ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м.Суми

Справа №585/966/24

Номер провадження 22-ц/816/818/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шуньком Олексієм Григоровичем,

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2024 року у складі судді Цвєлодуб Г.О., ухваленого в м. Ромни, Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Роменської міської ради Сумської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

у с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2015 по 2019 рік проживали разом без реєстрації шлюбу, мають спільного сина ОСОБА_3 . З 2019 року ОСОБА_2 почала проживати окремо, залишивши сина проживати з батьком. Фактично, з 2019 року мати малолітнього ОСОБА_4 не піклується про свою дитину, не приймає участі у його вихованні та матеріальному утриманні, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, взагалі не телефонує, і не зустрічається з ним, хоча проживає в одному селі з сином, не цікавиться шкільним успіхами ОСОБА_5 , станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, тобто покладених законом на батьків обов`язків не виконує. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Позивач забезпечує сина всім необхідним, підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Дитина знаходиться на його повному утриманні. У зв`язку з цим, позивач звернувся до Служби у справах дітей Роменської міської ради Сумської області з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що йому було рекомендовано звернутися до суду та після проведення перевірки надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . У свою чергу ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується з негативного боку, зловживає спиртними напоями, відносини в її сім`ї не добрі, сімейні сварки, сімейне насильство.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Роменської міської ради Сумської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Шунько О.Г., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги вказував на те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області №2.1-23/31 від 04 січня 2024 року. Звертає увагу на те, що характеристика на ОСОБА_2 №341 від 11 жовтня 2023 року видана уповноваженою на те особою за запитом позивача. Письмові пояснення позивача та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 були надані начальнику у справах дітей та містять інформацію щодо предмету доказування, встановлюють дійсні обставини справи.

Наголошує на тому, що органом опіки та піклування перевірено обставини за зверненням ОСОБА_1 від 12 жовтня 2023 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та надано обґрунтований висновок про позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідачем у встановлений апеляційним судом строк відзивну на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження є : батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_2 (а.с. 8).

Відповідно до характеристики № 01-21/162 від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учень 2 класу, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом з бабусею та татом. Хлопчика виховує батько ОСОБА_1 , на відміну від мами, ОСОБА_2 , він відповідально ставиться до виховання та навчання дитини, вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини, батько підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи, мати успіхами дитини не цікавиться, на батьківських зборах та шкільних заходах присутня не буває (а.с. 9).

Згідно довідки виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 30 від 19 січня 2024 року ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01 січня 2024 року утримує у своєму підсобному господарстві 2 голови ВРХ, свині 2 шт., 40 шт. (бджолосімей) пасіки, має у власності та користуванні 0,8505 га земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10).

Як вбачається з листа Рогинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 01-21/182 від 31 жовтня 2023 року, у зв`язку з вирішенням питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шкільним психологом ОСОБА_10 була проведена бесіда в ході якої було виявлено наступне: з матір`ю ОСОБА_5 не спілкується взагалі, через її антисоціальну поведінку, ставиться до неї негативно, мати матеріальну допомогу синові у вигляді грошових коштів не надає, окрім подарунків на день народження, проживати ОСОБА_5 хоче з батьком і бабусею (а.с. 11).

Згідно акту обстеження умов проживання від 21 листопада 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають і мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умови проживання задовільні, для дитини відведено окрему кімнату, хлопчик забезпечений всім необхідним згідно віку та потреб (а.с. 12).

Відповідно до листа т.в.о. начальника Роменського РВП ГУНП в Сумській області М.Ільницького № 26367/69-23 від 22 листопада 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_2 , протягом 2022-2023 років до адміністративної відповідальності притягувалась 18 червня 2023 року за ч. 1 ст. 178 КУпАП, 18 червня 2023 року за ст. 183 КУпАП (а.с. 13).

Згідно характеристики виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 341 від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_2 зареєстрована у приватному будинку в АДРЕСА_3 , разом з сином ОСОБА_11 та громадянським чоловіком ОСОБА_12 , але за вищевказаною адресою не проживає, знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Відносини в сім`ї не добрі (сімейні сварки та сімейне насильство), побутові умови не обстежувались. На територію старостинського округу прибула в 2015 році, на роботу в ПСП «Слобожанщина Агро», працювала охоронцем в МТП, з 2015 року по 2019 рік проживала в громадянському шлюбі з ОСОБА_1 , в 2016 році народився син ОСОБА_3 , який на даний час проживає з батьком. В 2019 році ОСОБА_2 розійшлась з ОСОБА_1 , придбала будинок, жила окремо, сина залишила з батьком, участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина ОСОБА_5 не приймає. На даний час ніде не працює, знаходиться в відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років. За місцем проживання характеризується з негативного боку, зловживає алкогольними напоями (а.с. 14).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується листом т.в.о. начальника Роменського РВП ГУНП в Сумській області М.Ільницького від 22 січня 2024 року № 1896/52/Ш-ЗАЗ (а.с. 15).

Відповідно до характеристики № 342 від 11 жовтня 2023 року, виданої виконавчим комітетом Роменської міської ради Сумської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає у приватному будинку в АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_6 та сином ОСОБА_3 . Відносини в сім`ї добрі, побутові умови задовільні, не одружений, на даний час працює в лісовому господарстві, за період проживання за вказаною адресою скарг, заяв, вимог до ОСОБА_1 , як в письмовій, так і в усній формі не надходило. За місцем проживання характеризується з позитивного боку, за характером спокійний, врівноважений, до кримінальної та адміністративної відповідальності під час мешкання не притягувався, до алкогольних напоїв підходить як людина із здоровим глуздом, ставлення до наркотичних засобів виключно негативне. У випадках, котрі дискредитують людську гідність, ОСОБА_1 не помічено (а.с. 16).

12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до міського голови О.Стогнія з заявою, в якій просив обстежити умови проживання та надати висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мати не виконує батьківські обов`язки у відношенні сина (а.с. 17).

Згідно висновку № 2.1-23/31 від 04 січня 2024 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно її малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 23-24).

Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 17 травня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в родині створені всі умови для повноцінного та гармонійного розвитку дитини (а.с. 77).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що не було встановлено передбачених ст. 164 СК України обставин, які б слугували підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, що є крайньою мірою з урахуванням якнайкращих інтересів дитини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (див.: постанову Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18)).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (див.: постанову Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20)).

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11)

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21 (провадження № 61-10098св23), та багатьох інших.

Судова практика у цій категорії справ є сталою, відмінність залежить лише від фактичних обставин конкретної справи й доказування.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, яка переглядається, судом першої інстанції надано правову оцінку поданим сторонами доказам, показанням свідків і встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу щодо ОСОБА_2 , як позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина.

Зокрема, встановлено, що син сторін ОСОБА_5 проживає разом з батьком ОСОБА_1 та знаходиться за його утриманні. Мати ОСОБА_2 з 2019 року проживає окремо.

ОСОБА_2 в суді першої інстанції зазначала, що позивач та його матір чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином. Оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не має фінансової можливості забезпечувати матеріально сина. Відвідувати сина в лікарні вона не мала можливості через госпіталізацію в пологове відділення КНП «Роменської ЦРЛ СОР». За шкільним життям сина вона слідкує через соціальну мережу батьків класу.

Не надання відповідачем в добровільному порядку коштів на утримання дитини, є підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з неї аліментів, а не застосування до ОСОБА_2 такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Самі по собі встановлені факти, що мати не в достатній мірі бере участь у вихованні дитини та не забезпечує її матеріально, не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Висновок Органу опіки та піклування Роменської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції. Оцінивши висновок органу опіки та піклування у сукупності з іншими доказами, колегія суддів встановила, що цей висновок належно не обґрунтований, зроблений без наведення достатніх доказів, які б підтверджували ухилення відповідача від здійснення батьківських обов`язків, тому не є правовою підставою для застосування крайнього заходу позбавлення батьківських прав.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що у справі не було встановлено обставин остаточного й свідомого ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для позбавлення її батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині відмови у стягнені з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Встановлено, що малолітній син сторін перебуває на утриманні у батька ОСОБА_1 , відповідачка в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, а тому є правові підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина.

При визначенні розміру аліментів колегія суддів враховує, що відповідачка є особою працездатного віку, стан її здоров`я, наявність у неї на утриманні малолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить скасувати в частині відмови у стягненні аліментів на утримання малолітнього сина, ухваливши нове рішення яким позов в цій частині задовольнити частково.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, рішення суду підлягає зміні і в частині вирішення питання розподілу судових витрат.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів, з відповідача на користь держави належить стягнути 1211 грн 20 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1816 грн 80 коп. - за апеляційний перегляд рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шуньком Олексієм Григоровичем, задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2024 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 28 лютого 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 гривень 20 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1816 гривень 80 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова