Справа № 345/5825/25
Провадження № 2-з/345/36/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Гапоненка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Баран В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуш заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пелігро», ОСОБА_3 про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -

в с т а н о в и в:

представник заявника подав до суду заяву про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій просить витребувати у Територіального сервісного центру МВС №2642 РСЦ ГСЦ МВС У Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (77301, м. Калуш, вул. Грушевського, 104) копію договору купівлі-продажу транспортного засобу №2642/2024/4377917 від 14 березня 2024 року.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 являлась власником транспортного засобу марки TOYOTA SEQUOIA д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 . Встановлено, що власниками автомобіля після ОСОБА_1 були: ОСОБА_4 у відповідності до Договору купівлі продажу від 24 березня 2023 року №003374; ОСОБА_5 у відповідності до Договору купівлі-продажу транспортного засобу №8101/23/1/011314 від 15 серпня 2023 року; ОСОБА_3 у відповідності до Договору купівлі-продажу транспортного засобу №2642/2024/4377917 від 14 березня 2024 року. Кінцевий власник даного авто. З метою захисту належних прав та інтересів ОСОБА_1 має намір подати до суду позов, з позовними вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЛІГРО» (визнання неукладеним договору комісії №003374 від 23.03.2023 року) та ОСОБА_3 (витребування у власність майна у даної особи на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Заявник в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.117 ЦПК України заява про забезпечення доказів повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок щодо застосування положень статті 116 ЦПК України зроблено в постанові Верховного Суду, ухваленій в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, від 01.04.2020 року у справі №367/6751/18-ц (провадження №61-23322св19).

В обгрунтування своєї заяви, заявник вказав, що адвокат А.Самчук отримав відповідь на адвокатський запит від 12.04.2024 від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області №6841, з доданих документів вбачається, що власником засобу марки TOYOTA SEQUOIA являється ОСОБА_3 . А також у відповідь на адвокатський запит від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях №2642 надано копію договору комісії №8101/23/1/011314 від 14.08.2023 року, копію договору купівлі-продажу транспортного засобу №8101/23/1/011314 від 15.08.2023 року укладеного між ТОВ "ВЕСТ АВТО ПЛЮС" (комісіонер згідно Договору комісії №8101/23/1/011314 від 14.08.2023) продавець та ОСОБА_5 (покупець), копію акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №8101/23/1/011314 від 14.08.2023, копію інформаційної картки транспортного засобу Додаток №7 до Порядку, копію акту огляду реалізованого транспортного засобу №8101/23/005011 від 15.08.2023 року, копію договору купівлі-продажу транспортного засобу №2642/2024/4377917 від 14 березня 2024 року.

Однак на договорі від 23.02.2023 проставлений підпис нібито ОСОБА_1 в розділі комієнт, що насправді не відповідає дійсності, оскільки позивач з січня 2023 перебувала за кордоном.

Таким чином, заявник не володіє повною інформацією щодо особистих даних ОСОБА_3 оскільки такі відомості були ретушовані Територіальним сервісним центром МВС №2642. Враховуючи зазначене, заявник позбавлений можливості самостійно ідентифікувати належних даних відповідача, що унеможливлює повноцінне звернення з обґрунтованими вимогами до суду.

Проте, в порушення вимог ЦПК України, заявником у своїй заяві про забезпечення доказів не наведено жодного об`єктивного факту на підтвердження того, що зазначені в заяві документи можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим. Більше того, заява не містить навіть припущень щодо ймовірності виникнення таких обставин у майбутньому.

Відповідно до положень ст.117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів згодом або засіб доказування може бути втрачений.

Таким чином, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд (суддя) розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність, тощо).

Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про забезпечення доказів є необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.

Аналогічний висновок зроблено в ухвалі Верховного Суду від 02.05.2019 року, постановленій за результатами розгляду справи №3д/9901/2/19.

Крім цього, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більше того, потрібно розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті 116-119 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно (ст. 84 ЦПК України).

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника, щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предмету позовних вимог, а також запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб учасників даного судового процесу, а також те, що є наявні підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Отже, дослідивши заяву, суддя дійшов висновку, що заявлені у ній вимоги по своїй суті не є вимогами про забезпечення доказів, адже обставини, які, на думку заявника, вказують на необхідність забезпечення доказів, полягають лише у тому, що він не має можливості самостійно отримати такі докази, а не у тому, що такі докази у майбутньому можуть бути втраченими або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим.

Таким чином, заявником у поданій заяві не зазначено обґрунтування необхідності забезпечення доказів, а також не вказані підстави, що доведені належними доказами, припускати, що докази, які він просить забезпечити, можуть бути втрачені або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Вбачається, що фактично мета відповідної заяви зводиться до «здобуття доказів», а не їх «забезпечення», що є різними правовими поняттями та мають диференційоване правове регулювання та підґрунтя.

При цьому, порушене заявником питання про витребування доказів може бути оформлене відповідним клопотанням і подане разом з позовною заявою чи в межах справи, яка перебуватиме на розгляді суду, у випадку, якщо заявник звернеться з позовом.

З врахуванням вищенаведеного, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116-119 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пелігро», ОСОБА_3 про забезпечення доказів до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: