Справа № 645/6956/25
Провадження № 2/645/3462/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 р. м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Сілантьєва Е.Є. розглянувши позовну заявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 77483593 в розмірі 18604.46 гри., з яких: - 6000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 12604.46 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Кредитним договором № 2212946 в розмірі 13120.00 гри., з яких: - 4000.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 9120.00 грн. - сума заборгованості за процентами. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 31724,46 грн. та судового збору 3028,00 грн.

Встановивши невідповідність позовної заяви вимогам ЦПК України, 13.10.2025 року суддею постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням стороні позивача строку для усунення недоліків протягом 5 днів з дня отримання нею копії ухвали.

Копію ухвали позивачу було направлено 13.10.2025 р. Позивач ухвалу отримав 14.10.2025 року.

Судом своєчасно та належним чином направлялася копія ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач (заявник) не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

В ухвалі суду був наданий строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали.

20.10.2025 на адресу суду від ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в особі Кресної О.М.надійшла заява про усунення недоліків, в якій сторона позивача посилається на те, що законодавством не встановлено заборону на звернення до суду з позвоною заявою повторно з тією ж платіжною інструкцією, яка була додана у випадку попереднього звернення, а також, не зазначено необхідність сплати судового збору повторно. Відповідно до п. 8 Листа Вищого спеціалізованого суду україни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір», якщо позовну заяву було залишено судом без розгляду з підстав, передбачених частиною першою статті 207 ЦПК (редакція ЦПК станом на 27.09.2012р.), а позивач у порядку частини другої цієї статті знову звернувся з позовом до суду в загальному порядку, він вправі використати при цьому первісний документ про сплату судового збору, але за умови, що суму відповідного збору йому не було повернуто (частина четверта статті 6 Закону). Представник позивача повідомив суд, що сума судового збору на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» не поверталася.

Крім того сторона позивача посилалася на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі 170/129/21 (14-97цс22), згідно якої: На розгляд Великої Палати Верховного Суду поставлене питання: чи має суд право вимагати повторної сплати судового збору за місцем розгляду справи з урахуванням того, що позивач не позбавлений можливості повернути помилково сплачений судовий збір, у зв`язку з порушенням правил підсудності, на підставі абзацу 1 пункту 5 Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182 (далі - Порядок № 787). « … виходячи з аналізу зазначеного законодавства, немає підстав вважати, що судовий збір при передачі справи за підсудністю іншому суду повинен сплачуватись повторно на рахунок того суду, де справа розглядається фактично. Перерозподіл сплачених коштів може здійснюватися ДСА України у визначеному нею порядку або у порядку, визначеному іншим компетентним органом держави. Виходячи з термінології Порядку № 787 кошти судового збору, що сплачені позивачем на рахунок певного суду, вважаючи, що справа підсудна саме цьому суду, не відносяться до коштів, які повертаються на підставі цього порядку, за винятком випадків, коли судовий збір на рахунок суду, що передав справу за підсудністю до іншого суду, сплачено у більшому розмірі, а саме у розмірі, що перевищує розмір судового збору, встановленого законом. Отже, судовий збір є сплаченим з моменту зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України, і суд, який отримав справу у випадку направлення справи за підсудністю, не має права вимагати повторної сплати судового збору за місцем розгляду справи ...».

Вивчивши заяву сторони позивача, суд приходить до висновку, що недоліки позовної заяви не усунуто та позовна заява підлягає поверненню в зв`язку з наступним.

Суд вважає помилковим посилання представника позивача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі 170/129/21 (14-97цс22), оскільки останні стосуються випадків передання справи до іншого суду за належною підсудністю і в такому випадку судовий збір не потрібно сплачувати повторно.

Суд вже зазначав, в ухвали від 13.10.2025 року, що позивач вже звертався до суду з аналогічним позовом та ухвалою суду про повернення позову у справі №645/3352/25 (провадження №2/645/2049/25) питання про повернення сплаченої суми судового збору не вирішувалось, та позивач в установленому порядку не зверталися до суду із заявою про повернення судового збору, отже дані платіжні інструкції вже були використані при зверненні до суду з іншим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Суд зазначає, що судовий збір в розмірах та порядку, передбачених Законом України «Про судовий збір», підлягає сплаті за подання кожного окремого позову, в разі відсутності пільг щодо його сплати, а тому судовий збір, сплачений за подання цивільного позову в одній справі, не може бути використаний для підтвердження сплати судового збору за подання до суду іншого позову, в тому числі тим самим позивачем до того самого суду.

В разі ж повернення поданої позовної заяви сторона не позбавлена права звернутись до суду з заявою про повернення сплаченої суми судового збору у відповідності до положень пункту 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Отже, законодавством встановлено чіткий порядок повернення сплаченої суми судового збору, яка в подальшому на розсуд особи може бути використана для сплати судового збору за подання іншого (нового) позову, в той же час використання сплаченої в одній справі суми судового збору при поданні іншого позову не передбачено законодавством та є порушенням порядку сплати судового збору.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 16.05.2018 у справі №810/504/17.

Таким чином, долучена до позовної заяви платіжна інструкція кредитового переказу коштів №108803 про сплату судового збору в розмірі 3028,00 гривень, не може вважатися належним доказом сплати позивачем судового збору за подання даної позовної заяви.

Також, суд вважає помилковим посилання представника позивача на п. 8 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про судовий збір», оскільки в даному випадку мова йде про саме залишення позову без розгляду, а не у зв`язку з поверненням позовної заяви.

Крім того, суд звертає увагу , що згідно ч. 5 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Такимчином суд приходить до висновку, що сторона позивача не виконали в повному обсязі ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху і вказані недоліки не були усунені, тому суд вважає необхідним повернути позивачу позовну заяву.

Керуючись ст. 44, 175, 177, ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, -

Постановив :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вважати неподаною та повернути позивачу разом з усіма додатками.

Роз`яснити стороні позивача, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя -