К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року місто Київ

справа № 382/2005/24

апеляційне провадження № 22-ц/824/9532/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", подану представником Білотілом Петром Петровичем, на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області у складі судді Кисіль О.А. від 21 лютого 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі - ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", Товариство) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 15 листопада 2022 року ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 103613041, за умовами якого відповідач отримав 5 700 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів і можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором.

Укладаючи кредитний договір, ОСОБА_1 та ТОВ "Мілоан" вчинили дії, визначені статтями 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після цього, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов пункту 2.11. кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної

картки позичальника, що підтверджується платіжним дорученням. Добровільне укладення відповідачем кредитного договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 103613041 від 15 листопада 2022 року, що заповнена особисто відповідачем.

ТОВ "Мілоан" умови кредитного договору виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну суму, тоді як відповідач умов кредитного договору не виконав. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток № 1 до кредитного договору № 103613041 від 15 листопада 2022 року) повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено.

29 серпня 2023 року між ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" та ТОВ "Мілоан" укладено Договір відступлення права вимоги № 104-МЛ/Т, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103613041 від 15 листопада 2022 року, укладеним з ТОВ "Мілоан".

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т від 29 серпня 2023 року, сума заборгованості ОСОБА_1 становить 21 415,75 грн, з яких: 5 130 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 15 715,75 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 570 грн - прострочена заборгованість за комісією.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 15 листопада 2022 року № 103613041 у розмірі 21 415,75 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року позов ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" заборгованість за кредитним договором № 103613041 від 15 листопада 2022 року в розмірі 6 694,94 грн та судовий збір в розмірі 750,94 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що заявлені вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 130 грн є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення в частині позовних вимог про стягнення відсотків та комісії, суд виходив з того, що заборгованість за відсотками в три рази перевищує заборгованість за тілом кредиту, що становить надмірний та невиправданий тягар для відповідача, порушує принципи добросовісності та розумності. Тому суд дійшов висновку про стягнення відсотків в розмірі 994,94 грн, розрахунок яких здійснив за період з 15 листопада 2022 року по 29 серпня 2023 року на рівні облікової ставки НБУ за відповідною формулою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" - Білотіл П.П., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Скаржник зазначає, що в кредитному договорі чітко прописані умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами і позичальник надав свою згоду на укладення договору саме за таких умов, тому у суду не було правових підстав для зменшення заборгованості по відсоткам, нарахованих за умовами договору, тим більше з посиланням на положення закону, якими визначено підстави для зменшення пені.

Суд дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованості по комісії, оскільки не врахував, що остання є разовою та встановлена у кредитному договорі. Пункт кредитного договору про обов`язок сплатити комісію за надання кредиту недійсним не визнавався.

Зміст апеляційної скарги свідчить, що судове рішення оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та комісії. В іншій частині судове рішення фактично не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на подання відзиву.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 15 листопада 2022 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено кредитний Договір про споживчий кредит № 103613041 (індивідуальна частина) (далі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору визначено, що кредитодавець зобов'язується на умовах визначених цим Договором, на строк, визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з пунктом 1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 5 700 гривень.

В підпунктах 1.3.1., 1.3.2. пункту 1.3. Договору визначено, що кредит надається загальним строком на 105 днів, з 15 листопада 2022 року і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 30 листопада 2022 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 28 лютого 2023 року (дата остаточного погашення заборгованості).

Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти користування кредитом в рекомендовану дату платежу 30 листопада 2022 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 28 лютого 2023 року (остаточного дня кредитування) (пункт 1.4. Договору).

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки НОМЕР_1 (пункт 2.1. Договору).

Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або мобільний додаток чи інші засоби (пункт 6.1. Договору).

З додатку № 1 до Договору про споживчий кредит № 103613041 від 15 листопада 2022 року вбачається, що він містить інформацію про комісії, графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту.

З додатку № 2 до Договору про споживчий кредит № 103613041 від 15 листопада 2022 року (Паспорт споживчого кредиту) вбачається, що він містить основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформацію щодо процентної ставки; порядок повернення кредиту та іншу додаткову інформацію.

Згідно платіжного доручення № 54297739 від 15 листопада 2022 року, ТОВ "Мілоан" перерахувало на банківський рахунок ОСОБА_1 грошові кошти, згідно договору № 103613041, в розмірі 5 700 грн.

З копії виписки по особовому рахунку за Договором № 103613041 від 15 листопада 2022 року, за період з 15 листопада 2022 року по 15 березня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 частково здійснювала погашення кредиту та відсотків.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним Договором № 103613041 від 15 листопада 2022 року, заборгованість по тілу кредиту становить 5 130 грн, заборгованість по відсоткам - 15 715 грн 75 коп., комісія - 570 грн.

29 серпня 2023 року ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" уклали Договір відступлення прав вимоги №104-МЛ/Т, за яким до позивача перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі до ОСОБА_1 . На підтвердження права вимоги до відповідача позивач надав витяг з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги та платіжну інструкцію про сплату за відступлення права вимоги.

14 жовтня 2024 року ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" надіслало ОСОБА_1 претензію, в якій вимагало виконати зобов`язання перед ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за договором № 103613041, а саме негайно погасити заборгованість у розмірі 21 415 грн 75 коп.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За правилом статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Закон України "Про електронну комерцію"(далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов'язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Така пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина 5 статті 11 Закону).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.

За правилами частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет магазину) вказує особа, яка створила замовлення.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12 січня 2021 року в справі № 524/5556/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 7 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19 зазначив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або

смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Сукупний аналіз наведених положень закону наявних у матеріалах справи письмових доказів вказує, що між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір.

Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Встановивши, що відповідачка прострочила зобов`язання по виконанню умов кредитного договору, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 130 грн.

Позивач, крім заборгованості по тілу кредиту, також просив стягнути з відповідачки заборгованість по відсоткам у розмірі 15 715 грн 75 коп. та комісії у розмірі 570 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по відсотках

З матеріалів справи, а саме зі змісту Договору про споживчий кредит № 103613041 від 15 листопада 2022 року вбачається, що в останньому ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 погодили умови про відсотки за користування кредитними коштами.

Так, відповідно до пунктів 1.5.2., 1.5.3. Договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 282,50 грн, які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 15 390,00 грн, які нараховуються за процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду.

Тип процентної ставки за Договором: фіксована (п. 1.6. Договору).

З довідки про щоденні нарахування та погашення до Договору № 103613041 від 15 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала пролонгацію кредитного договору, внаслідок чого строк кредитування було продовжено на 15 днів. У зв'язку з цим період кредитування становить з 15 листопада 2022 року по 15 березня 2023 року.

Як вбачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, наданих позивачем, останній просив стягнути з відповідачки нараховані відсотки станом на 15 березня 2023 року у розмірі 15 715 грн 75 коп., тобто у межах строку виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статі 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Враховуючи, що умови щодо сплати відсотків були погоджені сторонами у договорі, відсотки нараховані у межах строку виконання зобов`язання за договором, до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" про стягнення з відповідачки заборгованості по відсотках у розмірі 15 715 грн 75 коп.

Суд першої інстанції не надав належної правової оцінки умовам договору та розрахунку заборгованості, не урахував, що відсотки нараховані за умовами договору, погодженими між сторонами такого договору, та у межах строку виконання зобов`язання, тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення відсотків.

До того ж, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема застосував норми права, якими урегульовано порядок та підстави для стягнення пені та зменшення її розміру, та правові позиції Верховного Суду щодо застосування цих же норм права.

Оскільки заборгованість за кредитним договором стягується лише за тілом кредиту та відсотками за період користування кредитом, а штрафні санкції (штраф, пеня) та проценти річних до стягнення за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК

України позивачем не заявлені, суд першої інстанції безпідставно поклав в основу рішення правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18, згідно яких, з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника; з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов'язання.

Колегія суддів зауважує, що в даному випадку ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" не нараховувало будь-яких штрафних санкцій у вигляді неустойки (штрафу, пені) і не зазначало її в складових заборгованості, заявленої до стягнення. Предметом даного позову є стягнення заборгованості за тілом кредиту, простроченою заборгованістю за сумою відсотків та комісією.

Крім того, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині стягнення відсотків, безпідставно з власної ініціативи здійснив обрахування відсотків на рівні облікової ставки Національного банку України, тоді як розмір відсотків визначено умовами договору, та при цьому за період з 15 листопада 2022 року по 29 серпня 2023 року, незважаючи на те, що відсотки позивач просив стягнути за період з 15 листопада 2022 року до 15 березня 2023 року. Наведене вказує на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Отже, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору в частині стягнення відсотків, не перевірив доводів і наданих сторонами доказів, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про часткове задоволення цих позовних вимог.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії

10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування" , у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування" .

Положення частин 1, 2, 5 статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуття чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування", до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за

обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України "Про споживче кредитування" не забороняється встановлювати у договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до термінів та визначень, зазначених в Договорі № 103613041 від 15 листопада 2022 року, комісія за надання кредиту - одноразова винагорода, що сплачується позичальником за підготовку, організацію та надання кредитодавцем фінансової послуги (кредиту) та встановлена в пункті 1.5.1. цього договору.

Так, згідно з пунктом 1.5.1. Договору, комісія за надання кредиту: 570 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту, одноразово в момент видачі кредиту.

Згідно з пунктом 5.1. Договору, підписанням цього договору, позичальник, серед іншого, підтверджує, що до укладення Договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід'ємною частиною цього Договору; до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору.

Отже, у Договорі та додатках до нього визначено перелік послуг з обслуговування кредитної заборгованості і кредитодавець погодив їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 на момент укладення кредитного договору зверталася до ТОВ "Мілоан" (первісний кредитор) із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась з усіма умовами такого договору.

А відтак, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення комісії є безпідставними.

Позивач просив стягнути нараховану комісію у розмірі 570 грн, яка визначена умовами Договору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню: заборгованість за відсотками у розмірі 15 715 грн 75 коп. та комісія у розмірі 570 грн.

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам

справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків та комісії з ухваленням нового судового рішення про задоволення у повному обсязі цих позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до частин 1, 13 статі 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, позов фактично задоволено у повному обсязі, рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору підлягає зміні, а саме збільшенню суми судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, з 750 грн 94 коп. до 2 422 грн 40 коп.

Щодо судових витрат позивача, понесених в суді апеляційної інстанції, а саме витрат на сплату судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

З матеріалів справи вбачається, що ціна позову - 21 415 грн 75 коп., судовий збір за подання позовної заяви, з урахуванням подання через підсистему "Електронний суд", який сплачено позивачем, - 2 422 грн 40 коп., але позивач оскаржує рішення лише в частині відмовлених позовних вимог в розмірі 16 285 грн 75 коп., що становить 76,05% вимог від ціни позову. Таким чином, судовий збір за подання апеляційної скарги становить 1 041 грн 03 коп. (2422,40х76,05%х150%/100).

Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" судовий збір заподання апеляційної скарги в розмірі 1 041 грн 03 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", подану представником Білотілом Петром Петровичем, задовольнити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року в частині відмови у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення

заборгованості за відсотками та комісією скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (79018, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1, корпус 28; Код ) заборгованість за відсотками у розмірі 15 715 грн 75 коп. та заборгованість по комісії у розмірі 570 грн.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованості за кредитним договором № 103613041 від 15 листопада 2022 року змінити, зменшити суму, що підлягає стягненню, з 6 694 грн 94 коп. до 5 130 грн.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 лютого 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" судового збору змінити, збільшити суму судового збору, що підлягає стягненню, з 750 грн 94 коп. до 2 422 грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (79018, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького,1, корпус 28; Код ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 041 грн 03 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: