Справа №345/4360/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача Кудіна А.В. звернувся до Калуського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 20352 грн за кредитним договором № 73518286 від 25 серпня 2024 року.

Вимоги мотивує тим, що 25 серпня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір, відповідно до умов якого сторони погодили строк та суму позики та сплату процентів від суми позики та умови користування.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладений договір факторингу №14/06/21, в якому ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь позивача право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за вищевказаним договором на суму 20352 грн, з них: 12000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 720 грн сума заборгованості за відсотками; 5832 грн сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування позикою; 1800 грн комісія за надання позики.

Відповідач свого зобов`язання не виконав, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 12 серпня 2025року матеріали позовної заяви передано в порядку п.1, ч.1 ст. 31 ЦПК України на розгляд до Болехівського міського суду, оскільки розгляд справи належить до територіальної юрисдикції суду.

04 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторони в судове засідання не з"явилися, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи.

Представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі, що не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач відзив на позов не подав.

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Умови проведення заочного розгляду справи викладені в ст.280 ЦПК України, згідно якої суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи згоду представника позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів та прийшов до наступного висновку.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Встановлено, що предметом спору є стягнення заборгованості з приводу виконання зобов"язань кредитного договору.

Так, відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно достатті 628, 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Судом встановлено, що 25 серпня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №73518286, який підписаний ідентифікатором 80464.

Сума позики згідно договору та таблиці обчислення загальноїт вартості кредиту становить 12000 грн, процентна ставка/день (фіксована) 0.20000%, комісія за надання позики від суми наданої позики 15.00% ( у грошовому виразі складає) -1800 грн, строк позики 30 днів. Дата повернення позики 23 вересня 2024 року, орієнтовна загальна вартість позики 14520 грн, загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії договору 2520 грн, з них 720 грн проценти за користування кредитом, 1800 грн комісія за надання кредиту (а.с.6-10).

Того ж дня відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором 03307 Паспорт споживчого кредиту, в якому вказані основні умови кредитування (а.с.11-12).

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем укладений договір факторингу №14/06/21, в якому ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь позивача право грошової вимоги до позичальників (а.с.13-15).

Згідно додаткової угоди №47 від 24 січня 2025 року, акту прийому передачі реєстру боржників та реєстру боржників №42 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь позивача право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за вищевказаним договором (а.с.18-21).

Загальна заборгованість складає 20352 грн, з них: 12000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 720 грн сума заборгованості за відсотками; 5832 грн сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування позикою; 1800 грн комісія за надання позики (а.с.22), яка підягає стягненню з відповідача.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Як зазначено в статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)).

Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16).

Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)».

Верховним Судом у постанові від 19.09.2020 року у справі № 686/18977/17 зазначено, що «положеннями частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627 ЦК України не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Отже, положеннями ЦК України передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення, зокрема, у розмірі певного проценту за кожен день прострочення.

З наданого розрахунку вбачається, що загальна заборгованість складає (станом на дату відступлення права вимоги) 20352 грн, з них: 12000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 720 грн сума заборгованості за відсотками; 5832 грн сума заборгованості по процентах за понадстрокове користування позикою; 1800 грн комісія за надання позики (а.с.22), яка підягає стягненню з відповідача.

У зв`язку зі спливом строку кредитування за договором від 25 серпня 2024 року №73518286, до 23 вересня 2024 року припинилося право ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»» нараховувати відсотки за кредитом, то після закінчення терміну договорів не мав права нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитними коштами.

Користування кредитом - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

Суд вважає, що оскільки право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом припинилось за договором від 25 серпня 2024 року №73518286 після 23 вересня 2024 року, то вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 5832 грн (заборгованість по процентах за понадстрокове користування позикою) поза межами строку дії договору не підлягає задоволенню за необґрунтованістю.

Такі вимоги можуть бути задоволені у випадку їх пред"явлення згідно з положенням частини другої статті 625 ЦК України про стягнення трьох процентів річних.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 14520 грн.

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 71.34% (14520: 20352 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме судовий збір 2160.17 грн (3028 х 71.34 %).

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Європейська агенція з повернення боргів» (IBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк) заборгованість за кредитним договором від 25 серпня 2024 року №73518286, в розмірі 14520 (чотирнадцять тисяч п"ятсот двадцять) грн, з них: 12000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 720 грн сума заборгованості за відсотками; 1800 грн комісія за надання позики та 2160 (дві тисячі сто шістдесят) грн 17 коп судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог на суму 5832 грн відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Європейська агенція з повернення боргів» вул.С.Петлюри, 30 м.Київ, .

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя Головенко О.С.