Справа № 545/66/21
Провадження № 2/545/18/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2025 Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

за участю секретаря: Мамишевої А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, припинення права приватної власності, повернення земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом першого заступника керівника Полтавської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, припинення права приватної власності, повернення земельної ділянки.

Представник відповідача у судовому засіданні заявила клопотання про повернення до стадії підготовчого судового засідання та про забезпечення доказів.

Прокурор проти задоволення клопотань заперечував та просив відмовити у їх задоволенні.

Представника Держгеокадастру та представник Полтавської міської ради, будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Щодо клопотання представника відповідача стосовно повернення до стадії підготовчого провадження суд зазначає таке.

Вбачається, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 11.09.2024 закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 , про визнання незаконним та скасування наказу, припинення права приватної власності, повернення земельної ділянки. Призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

В обгрунтування вказаного клопотання представник відповідача зазначала, що 11.09.2024 вона перебувала на лікарняному та не брала участь у підготовчому судовому засіданні, тому була позбавлена можливості заявити клопотання про забезпечення доказів, які мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, оцінивши доводи представника відповідача, приходить до висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на те, що така процесуальна дія не врегульована нормами чинного процесуального законодавства. Однак згідно з практикою Верховного Суду, у цивільному процесі суд першої інстанції може повернутись до стадії підготовчого провадження після його закриття, якщо є вагомі обставини для вчинення процесуальних дій, які можливі лише на цій стадії, щоб забезпечити правильний та своєчасний розгляд справи по суті. Така можливість не означає повернення за будь-якою причиною, а стосується випадків, коли для реалізації необхідних процесуальних дій потрібне повернення до підготовчого етапу.

Можливість повернення до підготовчого провадження має бути обґрунтованою, оскільки це є винятком, а не загальним правилом. Така можливість не повинна нівелювати значення самого підготовчого провадження як окремої стадії судового процесу.

Відтак, зважаючи на те, що представником належним чином не обґрунтовано необхідність повернення до стадії підготовчого провадження та з огляду на те, що між стадією відкриття провадження у справі та постановленням ухвали про закриття підготовчого провадження пройшов значний проміжок часу, достатній для використання можливостей та передбачених законодавством прав для учасників судового процесу, а також для запобігання необґрунтованого затягування строків розгляду справи та здійснення ефективного судочинства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання.

Що стосується вирішення клопотання про забезпечення доказів та поновлення строку на подачу такого клопотання, то суд зазначає наступне.

В обґрунтування вказаного клопотання представник зазначала, що одним із способів забезпечення доказів є проведення судової експертизи у справі та посилаючись на необхідність проведення у вказаній справі комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою.

Відповідно до ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що у вказаній справі вже проведена комплексна судова земельно-технічна експертиза та експертиза з питань землеустрою №3124819-41/69927002/20-41 від 06.03.2020.

Окрім того, аналогічне за змістом клопотання від 22.11.2024 про призначення експертизи було розглянуте судом та ухвалою суду від 22.11.2024 у його задоволенні відмовлено.

Забезпечення доказів це оперативне закріплення у встановленому цивільним процесуальним законом порядку відомостей про факти, яке вчиняється суддею з метою використання їх як докази при розгляді та вирішенні цивільних справ у суді. Забезпечення доказів у жодному випадку не можна ототожнювати із їх дослідженням або оцінкою. Єдина мета забезпечення доказів це їх фіксація для забезпечення можливості їх дослідження та оцінки при подальшому розгляді справи.

Аналізуючи наведені положення ЦПК України у зіставленні з вимогами позивача, процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто, це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але, насамперед, спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18, від 11 березня 2020 року у справі № 9901/608/19.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, звертаючись до суду з заявою про забезпечення доказів, стороною позивача за зустрічним позовом, не надано доказів того, що існує ризик втрати доказів.

На підставі викладеного, суд вважає, що заява про забезпечення доказів шляхом призначення експертизи затягне розгляд справи, окрім того, заявником не надано доказів, що існує ризик втрати доказів, тому у задоволенні клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення у справі судової експертизи суд вважає необхідним відмовити.

Що стосується клопотання про поновлення пропущеного строку то суд, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №160/6211/21 наведено правовий висновок, відповідно до якого встановлення строків звернення до суду обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невіддільною складовою верховенства права.

Відтак, в клопотанні про поновлення строку, має бути наведені підстави його пропуску, а також поважність причин.

Беручи до уваги вищенаведене та те, що вказана справа перебуває в провадженні суду значний період, а клопотання про поновлення пропущеного строку подане після спливу майже 1 року, зважаючи на систематичну участь представника у розгляді справи, суд не вбачає наявність підстав для поновлення такого строку.

Керуючись ст.116-118, 197 198, 222, 258 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни про повернення до стадії підготовчого провадження у справі.

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни про забезпечення доказів.

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Шинкаренко Марини Анатоліївни про поновлення строку на подання клопотання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: Л. І. Стрюк