Справа № 533/307/25
Провадження № 2/533/213/25
(за правилами позовного провадження)
17 жовтня 2025 року Козельщинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді Оксенюк М.М.,
представник позивача Браташ Ю.П. (в режимі ВКЗ),
секретаря судового засідання Кругловецького Ю.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Козельщина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Козельщинської селищної ради про позбавлення батьківських прав,
17 квітня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Барташ Юрій Павлович за допомогою системи «Електронний суд» звернувся від імені та в інтересах позивача до Козельщинського районного суду Полтавської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Козельщинської селищної ради, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На обґрунтування позову позивачем зазначено, що 02.05.2020 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований Кременчуцьким міським відділом ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №234.
Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .
Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29.05.2023 по справі № 524/212/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 вищезазначений шлюб було розірвано.
Після розірвання шлюбу, син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати із матір`ю та перебував на повному її утриманні.
Починаючи з 25.03.2022 та по теперішній час, у зв`язку із повномасштабним вторгненням та військовою агресією Росії проти України, позивач разом із малолітнім сином проживають за межами території України, а саме: у Республіці Польщі. Від відповідача не надходило жодних заперечень щодо такого виїзду.
Далі представником позивача зазначено, що 30.03.2023 Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано судовий наказ по справі №524/348/23 та стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини.
Окрім цього, представник позивача на обґрунтування позову зазначено, що через тривалий час окремого проживання між відповідачем та дитиною втрачено родинні зв`язки та розуміння. Батько дитиною не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до неї, не утримує та не забезпечує дитину, не вчиняє дій або намірів на налагодження його спілкування з дитино. Відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання та утримання дитини.
Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 18.04.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін.
Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 19.05.2025 закрито підготовче судове засідання по справі, призначено справу до розгляду по суті.
Окрім цього, зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надати висновок щодо доцільності/недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 ..
Позивач в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотання про відкладення або перенесення розгляду справи до суду не направила.
Представник позивача в судовому засіданні, яке проводилося в режимі ВКЗ, позов з підстав викладених у позовній заяві підтримав та прохав задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем реєстрації проживання, а також шляхом розміщенням повідомлення про розгляд справи на веб-сайті «Судова влада України».
Треті особи: Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Козельщинської селищної ради у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду заяви про розгляд справи без участі представника.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.
У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч 2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.11).
З позовної заяви, вбачається, що 02.05.2020 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.05.2023 розірвано.
Відповідно до повідомлення про присвоєння номера PESEL, вбачається, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 проживають на території Республіки Польща (а.с.9-10, 30-33).
З довідки військової частини НОМЕР_2 від 06.06.2025 №2084/159/5/8219 вбачається, що військовослужбовець в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 станом на 05.06.2025 до військової частини не повертався (а.с.71).
Відповідно до відповіді на адвокатський запит вбачається, що на солдата ОСОБА_2 відкривалось службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 та надсилалося повідомлення до Державного бюро розслідування. Номер кримінального провадження за даним фактом військова частина НОМЕР_2 на даний час не отримала, даний факт підтверджується матеріалами службового розслідування (а.с.102-114).
Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 18.06.2025 задоволено подання головного державного виконавця Горішньоплавнівського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ковтонюк Я.В. про оголошення в розшук божника ОСОБА_2 .
Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 25.08.2025 №2186 вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.92-95).
В обґрунтування зазначеного висновку уповноважений орган зазначив, що 27.05.2025 ОСОБА_1 звернулася до служби у справах дітей через засоби vibep-зв`язок та надала письмове пояснення в якому зазначила, що звернулася до суду із позовом щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що батько не виконує свої батьківські обов`язки, а саме: не бере участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не цікавиться його життям, здоров`ям чи потребами, окрім того батько не сплачує аліменти, не надає жодної фінансової допомоги. Вона зазначила, що зверталася з проханням допомогти коштами для придбання ліків для сина, але ОСОБА_2 відмовив та жодної матеріальної підтримки не надав. Також, вона зазначила, що дитина ніяких подарунків на день народження та інші свята не отримувала. Син немає емоційного зв`язку з батьком, не впізнає його на фото та не сприймає як близьку людину.
28.05.2025 спеціалісту служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради через засоби vibep-зв`язку вдалося поспілкуватися із ОСОБА_2 , який під час бесіди повідомив, що наразі проходить військову службу та погодився з тим, що він тривалий час не виконує свої батьківські обов`язки, також зазначив, що йому відомо те, що у його колишньої дружини інший чоловік, який наразі виховує його сина, та пообіцяв надати письмове пояснення в якому викласти своє бачення щодо позбавлення його батьківських прав по відношенню до малолітнього сина та після цього перестав виходити на зв`язок.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22, від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23 та інші).
У спірних правовідносинах, які стосуються вкрай чутливої сфери та долі дитини, інтереси якої превалюють над формальним тлумаченням норм права, питання про застосування крайнього заходу впливу на батьків - позбавлення батьківських прав - слід вирішувати у контексті кожної конкретної справи без формального та уніфікованого підходу лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, що мають значення для вирішення спору, та вивчення і дослідження усіх доказів як у сукупності, так і кожного доказу окремо.
Суд не бере до уваги вищезазначений висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та вважає його таким, що суперечить описаним в його мотивувальній частині обставинам та найвищим інтересам малолітньої дитини, оскільки відповідачем до органу опіки та піклування не було надано жодного доказу виконання батьком (відповідачем) своїх батьківських обов`язків, намагання або бажання їх виконувати. Відповідач в телефонному режимі повідомив працівнику, що не брав жодної участі у вихованні дитини, а отже погодився, що тривалий час не виконує свої батьківські обов`язки.
Отже, відповідач знаючи, що комісією буде розглядатися питання щодо надання висновку про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав, свідомо самоусунувся від надання доказів на підтвердження щодо недоцільності позбавляти його батьківських прав.
Окрім цього, з матеріалів позовної заяви вбачається, що підставами для позбавлення відповідача батьківських прав позивач зазначає те, що останній ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться розвитком дитини, не підтримує з нею ніяких стосунків, самоусунувся від допомоги при вихованні та утриманні дитини.
Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п.2 ч.1 ст.164 СК України).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Ураховуючи вищевикладене, суд під час розгляду справи встановив, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, проявляє повну байдужість до подальшої долі та життя своєї дитини, що можна кваліфікувати як свідомо обрану ним винну поведінку у формі бездіяльності, внаслідок якої він повністю самоусунулася від виконання таких обов`язків, покладених на нього законом та нормами суспільної моралі.
Доказів наявності будь-яких поважних причин, які б унеможливлювали виконання ним свого батьківського обв`язку по відношенню до дитини відповідач до суду не надав, матеріали справи таких доказів не містять.
У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню п.2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».
У відповідності до приписів ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, суд вважає, що позов позивача про позбавлення батьківських прав відповідача підлягає до задоволенню, оскільки відповідач протягом тривалого часу, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не спілкується та не піклується про нього та не забезпечує його матеріально і в подальшому не має наміру цього робити.
Окрім цього, в даному випадку рішення суду про задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав відповідача сприятиме забезпеченню найкращих інтересів дитини та не порушуватиме баланс між його правами і інтересами та правами відповідача як батька.
Крім цього, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде порушувати права дитини, гарантовані Декларацією прав дитини, Конвенцією про права дитини, Сімейним кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства».
Суд роз`яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом.
Відповідно до частини першої статі 141 ЦПК України судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, при ухваленні рішення про задоволення позову підлягають стягнення з відповідач на користь позивача.
Згідно до ст. 246 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду, за клопотанням представника позивача не вирішується питання щодо розподілу понесених позивачем судових витрат на правову допомогу.
На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 77-81, 141, 246, 247, 263-265, 268, 280, 354-355 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Орган опіки та піклування - виконавчого комітету Козельщинської селищної ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) судовий збір в розмірі 968,96 грн.
Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції продовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Роз`яснити позивачу, що має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги впродовж тридцяти днів з дня проголошення рішення до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя М.М. Оксенюк