Провадження № 22-ц/802/924/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

з участю :

секретаря судового засідання Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кушнірука А. В.,

представника відповідача Б`ялої І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправними та незаконними дій, зобов`язання укласти договір оренди водних об`єктів та земель водного фонду на новий строк, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 13 вересня 2004 року між ним та Луцькою районною державною адміністрацією було укладено договір оренди водних об`єктів та земель водного фонду строком на 10 років, який зареєстровано у Книзі державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок за № 04.

Вказував, що згідно із умовами договору оренди Луцька РДА надала, а він прийняв у строкове платне користування земельну ділянку водного фонду загальною площею 5,143 га в т.ч. 2,9994 га водного плеса, прибережну смугу площею 2,1436 га для рибогосподарських потреб, яка знаходиться на території Чаруківської сільської ради Волинської області.

У зв`язку із закінченням строку договору оренди 29 липня 2014 року позивач подав до заяву про продовження договору оренди. Орендодавець на протязі місяця не повідомив позивача про прийняте рішення, а тому 05 листопада 2015 року на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2015 у справі № 161/5031/15-ц між Волинською обласною державною адміністрацією та ним було укладено додаткову угоду №1 про поновлення терміну дії договору оренди водних об`єктів та земель водного фонду від 03.09.2004. За умовами вказаної додаткової угоди дію договору оренди було продовжено ще на 10 років з 01.01.2015.

Зазначав, що протягом всього терміну дії договору він належним чином виконував умови договору, в тому числі сплачував орендну плату та використовував земельну ділянку відповідно до її цільового призначення.

Покликається на те, що 31 липня 2024 року звернувся до Луцької РДА із клопотанням про продовження дії договору оренди, до клопотання були долучені відповідні документи. Однак Луцька РДА листом повідомила , що за вирішенням даного питання необхідно звертатися до Городищенської сільської ради.

22.08.2024 він звернувся до Городищенської сільської ради з таким же клопотанням, проте рішенням сільської ради №43/10 від 19.09.2024 йому було відмовлено у продовженні договору оренди, оскільки право власності на земельну ділянку зареєстроване за державою в особі Волинської обласної державної адміністрації.

Зазначав, що у зв`язку з цим 23 вересня 2024 року він звернувся до Волинсько ОДА із клопотанням про продовження строку дії договору оренди, однак Волинська ОДА листом повідомила , що не має права розпоряджатися даною земельною ділянкою та рекомендувала звернутися до територіальної громади за місцем розташування водного об`єкта.

З огляду на вищевказані обставини позивач вважав, що відповідачем порушено його право на поновлення договору оренди землі, яке гарантоване ст. 33 Закону України «Про оренду землі», і вважаючи належним способом захисту порушеного права - визнання протиправними та незаконними дії, зобов`язання укласти договір оренди водних об`єктів та земель водного фонду на новий строк, просив позов задовольнити.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду незаконним на необґрунтованим у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права, а також неправильним застосуванням норм матеріального права.

Звертає увагу на помилковість висновків суду про неналежний спосіб захисту. Вважає, що такі дії відповідача є недобросовісними та містять ознаки зловживання правом.

У відзиві на апеляційну скаргу Волинська обласна військова адміністрація просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. Покликається на неправильно вибраний спосіб захисту позивачем та на норми розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України щодо розпорядження землями державної власності територіальними громадами.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача ОСОБА_3 просила в судовому засіданні відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду залишити без змін з мотивів, викладених у відзиві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні даного позову про визнання протиправними та незаконними дій відповідача, зобов`язання укласти договір оренди водних об`єктів та земель водного фонду на новий строк, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порушеного права.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13 вересня 2004 року між Луцькою районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 було укладено договір оренди водних об`єктів та земель водного фонду строком на 10 років, який зареєстровано у Книзі державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок за № 04. Предметом договору є земельна ділянка водного фонду для рибогосподарської діяльності, яка знаходиться на території Чаруківської сільської ради Луцького району. (а.с. 9-10).

З копії договору, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що відповідно до п. 4.2.1. договору орендар після закінчення строку договору оренди має переважне право на укладення договору оренди на новий строк.

29 липня 2014 року позивач, бажаючи скористатись переважним правом на продовження договірних відносин, звернувся до Луцької районної державної адміністрації із заявою про поновлення вказаного договору оренди землі, розташованої на території Чаруківської сільської ради Луцького району Волинської області , для рибогосподарських потреб строком на 10 років.

16 березня 2015 року позивач повторно звернувся із заявою про продовження строку договору оренди, на яку отримав відповідь, що Луцька районна державна адміністрація не в змозі клопотати перед Волинською обласною державною адміністрацією про продовження договору оренди, оскільки договір оренди закінчився. ОСОБА_1 оскаржив дану відмову до суду.

05 листопада 2015 року на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 червня 2015 року у справі № 161/5031/15-ц між Волинською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 про поновлення терміну дії договору оренди водних об`єктів та земель водного фонду від 03 вересня 2004 року, за умовами якої дію договору оренди було продовжено на 10 років з 01.01.2015 (а.с. 11).

06 грудня 2017 між Волинською обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до договору оренди водних об`єктів та земель водного фонду. За умовами цієї угоди орендна плата справляється виключно у грошовій формі 3 % від нормативної грошової оцінки земель, що становить 4250,91 грн на рік.

31 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Луцької районної державної адміністрації із клопотанням про продовження дії договору оренди, до клопотання долучив відповідні документи, однак 07 серпня 2024 року Луцька РДА листом повідомила його, що за вирішенням даного питання необхідно звертатися до Городищенської сільської ради.

У зв`язку з цим 22 серпня 2024 року позивач звернувся до Городищенської сільської ради з таким же клопотанням.

Рішенням Городищенської сільської ради №43/10 від 19.09.2024 позивачу було відмовлено у продовженні договору оренди із посиланням на те, що право власності на земельну ділянку зареєстроване за державою в особі Волинської обласної державної адміністрації та у зв`язку з тим, що земельна ділянка водного фонду знаходиться в межах орнітологічного заказника «Чаруків», де заборонена будь-яка господарська діяльність, згідно із Законом України «Про природно-заповідний фонд України».

23 вересня 2024 року позивач звернувся до Волинської обласної державної адміністрації із клопотанням про продовження строку дії договору оренди, у відповідь на яке Волинська ОДА листом повідомила, що не має права розпоряджатися даною земельною ділянкою та рекомендувала звернутися до територіальної громади за місцем розташування водного об`єкта.

Судом також установлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником спірної земельної ділянки є держава, орган державної влади, Волинська обласна державна адміністрація. Перехід права власності щодо спірної земельної ділянки від держави до територіальної громади не відбувся. Волинською ОДА не приймалось жодних рішень щодо передачі вказаної земельної ділянки до Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області, зазначене не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні. Відповідно до пояснень представника відповідача слідує, що юридично передача спірної земельної ділянки від держави до територіальної громади до теперішнього часу не вирішена у зв`язку з тим, що Городищенська сільська рада зволікає з державною реєстрацією права власності на вказану ділянку.

Статтями 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині третій статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Земельний Кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте, саме Законом України «Про оренду землі» врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами в зв`язку із передачею її у користування та володіння, в тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому ЗК України, або за результатами земельних торгів. Умови договору оренди землі визначені ст. 15 Закону України «Про оренду землі».

Статтею 5 ВК України визначено, що до водних об`єктів загальнодержавного значення належать: 1) внутрішні морські води та територіальне море; 2) підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; 3) поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; 4) водні об`єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних.

До водних об`єктів місцевого значення належать: 1) поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об`єктів загальнодержавного значення; 2) підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 51 ВК України водні об`єкти надаються у користування за договором оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом у порядку, визначеному земельним законодавством України. Право оренди земельної ділянки під водним об`єктом поширюється на такий водний об`єкт.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

У відповідності до ст. 14, 17 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 32-2 Закону України «Про оренду землі» (ред. ЗУ №340-1Х від 05.12.2019 р.) поновлення договорів оренди землі здійснюється в порядку, передбаченому статтею 126-1 Земельного кодексу України.

Як установлено абз.4 р. 1Х Перехідних положень Закону України «Про оренду землі» правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України, щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Як убачається з матеріалів справи, додаткову угоду №1 про поновлення терміну дії договору оренди водних об`єктів та земель водного фонду від 03.09.2004 укладено ОСОБА_1 з Волинською обласною державною адміністрацією 25.11.2015, тобто до набрання чинності Закону України №340-1Х від 05.12.2019.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин, тобто коли в позивача як орендаря виникло право на поновлення договору оренди землі, діяла ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). ,

Згідно з цією нормою після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою і п`ятою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку.

Якщо орендодавець не пізніше ніж у 30-денний строк до закінчення строку дії договору з орендарем, який є інвестором із значними інвестиціями, з яким укладено спеціальний інвестиційний договір відповідно до Закону України «Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями», не повідомив відповідним листом-повідомленням про непродовження дії договору та за умови, що орендар має намір продовжити користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк на умовах, передбачених договором оренди землі, крім розміру орендної плати. Зміна розміру орендної плати оформлюється додатковим договором (угодою) до договору оренди землі.

З дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц , від 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 , від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18 та від 22 вересня 2020 року у справі № 313/350/16-ц , згідно з яким для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Разом з тим, через зміни в законодавстві, які відбулись 27.05.2021 р., та відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-1Х, доповнено п. 24 р. Х Перехідних Положень ЗК України, відповідно до якого спірна земельна ділянка мала би перейти у комунальну власність територіальної громади, а саме до Городищенської сільської ради Луцького району Волинської області.

Відповідно до п.2 р. II. Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення порядку передачі в оренду водних об`єктів у комплексі з земельними ділянками» договори оренди водних об`єктів, укладені в порядку, визначеному законодавством, до набрання чинності цим Законом, діють у строки та на умовах, визначених такими договорами. Поновлення таких договорів здійснюється без проведення земельних торгів у порядку укладення договорів оренди землі.

Однак, встановлено, що всупереч вимогам закону, питання щодо передачі спірної земельної ділянки від держави до територіальної громади до теперішнього часу не вирішено.

Згідно з п. 34 ст. 26, п. 2 ст. 77 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» питання надання земельної ділянки в оренду вирішується на пленарному засіданні ради - сесії, а спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Судом також установлено, що позивач дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, належним чином виконавши свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір його поновити. Крім цього, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин ( постанови від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 86)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності ( постанови Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21, Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 ).

Отже, обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові ( постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.46)).

Таким чином, спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16).

Процесуально-правовий інструментарій має використовуватись лише для забезпечення визначеності у приватних відносинах, реального та ефективного захисту прав та інтересів, основною передумовою чого є обрання позивачем належного способу захисту його порушеного права/інтересу. Належний спосіб захисту порушеного права чи інтересу має відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Такий спосіб захисту має присікати порушення цивільних прав та/або інтересів чи відновлювати їх ( постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року в справі № 465/4230/22 ).

За таких умов правильними є висновки суду, що ефективним способом судового захисту вданому спорі є визнання укладеною додаткової угоди із викладенням її змісту.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, оскільки суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381 -384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 червня 2025 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді