Справа № 195/1151/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
14.10.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Омеко М.В.,за участю секретаря судового засідання Мартинової Н.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Папуга Олексій Валерійович, до ОСОБА_2 про визнання права на земельну ділянку, -
16.09.2003 року між ОСОБА_2 з однієї сторони та ОСОБА_1 , з другої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку.
Згідно п.1 Договору, « ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила належний Продавцям житловий будинок, цегляний з розміром загальної площі 61,3 кв.м., в тому числі і жилої площі 46,1 кв.м. з господарчими будівлями: сарай Б, літня кухня В глинобитні обкладені цеглою, сарай Г, вбиральня Д цегляні та споруди, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром
Право власності позивача на житловий будинок, зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.10.2003 року, на підставі Договору від 16.09.2003 року.
Вказана земельна ділянка належала відповідачу на підставі Рішення виконкому Мирівської сільської ради №72 від 14.12.1995 року. 6 лютого 2004 року, Відповідач отримав Державний Акт, серії ДП №067440, на право власності на земельну ділянку, яка зазначена в п. 1 Договору та на якій розташовний житловий будинок, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , з визначеною площею 0,1400 га. Згідно зазначеного Акту, вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 125485500:03:001:0002, цільове призначення «для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Станом на теперішній час, ситуація яка склалась, перешкоджає Позивачу реалізовувати у повній мірі своє право власності стосовно нерухомого майна житлового будинку, так як право власності попереднього власника (відповідача) на земельну ділянку, кадастровий номер 125485500:03:001:0002, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не припинене. У досудовому порядку, шляхом перемовин, вказана ситуація не вирішується, так як відповідач відмовляється від перереєстрації права власності на зазначену ділянку на користь позивача.
ОСОБА_1 станом на теперішній час є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв?язку з чим була змушена звернутися до суду з даними позовними вимогами.
Представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, крім того просять суд, сплачений судовий збір зарахувати на користь держави, тим самим не стягувати з відповідача. Крім того вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач, ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 16.09.2003 року між гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу житлового будинку
Згідно п.1 Договору, « ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купила належний Продавцям житловий будинок, цегляний з розміром загальної площі 61,3 кв.м., в тому числі і жилої площі 46,1 кв.м. з господарчими будівлями: сарай Б, літня кухня В глинобитні обкладені цеглою, сарай Г, вбиральня Д цегляні та споруди, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром
Вказаний житловий будинок належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Мирівської сільської ради Томаківського району 14.01.1989 року та зареєстрованого в Марганецькому інвентарбюро14.01.1989 року та записане в реєстрову книгу за №І-174, довідка БТІ м. Марганець від 13.08.03. №1236198.
Право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.10.2003 року, на підставі Договору від 16.09.2003 року.
Земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Рішення виконкому Мирівської сільської ради №72 від 14.12.1995 року. 6 лютого 2004 року, ОСОБА_2 отримав Державний Акт, серії ДП №067440, на право власності на земельну ділянку, яка зазначена в п. 1 Договору та на якій розташовний житловий будинок, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , з визначеною площею 0,1400 га. Згідно зазначеного Акту, вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 125485500:03:001:0002, цільове призначення «для обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є власницею житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ., що зокрема підтверджується довідкою БТІ №159 від 02.07.2025.
Стаття 316 Цивільного кодексу України визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону з власної волі, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно з п.1 ч.1 ст.349 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 377 Цивільного Кодексу (у редакції на час укладання Договору), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.
Відповідно, до частини 2 ст. 377 Цивільного Кодексу (у редакції на час укладання Договору), якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або
споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача
переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка
зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину
земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.
Згідно з ч.1 ст.120 ЗК України, (у редакції на час укладання Договору), при переході права власності на будівлю у споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод , а право користування на підставі договору оренди .
Відповідно до позиції Верховного суду України, у Постанові від 14.11.2011 року (12-22/382-07-8932), який зазначає «…Статтею 377 Цивільного Кодексу (у редакції на той же час) встановлено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Отже законодавством визначено, що з виникненням права власності на будівлю чи споруду до власника переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташована належна йому на праві власності будівля чи споруда.»
Необхідно зазначити, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 05.11. 2009 №1702-VI, внесено ряд уточнюючих змін зокрема до Земельного кодексу, Цивільного кодексу та ЗУ «Про оренду землі», якими вдосконалено та деталізовано та порядок набуття прав на землю новим власником нерухомості, але не змінено первісно закладеної законодавцем концепції переходу права землекористування у разі відчуження нерухомого майна та не суперечать їй.
Зокрема, згідно ч.1 ст. 120 ЗК України (у редакції від 01.01.2010), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.
У відповідності з ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.15, 204, 208, 218, 220, 321, 392, 657 ЦК України, ст.ст. 10, 76, 175- 177 ЦПК України,-, суд,
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Папуга Олексій Валерійович, до ОСОБА_2 про визнання права на земельну ділянку - задовольнити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя: М. В. Омеко