Справа № 456/6032/24 Головуючий у 1 інстанції: Яніва Н. М.
Провадження № 22-ц/811/2194/25 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Іванової О.О.

з участю: представника Міністерства оборони України Ткачука В.В.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2025 року у справі заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Рабіновича М.П., звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім`єю до дня його смерті за адресою АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_1 членом сім`ї онука загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

Заяву обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 поблизу населеного пункту Спірне, Бахмутського району Донецької області у бою за нашу Батьківщину, загинув онук заявниці, старший солдат, стрілець 1 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , 1994 року народження.

ОСОБА_1 є рідною бабцею, опікуном загиблого на війні онука ОСОБА_4 , особою, як замінила йому батьків та єдиним членом сім`ї загиблого на війні військовослужбовця ОСОБА_3 , з яким вони проживали разом, як одна сім`я, починаючи з липня 1997 року, вели спільний побут в будинку АДРЕСА_1 , мали взаємні права та обов`язки. За вказаною адресою заявниця проживає й надалі, а після смерті онука, віддаючи йому останню шану, належним чином поховала його. Відтак, 09 липня 2023 заявниця звернулася у ІНФОРМАЦІЯ_1 через Стрийський ТЦК із заявою та документами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю загиблого військовослужбовця.

Однак, після розгляду, документи ОСОБА_1 було повернуто для дооформлення, оскільки відсутні підтвердження того, що заявниця була членом сім`ї загиблого. У зв`язку з наведеним, заявниця звернулася до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця, щоб реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю загиблого військовослужбовця.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2025 року заяву ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання членом сім`ї загиблого військовослужбовця задоволено.

Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , однією сім`єю до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 членом сім`ї онука загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 .

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2025 року оскаржило Міністерство оборони України.

В апеляційній скарзі покликається на те, що заявник зверталася до ІНФОРМАЦІЯ_8 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю загиблого військовослужбовця, однак за результатом розгляду заяви прийнято рішення про повернення поданих нею документів на доопрацювання у зав`язку з відсутністю документа, що підтверджує те, що ОСОБА_1 була членом сім`ї загиблого солдата ОСОБА_3 або перебувала на його утриманні.

Надані заявником докази не встановлюють факт ведення спільного побуту ОСОБА_1 з загиблим солдатом ОСОБА_3 , наявність між ними взаємних прав та обов`язків в розумінні статті 3 Сімейного кодексу України, за відсутності яких факт спільного проживання не може свідчити про те, що мали місце усталені відносини, які притаманні сім`ї.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

Вважає, що ОСОБА_1 не входить до чітко визначеного переліку осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Міністерства оборони України Ткачука В.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 05 липня 2022 року поблизу населеного пункту Спірне, Бахмутського району Донецької області у бою за нашу Батьківщину, загинув онук заявниці старший солдат, стрілець 1 десантно-штурмового відділення 2 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , 1994 року народження, що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_3 від 12 липня 2022р виданим відділом ДРАЦС у м. Стрию Стрийського району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів та сповіщенням сім`ї близьких родичів померлого (загиблого) наданого ОСОБА_1 , начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_5 за №9541 від 05 липня 2022 року.

Згідно даних лікарського свідоцтва про смерть №805/2022 від 06 липня 2022р, виданого відділом судово-медичної експертизи трупів Львівського району Львівським бюро судово-медичної експертизи та Витягом з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця причиною смерті старшого солдата ОСОБА_3 є множинні осколкові поранення тіла. Ушкодження внаслідок військових дій від вибухів осколків.

У зв`язку з цим, 09 липня 2023 р заявниця звернулася у ІНФОРМАЦІЯ_1 через Стрийський ТЦК із заявою та документами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю загиблого військовослужбовця, так як є членом його сім`ї.

Так, судом встановлено, що батьки солдата ОСОБА_3 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли, що підтверджується долученими до матеріалами справи копіями свідоцтв про смерть.

Відтак, ОСОБА_3 був сиротою та онуком заявниці, яким вона опікувалася на підставі рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради «Про призначення опікуна неповнолітньому ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 » в особі його бабусі ОСОБА_1 , яке залишено в силі рішенням опікунської ради при Стрийському міськвиконкомі від 16 лютого 1998 р. з моменту смерті його батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Довідкою про склад сім`ї виданою КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» за №924 від 11 серпня 2022р виданої на підставі Акту №155 від 10 серпня 2022р підтверджується той факт, що ОСОБА_8 разом з онуком ОСОБА_3 , 1994 р.н. разом проживали до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 у АДРЕСА_1 і вели спільне господарство.

Однак, документи, які ОСОБА_1 подала для призначення та виплати одноразової грошової компенсації, після їх розгляду було повернуто для дооформлення, оскільки відсутні підтвердження того, що заявниця була членом сім`ї загиблого, що зазначено в листі Головного управління соціальної підтримки №7448/адв від 21листопада 2023 року, до якого долучено витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Поміж тим, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Стрийському об`єднаному управлінні ПФУ в Львівській області і отримує пенсію за віком, інших доходів окрім пенсійного забезпечення ОСОБА_1 немає, що підтверджується довідкою про доходи №2329 6020 2833 4317 від 01 серпня 2022 року.

Згідно довідки, виданої управлінням соціального захисту населення Стрийської міської ради Стрийського району №1171 від 05 серпня 2022 року на обліку в Управлінні соціального захисту населення як одержувач будь-якого виду соціальної допомоги ОСОБА_1 не перебуває.

Будучи допитана в суді першої інстанції у процесуальному статусі свідка ОСОБА_9 , під присягою, повідомила, що є колишньою сусідкою заявниці та директоркою гімназії, у якій навчався ОСОБА_3 . Ствердила, що заявниця з онуком проживала разом за адресою АДРЕСА_2 . Після того, як батьки ОСОБА_3 загинули, коли йому виповнилось 3 роки, його опікуном була бабуся, інших членів сім`ї не було. Після закінчення школи, ОСОБА_3 навчався у коледжі, а опісля працював у відділі надзвичайних ситуацій і з того часу, будучи вдячним бабусі за опіку, уже він почав проводити увесь вільний час з бабусею та дбати про неї. Так, свідок ствердила, що особисто бачила як онук заявниці купляв продукти харчування, ліки для бабусі. Вони проживали разом, вели спільне господарство за адресою АДРЕСА_2 .

Також, допитана в суді першої інстанції у процесуальному статусі свідка ОСОБА_10 , будучи під присягою, повідомила, що є сусідкою заявниці. Вказала, що ОСОБА_3 став сиротою у ранньому віці, а тому ним опікувалася бабуся, з якою він проживав увесь час після смерті батьків. Після того, як ОСОБА_11 працевлаштувався, вже він почав опікуватися своєю бабусею ОСОБА_12 . Свідок ствердила, що ОСОБА_1 завжди при зустрічі говорила, що господарством займається онук ОСОБА_13 , утримує будинок, фінансово допомагає, оплачує комунальні послуги, купляв меблі та побутову техніку в будинок. Вказане, свідок бачила особисто.

Допитана в суді першої інстанції у процесуальному статусі свідка ОСОБА_14 , будучи під присягою, повідомила, що є колишньою сусідкою заявниці та підтвердила, що ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_2 спочатку з батьками, а після їх смерті, його вихованням займалися дідусь та бабуся ОСОБА_1 . Після того як ОСОБА_11 подорослішав, уже він почав опікуватися бабусею, вони весь час проживали разом та спільно вели господарство, все у них було спільне, проживали, як одна сім`я.

Також в суді апеляційної інстанції підтверджено, що саме заявниця займалася похованням свого онука ОСОБА_3 , віддаючи йому останню шану. Вказане підтверджується, копією договору на організацію і проведення поховання та копією свідоцтва про поховання. Інших рідних у воїна ОСОБА_3 не було.

На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000,00 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

За ч. 3 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

На підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Вказані вище норми дають підстави стверджувати, що ані положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а ні положення Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ані Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не дають визначення поняття сім`ї та члена сім`ї військовослужбовця.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-ХІІ у випадках, зазначених у п.п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Водночас, згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно із абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що заявнця ОСОБА_1 є рідною бабцею, раніше опікуном загиблого на війні онука ОСОБА_3 , особою, як замінила йому батьків та єдиним членом сім`ї загиблого на війні військовослужбовця ОСОБА_3 , з яким вони проживали разом як одна сім`я починаючи з липня 1997 року, вели спільний побут в будинку АДРЕСА_1 , мали взаємні права та обов`язки. За вказаною адресою заявниця проживала й надалі, а після смерті онука, віддаючи йому останню шану, належним чином поховала його.

Колегія відхиляє як необгрунтовані доводи апеляційної скарги Міністерства оборони України, щодо не надання заявницею достатніх доказів проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з онуком ОСОБА_3 , а також доказів ведення спільного побуту, оскільки вказані обставини беззаперечно встановлено в суді першої та апеляційної інстанції, зокрема з`ясовано, що онук та бабуся проживали разом, вели спільний побут, бабуся опікувалася онуком після смерті його батьків, до його повноліття, а згодом, в силу похилого віку, доглядати за бабусею почав покійний онук, який проживав разом з нею, порався по господарству, купляв продукти харчування, ліки, оплачував комунальні послуги, дбав про добробут у будинку.

Суд першої інстанції системно оцінивши наявні у справи докази дійшов обґрунтованого висновку про факт постійного проживання ОСОБА_1 із загиблим онуком ОСОБА_3 однією сім`єю, а встановлення даного факту, необхідне заявниці для оформлення її соціально-економічних прав.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.