.12.2021 року, строк дії з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн., розмір франшизи 1300 грн. Сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті особі ОСОБА_1 22 162,84 грн без ПДВ на запасні частини та матеріали (а.с.40, т.1)

02.06.2022 року позивач звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.54-55, т.1).

07.07.2022 року позивач звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про надання інформації про прийняте рішення за заявою про виплату страхового відшкодування від 02.06.2022 року (а.с.56, т.1).

З відповіді ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» №1433/18 від 19.07.2022 року вбачається, що правових підстав для виплати страхового відшкодування немає (а.с.57, т.1).

З листа Аварійно-рятувального загону сцеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області у відповідь на адвокатський запит встановлено, що станом на 09.02.2022 автомобіль ЗІЛ 131 НА реєстраційний номер НОМЕР_2 перебував у власності АРЗ СП, а водій ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із АРЗ СП (а.с.59, т.1).

Згідно страхового акту №017/037/030166/25/1 від 07.03.2025 Департамент врегулювання збитків розглянув документи надіслані з Івано-Франківського обласного управління «УПСК» за договором страхування АТ-1957225 від 23.12.2021 за подією, яка мала місце 09.02.2022 об 09:45 Івано-Франківськ та дійшов висновку що дослідження вказаних документів дає підстави вважати дану пригоду страховим випадком, сума страхового відшкодування складає 9 781,50 грн. Згідно платіжної інструкції №162229071 від 10.03.2025 року ОСОБА_1 перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 9781,50 грн. (а.с.151, 151 зворот).

25.04.2025 року укладено договір про проведення незалежної експертної оцінки транспортного засобу на замовлення ОСОБА_1 . Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №254/04/25 оціночна вартість матеріального збитку спричиненого власнику колісного транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 25 059,90 грн. з ПДВ на запасні частини, 23 295,73 грн. без ПДВ (а.с.193-194, 195-246).

Згідно із ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Отже, у відносинах між володільцем джерела підвищеної небезпеки, яким завдано шкоди, та третіми особами, яким володілець джерела підвищеної небезпеки завдав шкоди, діє принцип відповідальності володільця цього джерела незалежно від його вини.

Разом із цим, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону № 85/96-ВР).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (що діяв станом на час виникнення спірних правовідносин у відповідній редакції), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що:

«Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Вказана практика Верховного Суду є усталеною.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)).

Отже, положення Закону № 1961-IV спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Таким чином, страхувальник не є належним відповідачем у справах із позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, які не перевищують ліміту страхового відшкодування, визначеного у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між страховиком та страхувальником.

Таким чином, зважаючи на те, що станом на дату вчинення ДТП 09.02.2022 року за полісом АТ/1957225 транспортний засіб ЗІЛ 131 НА реєстраційний номер АТ 226Е був застрахований, термін дії полісу з 01.01.2022 по 31.12.2022, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 130 000 грн, розмір франшизи 1300 грн, а сума, що підлягає виплаті ОСОБА_1 не перевищує цей ліміт, а також усталену практику Верховного Суду, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Що стосується позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача франшизи в розмірі 650 грн., суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно пп. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Страховик відповідно до закону не відшкодовує вартість франшизи, тому обов`язок її сплатити лягає на відповідача.

Зважаючи на вищевказане, суд задовольняє позов в частині стягнення з Відповідача 2 суми франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі 650 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн. При цьому позовні вимоги сформовані до Відповідача 1 та Відповідача 2. Ухвалою суду від 01.05.2025 року прийнято відмову позивача від позову до ПрАТ «УПСК» провадження у справі в частині позовних вимог до ПрАТ «УПСК» закрито.

Розраховуючи пропорційно суму судового збору сплаченого позивачем за позовні вимог до кожного відповідача вбачається що за позовні вимоги до Відповідача 1 сплачено 611,39 грн, до Відповідача 2 сплачено 357,57 грн

Загальна сума позовних вимог 34 703,01 грн, (21896,84 грн (позовні вимоги до Відповідача 1) +12806,17 грн (позовні вимоги до Відповідача 2); Відповідач 1 = 611,39 (21896,84 х 968,96 / 34 703,01); Відповідач 2 =357, 57 (12806,17 х 968,96 / 34 703,01).

Таким чином з Відповідача 2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 18,15 грн (650 х 357,57 / 12 806,17).

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, представником позивача надано належні докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19.

Відтак, витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог становитимуть 203,03 грн.(650 х 4000 / 12 806,17).

Що стосується вимоги про стягнення з Відповідача 2 витрат на проведення дослідження звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу в розмірі 5000 грн, то в цій частині судові витрати відшкодуванню не підлягають, оскільки у позовних вимогах про стягнення відшкодування відмовлено.

На основі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 23, 979, 1167, 1187 ЦК України, ст.9 Закону України «Про страхування», ст.ст.6, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно ст.ст. 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Яремчук Олександр Олексійович до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП - задоволити частково.

Стягнути з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, , адреса: вул. Б.Хмельницького, буд.92а, м. Івано-Франківськ, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 франшизу у розмірі 650 (шістсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, , адреса: вул. Б.Хмельницького, буд.92а, м. Івано-Франківськ, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 сплачений судовий збір в сумі - 18,15 грн. витрати на правову допомогу в сумі - 203,03 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 20.10.2025 року.

Суддя Пастернак І.А.