Справа № 296/6695/23
У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі

головуючої судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду,

в с т а н о в и в :

23 червня 2025 року ОСОБА_2 звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із заявою про відстрочення виконання рішення, ухваленого у справі № 296/6695/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою внучкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про захист прав та інтересів малолітньої дитини та усунення перешкод у вихованні дитини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 червня 2025 року головуючим суддею у справі за заявою ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду визначено суддю Корольовського районного суду міста Житомира Петровську М. В.

Ухвалою від 15 липня 2025 року суддя ОСОБА_4 заявила та задовольнила самовідвід у цій справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 липня 2025 року головуючим суддею у справі за заявою ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення визначено суддю Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Л. М.

Ухвалою судді Корольовського районного суду міста Житомира від 18 липня 2025 року заяву ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення прийнято до провадження та призначено судове засідання.

Заява ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду обґрунтована тим, що 22 жовтня 2024 року набрали законної сили рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 11 червня 2024 року по постанова Житомирського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року в справі № 296/6695/23, якими зобов`язано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з малолітньою внучкою ОСОБА_5 , 2019 року народження, шляхом визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_5 , встановивши зустрічі кожної першої та третьої неділі місяця з 12:00 до 14:00 години за участю матері ОСОБА_2 або батька ОСОБА_3 , або обох батьків, на нейтральній території у місті Житомирі в місцях, які відповідають віковій категорії дитини, з можливістю зміни графіку зустрічей за домовленістю сторін та стану здоров`я дитини.

Заявник вказує, що існують обставини, які не тільки істотно ускладнюють виконання судових рішень в цій справі, але роблять це неможливим. Такою обставиною заявник зазначає відсутність дитини та її (матері дитини) в місті Житомирі. Для збереження життя та здоров`я малолітньої ОСОБА_5 , а також для безпеки дитини під час дії воєнного стану 25 грудня 2024 року вона разом з сім`єю терміново виїхали за межі Житомирської області. Наразі вони проживають в місті Чернівці.

Аналізуючи норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та практику Верховного Суду, заявник зазначає, що основну відповідальність за виховання дитини та за її безпеку відповідають батьки. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків дитини. Заява про відстрочення виконання рішення суду повинна розглядатись в першу чергу для захисту прав та інтересів дитини ОСОБА_5 , 2019 року народження. На переконання заявника, право бабусі ОСОБА_1 на побачення з внучкою не може переважати над інтересами дитини.

Заявник додає, що її від`їзд за межі Житомирської області зумовлений щоденними повітряними тривогами та систематичними атаками балістичних ракет та безпілотників, які збивали засоби ППО над їхнім будинком, який розташований по АДРЕСА_1 . В результаті воєнних подій дитина погано спала, була виснаженою, зазнавала психологічних травм. На даний час воєнні події в країні тривають, а в місті Житомирі щоночі лунають повітряні тривоги, що вимагає перебування в бомбосховищах, якого на території Вересівської селищної ради немає. Внаслідок неможливості забезпечення дитині безпечних умов проживання вона не може повернутись на постійне місце проживання до м. Житомира. Також вона не може систематично двічі на місяць у встановлені судовим рішенням дні привозити дитину для спілкування з ОСОБА_1 , оскільки тривале перебування в дорозі є небезпечним та зашкодить здоров`ю дитини. На переконання заявника, з метою збереження життя та здоров`я дитини ОСОБА_5 , а також для забезпечення дитині безпечних умов для проживання, необхідно відстрочити виконання судових рішень у цій справі на один рік.

26 червня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про закриття провадження у цій справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки постановою Житомирського апеляційного суду від 16 червня 2025 року питання про відстрочення виконання рішення суду в цій справі вже досліджено та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні такої заяви.

У судове засідання, призначене на 14 жовтня 2025 року заявник ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 не з`явились, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, 29 серпня 2025 року від боржника ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій він просить розгляд заяви здійснювати без його участі. У вказаній заяві ОСОБА_3 також зазначає, що він заяву про відстрочку виконання рішення підтримує та просить її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_1 заявою від 14 жовтня 2025 року просить розгляд справи здійснювати без її участі.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Щодо вирішення питання про наявність підстав для закриття провадження у справі, суд зазначає таке.

Установлено, що ухвалою Житомирського апеляційного суду від 16 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, скасовано ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 03 квітня 2025 року, постановлено нове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення ухваленого у справі № 296/6695/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою внучкою та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про захист прав та інтересів малолітньої дитини та усунення перешкод у вихованні дитини.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Отже, підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 зазначено, що «за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що «необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Дослідивши постанову Житомирського апеляційного суду від 16 червня 2025 року в справі № 296/6695/23, а також обставини, якими ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги про відстрочення виконання рішення суду в заяві від 23 червня 2025 року, суд дійшов висновку, що підстави заяви ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення суду не є повністю тотожними. У своїй заяві від 23 червня 2025 року ОСОБА_2 зазначає деякі обставини, яким не була надана оцінка у вищевказаному рішенні апеляційного суду.

Співставлення підстав заяв ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення свідчить про їх відмінність. За таких умов суд дійшов висновку про неможливість застосування пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України для закриття провадження у справі.

Керуючись ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК