Справа № 212/8636/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого - Чайкіна І.Б.., за участю: секретаря судового засідання Хімченко А.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ МІСТА КРИВОГО РОГУ В ОСОБІ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ В ОСОБІ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ в якому просила надати їй додатковий строк на прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці з часу набрання рішенням законної сили. Мотивуючи свою заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 роки померла її мати, яка за життя склала заповіт, яким заповіла їй належну на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Звернулася 04.07.2025 року до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину отримала постанову про відмову саме через пропуск строку для прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. Звернула увагу, що інших спадкоємців немає та вона: (а) не знала про існування заповіту; (б) вважала перебіг строку подання зупиненим через воєнний стан; (в) погіршення стану здоров`я (інфаркт головного мозку). У зв`язку з чим вимушена звернутися до суду із вказаним позовом за захистом своїх законних прав на спадкування за заповітом.

Ухвалою суду від 28.07.2025 року позовну заяву про надання додаткового строку для прийняття спадщини було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи.

19.08.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивачка до судового засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання.

Представником позивачки надано заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд справи без її участі.

ТЕРИТОРІАЛЬНА ГРОМАДА МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ В ОСОБІ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання, представником ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ МІСТІ РАДИ Симоненко О.В. подано заяву про розгляд справи без їх участі.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ( а. с. 7).

Позивачка ОСОБА_3 (а.с.11), є рідною донькою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 3751 від 29.09.1960 року ( а.с.8).

За правилами частини першої ст. 1269 ЦК України, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким зробила наступне розпорядження: належну їй на праві власності квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 14) заповідаю доньці ОСОБА_4 (а.с.15).

Державним нотаріусом ДРУГОЇ КРИВОРІЗЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ НОТАРІАЛЬНОЇ КОНТОРИ Тімошиною О.В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що вона пропустила 6-ти місячний строк прийняття спадщини та документально не підтверджує факт сумісного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ( а.с. 17).

ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 15.12.2024 року по 30.12.2024 року з приводу інфаркту та потребою в подальшому амбулаторному лікуванні до 3-х місяців (а.с. 18).

За змістом статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Як слідує із змісту правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача.

Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно.

У постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке:

Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування.

Обставини усвідомлення особою того, що вона має право на спадкування за законом,наприклад, на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, та невчинення нею жодних активних дій з прийняття спадщини та щодо встановлення спадкової маси не можуть обґрунтовувати поважність причин пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, про існування якого особа не знала.

Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування.

Резюмуючи, Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням конкретних обставин справи, що переглядається, висновує, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини. Спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк з часу відкриття спадщини.

Тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.

Тому суд не може визнати цю обставину підставою для надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Водночас, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини спадкоємці звертаються до суду.

Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Гуц Ю.В. від 16.10.2025 року ОСОБА_1 зверталася до неї в травні 2022 року з питання спадкування майна , яке належало її матері.

ОСОБА_1 фактично проживала з ОСОБА_2 з 2019 року по день смерті матері за адресою: АДРЕСА_1 , що засвідчено Актом про проживання від 14 жовтня 2025 року.

Суд погоджується що хвороби позивачки та воєнний стан створили їй перешкоди для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, так як вся його увага була спрямована на лікування. Тому ОСОБА_1 з поважних причин, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, не змогла скористатися своїм правом на прийняття спадщини. Такі обставини в їх сукупності свідчать про наявність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.

В оцінці спірних правовідносин в цій справі Верховний суд також звертає увагу на те, що пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) було зазначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Подання ОСОБА_1 позову про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті її матері є єдиним ефективним способом захисту права позивача на спадщину на національному рівні у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який національні суди зобов`язані практично забезпечувати відповідно до ст. 1 цієї Конвенції та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Крім того, з огляду на однозначні положення ч. 1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України про виникнення у спадкоємців права на спадщину з моменту смерті спадкодавця, у ОСОБА_1 , виникло «законне сподівання» в успадкуванні прав на нерухоме майно від її померлої матері через визначення в судовому порядку додаткового строку на прийняття спадщини. Таке «законне сподівання» входить до поняття «майно», вільне володіння яким захищається ст. 1 Першого протоколу Конвенції (про ознаки «законного сподівання» зазначено у п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року, які застосовуються у даній справі).

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 80 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов суд враховує, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, ст. ст. 1221, 1265, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ МІСТА КРИВОГО РОГУ В ОСОБІ ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини- задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 строком у два місяці, який починається з дня набранням рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до ДНІПРОВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ТЕРИТОРІАЛЬНА ГРОМАДА МІСТА КРИВОГО РОГУ ПРЕДСТАВЛЕНОГО ВИКОНАВЧИМ КОМІТЕТОМ КРИВОРІЗЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ФУНКЦІЇ ЯКОЇ ДЕЛЕГОВАНО ВИКОНАВЧОМУ КОМТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ, місцезнаходження : 50000, місто Кривий Ріг, вул. Шурупова буд. 2,.

Повне рішення складено і підписано 16 жовтня 2025 року.

Суддя: І. Б. Чайкін