КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/13980/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Левенця Б. Б., Саліхова В. В.,

при секретарі Мудрак Р. Р.,

за участі представника позивача - адвоката Мельник А. В.

представника Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - Нестерової К. Ю.

представника профспілкового комітету Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - Мірошніченко І. Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Плахотнюк К. Г.

від 02 грудня 2024 року

у цивільній справі № 752/6373/17 Голосіївського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), профспілкового комітету Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

третя особа Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація

про визнання дій і рішень незаконними, визнання права на отримання житла та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про визнання незаконним та скасування спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яким позивалася до адміністрації Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту Департаменту соціальної політики) та профспілкового комітету Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту профспілковий комітет Департаменту соціальної політики).

Позивачка мотивувала свій позов тим, що вона працює у Департаменті соціальної політики з 26.12.1995 і з 19.12.2003 перебуває на квартирному обліку в Солом`янській РДА, а також включена до контрольного списку апарату Департаменту.

Вказувала, що станом на 29.09.2016 займала у цьому списку пріоритетну позицію під № 1. Двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 66,62 м?) було передано для розподілу за чергою апарату Департаменту спільним рішенням від 06.02.2017. Однак, рішенням від 07.02.2017 цю квартиру було виділено ОСОБА_2 , який перебував у списку під № 2, що є порушенням принципу черговості отримання житла.

Після відмови ОСОБА_2 , спільним рішенням від 20.02.2017 було постановлено скасувати попереднє рішення та передати квартиру АДРЕСА_1 для подальшого розподілу за іншим контрольним списком (працівників підприємств).

Позивачка вважала обидва рішення незаконними, оскільки вони суперечать нормам житлового законодавства, порушують її права та інтереси, а рішення від 20.02.2017 - є дискримінаційним по відношенню до неї, адже було спрямоване особисто проти неї як працівника апарату Департаменту з метою покарати її за оскарження первинного незаконного розподілу та дискримінаційно позбавити її житла, яке їй належало за правом черговості.

З огляду на викладене ОСОБА_1 просила суд:

- визнати дії адміністрації департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілкового комітету при ухваленні спільного рішення 20.02.2017 відповідно до протоколу № 3 дискримінаційними та незаконними;

- визнати незаконним та скасувати спільне рішення адміністрації департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради та профспілкового комітету, прийняте на спільному засіданні 20.02.2017 відповідно до протоколу № 3, в частині скасування власного рішення від 06 лютого 2017 року, зазначеного в п.1.2 протоколу № 1, та в частині передачі двокімнатної квартири АДРЕСА_2 для подальшого розподілу за контрольним списком працівників підприємства;

- визнати незаконним та скасувати спільне рішення адміністрації департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради та профспілкового комітету, прийняте на спільному засіданні 07 лютого 2017 року відповідно до протоколу № 2, в частині виділення спірної квартири ОСОБА_2 (пункт 1.2 протоколу);

- визнати за нею переважне право на безоплатне отримання відповідно до житлового законодавства України двокімнатної квартири АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати адміністрацію департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілковий комітет вчинити дії щодо відновлення її порушеного права та виділення їй в порядку черговості відповідно до законодавства спірної квартири.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року, позов задоволено частково: визнано незаконним та скасовано спільне рішення адміністрації департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілкового комітету, прийняте 07.02.2017 відповідно до протоколу № 2, в частині виділення двокімнатної квартири за будівельною адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_2 (п.1.2 рішення). У задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 12 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), профспілкового комітету департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій дискримінаційними та незаконними, визнання незаконним і скасування рішення від 20.02.2017, визнання права на безоплатне отримання житла та зобов`язання надати житло скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи позивачка змінила предмет позову та позовну вимогу «про визнання за ОСОБА_1 переважного права на безоплатне отримання відповідно до житлового законодавства України двокімнатної квартири будівельна адреса: АДРЕСА_3 , жилою площею 32,00 кв.м, загальною площею 66,62 кв.м» змінила на позовну вимогу «визнати за ОСОБА_1 переважне право на безоплатне отримання відповідно до житлового законодавства України двокімнатної квартири за поштовою адресою: АДРЕСА_4 , жилою площею 32,00 кв.м, загальною площею 66,62 кв.м»;

позовну вимогу «про зобов`язання адміністрацію Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілкового комітету вчинити дії щодо відновлення порушеного права та виділення ОСОБА_1 в порядку черговості відповідно до житлового законодавства України двокімнатної квартири будівельна адреса: АДРЕСА_3 , жилою площею 32,00 кв.м, загальною площею 66,62 кв.м» змінила на позовну вимогу «зобов`язати адміністрацію Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілковий комітет вчинити дії щодо відновлення порушеного права та виділення ОСОБА_1 в порядку черговості відповідно до житлового законодавства України двокімнатної квартири за поштовою адресою: АДРЕСА_4 , жилою площею 32,00 кв.м, загальною площею 66,62 кв.м».

Залишені без змін позовні вимоги:

визнати дії адміністрації Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілкового комітету при ухваленні спільного рішення 20.02.2017 відповідно до протоколу № 3 дискримінаційними та незаконними;

визнати незаконним та скасувати спільне рішення адміністрації Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілкового комітету прийняте на спільному засіданні 20 лютого 2017 року відповідно до протоколу № 3 в частині скасування власного рішення від 06.02.2017, зазначеного в п.1.2 протоколу № 1 та в частині передачі двокімнатної квартири будівельна адреса: АДРЕСА_3 , для подальшого розподілу за контрольним списком працівників підприємства, як таке що суперечить актам законодавства та порушує її права та охоронювані законом інтереси.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано дії адміністрації Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілкового комітету при ухваленні спільного рішення 20 лютого 2017 року відповідно до протоколу № 3 дискримінаційними та незаконними;

визнано незаконним та скасовано спільне рішення адміністрації департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради та профспілкового комітету, прийняте на спільному засіданні 20.02.2017 відповідно до протоколу № 3, в частині скасування власного рішення від 06 лютого 2017 року, зазначеного в п. 1.2 протоколу №1, та в частині передачі двокімнатної квартири АДРЕСА_2 (будівельна адреса) для подальшого розподілу за контрольним списком працівників підприємства;

за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право на безоплатне отримання в користування квартири АДРЕСА_5 (поштова адреса) на підставі контрольного списку (загальної черги) станом на 29.09.2016 року працівників апарату Департаменту, які перебувають на квартирному обліку в райдержадміністраціях та потребують поліпшення житлових умов.

Зобов`язано адміністрацію Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілковий комітет Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03165, місто Київ, проспект, Любомира Гузара, 7, ) вчинити дії щодо відновлення порушеного права ОСОБА_1 на безоплатне отримання в користування квартири АДРЕСА_5 (поштова адреса) на підставі контрольного списку (загальної черги) станом на 29.09.2016 працівників апарату Департаменту, які перебувають на квартирному обліку в райдержадміністраціях та потребують поліпшення житлових умов.

В апеляційній скарзі Департамент соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 в частині зобов`язання адміністрації Департаменту вчинити дії щодо відновлення порушеного права ОСОБА_1 на безоплатне отримання в користування квартири АДРЕСА_5 на підставі контрольного списку (загальної черги) станом на 29.09.2016 працівників апарату Департаменту, які перебувають на квартирному обліку в райдержадміністраціях та потребують поліпшення житлових умов - відмовити.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції припустився низки процесуальних помилок, зокрема, не встановив належність сторін у справі та не повідомив відповідача про час та дату судового засідання у яких відбулись судові дебати та було оголошено рішення. Зазначає, що суд не взяв до уваги державну реєстрацію змін до установчих документів та зміну найменування Департаменту, проведену 17.01.2024. Крім того, апелянт наголошує, що сторони-відповідачі, Адміністрація Департаменту та Профспілковий комітет, не є фізичними або юридичними особами і, відповідно до статті 2 Цивільного кодексу України, не можуть бути учасниками цивільних правовідносин та відповідачами у справі. При цьому, у рішенні суду фігурує , що належить Департаменту як юридичній особі, яка не брала участі у справі.

Апелянт також зауважує, що рішення суду першої інстанції є емоційно-забарвленим та ґрунтується на особистих симпатіях, а не на доказах і фактичних обставинах справи. Суд пронизаний критикою дій колишнього директора Департаменту ОСОБА_3 , який вже у 2021 році не обіймає цієї посади, і не збагнув, що він не уособлює адміністрацію Департаменту. Встановлена судом дискримінація, на думку апелянта, не містить жодного підґрунтя , оскільки суд сплутав обставини, що стосуються житлових питань, з іншими видами трудових прав, як-от мобінг, чи особистими взаємовідносинами.

З точки зору матеріального права, апелянт наголошує, що жодна норма не встановлює обов`язковість виділення квартири згідно черговості взяття на облік. Рішення про розподіл житлової площі приймалося у формі прямої демократії шляхом таємного голосування трудового колективу та затверджувалося протоколом 22/1 у відповідності до абзацу другого пункту 39 Правил обліку громадян. Таким чином, Департамент не є та не може бути суб`єктом прийняття відповідного рішення, а суд першої інстанції, визначаючи особу, якій має бути виділена квартира, перебрав на себе дискреційні повноваження суб`єкта прийняття рішення.

Крім того, апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував вимог статті 47 Житлового кодексу України щодо норми жилої площі, а також пряму вказівку постанови Верховного Суду від 12.01.2022 у цій справі, згідно з якою жиле приміщення надається громадянам у межах норм жилої площі. Для сім`ї позивачки з 3-х осіб норма складає 40,95 кв.м (13,65?3=40,95), тоді як оскаржувана квартира має площу 66,62 кв.м. Таким чином, вимоги позивача спрямовані на отримання понаднормової житлової площі.

Зазначає про неможливість виконання рішення суду першої інстанції, оскільки протокол № 2 засідання комісії від 14.02.2017 про передачу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 для подальшого розподілу за контрольним списком працівників, організацій, підпорядкованих Департаменту, не оскаржувався. Після зняття арешту на майно, цей протокол буде введено в дію.

На підставі вищевикладеного, апелянт просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02.12.2024 та прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в позовній заяві в частині зобов`язання адміністрації Департаменту вчинити дії щодо відновлення права на безоплатне отримання в користування квартири

АДРЕСА_1 поданому відзиві на апеляційну скаргу адвокат Мельник А. В., в інтересах ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним. Позивач не погоджується з аргументом апелянта про відсутність обов`язковості виділення квартири згідно з черговістю взяття на облік. Наполягає, що житлове законодавство України, зокрема статті 31, 43 Житлового кодексу України (ЖК України) та пункти 38, 39, 41 Правил обліку громадян, встановлює чіткий порядок надання житла, якому притаманне дотримання черговості. Посилається на постанову Верховного Суду від 12 січня 2022 року у цій справі, де чітко зазначено про необхідність застосування статті 43 ЖК України та висновку, що забезпечення житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю. Верховний Суд встановив, що спірна квартира була розподілена особі за № 2 у списку ( ОСОБА_2 ), чим порушено права ОСОБА_1 (№ 1 у списку).

Стосовно площі квартири, позивач заперечує довід апелянта про те, що вимоги позивача спрямовані на отримання понаднормової житлової площі. Позивач роз`яснює, що апелянт помилково вказав загальну площу (66.62 кв.м) спірної квартири, яка не враховується при розподілі житла. Судом першої інстанції було чітко встановлено, що спірна квартира має жилу площу 32.00 кв. м. Враховуючи, що сім`я позивача складається з трьох осіб, вона мала право на отримання жилої площі у розмірі до 40.95 кв.м, тоді як спірна квартира має жилу площу 32.00 кв.м.

Щодо неможливості виконання рішення суду через Протокол № 2 від 14.02.2017, позивач заперечує цей аргумент апелянта. Позивач наголошує, що Комісія, створена наказом директора Департаменту ОСОБА_3 № 05 від 03.01.2017, не наділена законодавством повноваженнями приймати будь-які рішення щодо розподілу та надання жилих приміщень. Згідно з абзацом третім пункту 3 Правил, пропозиції з питань квартирного обліку готуються комісією по житлово-побутовій роботі профспілкового комітету і вносяться на спільний розгляд адміністрації та профспілкового комітету, а не створюються адміністрацією підприємства. Компетенція цієї Комісії була обмежена лише наданням пропозицій до 11.01.2017. Таким чином, рішення Комісії від 14.02.2017 відповідно до протоколу № 2 про передачу квартири є неправочинним, оскільки прийняте неправомочним суб`єктом, суперечить нормам житлового законодавства та виходить за межі повноважень. Єдиними повноважними суб`єктами щодо розподілу відомчого житла є адміністрація і профспілковий комітет, які приймають спільні рішення.

Стосовно дискреційних повноважень, позивач заперечує твердження апелянта про те, що суд першої інстанції перебрав на себе дискреційні повноваження. Позивач стверджує, що внаслідок дискримінаційних дій відповідачів 20.02.2017 було прийняте незаконне рішення, внаслідок якого позивач зазнала обмежень у реалізації свого права на безоплатне отримання житла. Оскільки відповідачі прийняли спільне рішення 06.02.2017 не про надання квартири поза чергою, а саме про передачу спірної квартири на чергу апарату Департаменту, то у них виник обов`язок надати цю квартиру виключно в порядку черговості. Таким чином, дискреційні повноваження відповідачів були обмежені зазначеними законодавчими приписами. Крім того, в рішенні суду не міститься жодного зобов`язального припису суб`єктам дискреційних повноважень вчинити ті чи інші дії по наданню спірного житла.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) підтримав апеляційну скаргу із викладених у ній підстав та доводів.

Представник профспілкового комітету Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого орану Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - проти задоволення апеляційної скарги не заперечував.

Представник позивача заперечив проти задоволення апеляційного скарги з підстав наведених у відзиві.

Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач перебувала на квартирному обліку за основним місцем роботи в апараті Департаменту соціальної політики та має першочергове право на отримання житла як працівник державної установи, що потребує поліпшення житлових умов. Суд встановив, що ОСОБА_1 перебувала на обліку під № 1 у контрольному списку станом на 29.09.2016, тоді як спірну квартиру АДРЕСА_1 було неправомірно розподілено іншій особі, яка була у списку під № 2 ( ОСОБА_2 ), що призвело до порушення черговості, встановленої статтями 43 та 45 Житлового кодексу України, зважаючи на таке суд вважав, що рішення про розподіл житла, прийняте Протоколом № 15/1 від 20.02.2017, суперечить вимогам пунктів 38 та 41 Правил обліку громадян, які зобов`язують надавати житло виключно в порядку черговості. Також суд дійшов висновку про наявність дискримінаційних дій та зловживання повноваженнями з боку колишнього керівництва Департаменту, що призвело до обмеження права позивача на безоплатне отримання житла. Врешті-решт, суд встановив, що оскаржувані дії та рішення відповідачів є незаконними та порушують житлові права позивача, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність відновлення порушеного права ОСОБА_1 на безоплатне отримання спірної квартири.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (стаття 43 ЦПК України).

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (§ 25, 27 рішення ЄСПЛ від 13 грудня 2011 року у справі «Trudov v. russia», заява № 43330/09).

Частиною першою статті 8 ЦПК України визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Згідно з частинами другою-п`ятою статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Оскаржуване судове рішення ухвалене судом 02.12.2024. Докази на підтвердження повідомлення учасників справи про дату й час розгляду у судові засідання призначені на 29.11.2024 та 02.12.2024 у матеріалах справи відсутні.

Отже доводи апелянта про те, що його не було належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, знайшли підтвердження, що є обов`язковою підставою для скасування ухваленого судового рішення відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті спору, колегія суддів, зважаючи на доводи апеляційної скарги, виходить з наступного.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 26.12.1995 працює в Департаменті соціальної політики, а з 03.10.2016 і станом на 17.02.2017 року обіймала посаду начальника відділу автоматизованих систем управління організаційного та інформаційного забезпечення Департаменту соціальної політики, що підтверджено довідкою № 02/006 від 17.02.2017 та копією трудової книжки серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13,14-21 тому №3).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою - АДРЕСА_6 , форма власності житла - неприватизована. За цією ж адресою зареєстровані та проживають - ОСОБА_4 , колишній чоловік позивачки, а також - дочка ОСОБА_5 й онука ОСОБА_6 (а.с. 22, т. 3).

Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.12.2003 № 1597 ОСОБА_1 була зарахована на квартирний облік, родиною з 2 осіб (вона та дочка) з підставою для зарахування «проживання в квартирі з суміжними кімнатами, де утворилось дві та більше сімей» на загальних підставах. Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.10.2016 № 759 в облікову справу включена онука ОСОБА_6 , 2016 року народження (а.с. 204-205, т. 2 ).

За даними довідки № 1326 від 05.12.2016, виданої відділом обліку та розподілу житлової площі Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 19.12.2003 у складі сім`ї з трьох осіб: ОСОБА_1 , 1970 року народження заявник, ОСОБА_5 , 1992 року народження - дочка, ОСОБА_6 , 2016 року народження - онука (а.с. 116, т. 1).

За даними контрольного списку (загальної черги) станом на 29.09.2016 працівників підприємств, які перебувають на обліку в райдержадміністраціях, ОСОБА_1 перебуває у списку працівників апарату Департаменту соціальної політики КМДА під №1 (а.с. 23, т. 3).

15.12.2016 Департамент будівництва та житлового забезпечення на виконання доручення Київського міського голови Кличка В. В. від 09.11.2016 № 33361/1 передав Департаменту соціальної політики 5 квартир, в тому числі й квартиру АДРЕСА_2 , для подальшого розподілу їх в установленому законодавством порядку серед працівників системи соціального захисту, які перебувають на квартирному обліку, та видачі їм ордерів на заселення житлової площі після прийняття в експлуатацію будинку (а.с. 24, 25 т. 3).

Наказом № 05 від 03.01.2017 директора Департаменту соціальної політики Ю. Крикунова, з метою підготовки пропозицій щодо розподілу житлової площі, яка відповідно до листа Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 15.12.2016 № 056/93-4573/2 виділена з нагоди професійного свята, створено комісію для розподілу житлової площі між контрольними списками працівників системи соціального захисту населення які перебувають на обліку в районних у місті Києві державних адміністраціях у складі згідно з додатком до цього наказу. Комісії в термін до 11.01.2017 надати пропозиції щодо розподілу житлової площі між контрольними списками (а.с. 56 т. 3).

За даними протоколу № 1 засідання комісії з приводу розподілу житлової площі, яка виділена з нагоди професійного свята - дня працівника соціальної сфери від 11.01.2017, комісія розподілила квартири між трьома контрольними списками, зокрема двокімнатну квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , жила площа 32,00 кв.м, загальна площа 66,62 кв.м передано для подальшого розподілу за контрольним списком апарату Департаменту соціальної політики. Комісія також постановила надати узагальнені списки претендентів на житлову площу за поданням трудових колективів (а.с. 27-28 т. 3).

За даними протоколу № 1 спільного засідання адміністрації Департаменту соціальної політики та профспілкового комітету від 06.02.2017 з порядку денного: розподіл житлової площі, яка виділяється з нагоди професійного свята - Дня працівника соціальної сфери, адміністрацією та профспілковим комітетом було постановлено: двокімнатну квартиру за будівельною адресою: АДРЕСА_7 - № 166, жила площа 32,00 кв.м, загальна площа 66,62 кв.м, передати для подальшого розподілу на чергу апарату Департаменту відповідно наданих Профспілковим комітетом клопотань. Доручено керівникам установ, в які передано квартири, в термін до 10-00 години 07.02.2017 розглянути питання щодо виділення житлової площі працівникам спільно з трудовими колективами (а.с.29-30 т. 3).

06.02.2017 відбулося спільне засідання адміністрації та загальних зборів трудового колективу Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації з порядком денним - розподіл житлової площі, яка виділяється з нагоди професійного свята оформлене протоколом № 22/1 (а.с. 31-33 т. 3).

Відповідно до змісту зазначеного протоколу, профспілковим комітетом адміністрації Департаменту були надані пропозиції щодо кандидатур працівників апарату, які потребують покращення житлових умов відповідно до контрольного списку на отримання двокімнатної безкоштовної квартири, серед яких: ОСОБА_1 , яка проживає родиною з чотирьох осіб - вона (1970 р.н.), колишній чоловік (1969 р.н.), дочкою (1998 р.н.), онукою (2016 р.н.) в двокімнатній не приватизованій квартирі АДРЕСА_8 . ОСОБА_1 працює в Департаменті соціальної політики з 1995 року, на квартирному обліку перебуває з сім`єю з трьох осіб - вона, дочка, онука в Солом`янській райдержадміністрації з 19.12.2003 на загальній черзі забезпечення житлом, у контрольному списку апарату Департаменту соціальної політики перебуває під першим номером на двокімнатну квартиру; ОСОБА_2 , який проживає родиною з п`яти осіб - він (1978 р.н.), мати (1945 р.н.), дружина (1979 р.н.), дочка (2004 р.н.), дочка (2010 р.н.) в двокімнатній приватизованій квартирі АДРЕСА_9 . ОСОБА_2 працює в Департаменті соціальної політики з 2000 року, на квартирному обліку перебуває з сім`єю з чотирьох осіб - він, дружина та двоє дочок, в Деснянській районній в місті Києві державній адміністрації з 12.03.2004 на загальній черзі забезпечення житлом, в контрольному списку апарату Департаменту соціально політики перебуває під другим номером, претендує на двокімнатну квартиру. Квартира в якій ОСОБА_2 проживає з родиною, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11.03.2002 №455 належить в рівних долях ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 в контрольному списку апарату Департаменту соціальної політики перебуває під номером четвертим, претендує на двокімнатну квартиру; ОСОБА_9 у контрольному списку Департаменту соціальної політики перебуває під номером шостим претендує на двокімнатну квартиру.

Запропоновано визначити кандидатуру на отримання двокімнатної квартири будівельна адреса: АДРЕСА_3 шляхом таємного голосування. За результатами таємного голосування квартиру виділено ОСОБА_2 на сім`ю з чотирьох осіб (він, дружина та двоє доньок), квартира надана з урахуванням займаної площі та з подальшим зняттям з квартирного обліку (а.с. 31-34 т. 3).

На спільному засіданні адміністрації та профспілкового комітету Департаменту соціальної політики 07.02.2017, оформленого протоколом № 2, було постановлено виділити двокімнатну квартиру будівельна адреса: АДРЕСА_7 № 166 жила площа 32,00 кв.м загальна площа 66,62 кв.м ОСОБА_2 на сім`ю з 4-х осіб (він, дружина та двоє дочок). Квартира надана з урахуванням займаної житлової площі та з подальшим зняттям з квартирного обліку (а.с.35-41 тому №3).

10.02.2017 ОСОБА_1 звернулася до голови Київської міської державної адміністрації Кличка В. В. зі скаргою на неправомірні дії керівництва Департаменту соціальної політики при наданні житла (а.с. 42 т. 3).

У скарзі ОСОБА_1 виклала обставини, за яких 08.02.2017 керівництвом Департаменту соціальної політики було прийнято рішення про виділення ОСОБА_2 двокімнатної квартири, який у Департаменті соціальної політики працює менше часу ніж вона, взятий на квартирний облік пізніше неї і перебуває у контрольному списку черги осіб, які перебувають на квартирному обліку під № 2, тобто після неї. Стверджувала, що саме вона має законне право на отримання цього житла, як така, що перебуває на черзі на отримання житла під № 1, є кваліфікованим спеціалістом, відповідально ставиться до своїх службових обов`язків, неодноразово заохочувалась грамотами і подяками Київської міської державної адміністрації, Департаменту та Міністерства соціальної політики (порушень трудової і виконавчої дисципліни не має). Вважала, що керівництвом Департаменту соціальної політики було порушено її законне право на отримання житла, гарантоване їй статтею 43 ЖК України, відповідно до якого житло надається в порядку черговості, а норма про надання житла рішенням трудового колективу в ЖК України відсутня. Повідомила, що залишає за собою право звернення до суду та в засоби масової інформації.

Заступник голови Київської міської державної адміністрації 16.03.2017, листом № 604-408 повідомив ОСОБА_1 , що рішення щодо розподілу зазначеної житлової площі приймалось на спільних засіданнях адміністрації Департаменту соціальної політики та профспілкового комітету, які відбулись 06.02.2017, 07.02.2017 та 20.02.2017. Рішення, прийняте на спільному засіданні 07.02.2017 року про виділення двокімнатної квартири (будівельна адреса: АДРЕСА_3 ) ОСОБА_2 , про яке йде мова у її скарзі скасоване 20.02.2017. За інформацією Департаменту соціальної політики, (на час надання відповіді) зазначена двокімнатна квартира залишалася не розподіленою та вживалися заходи для актуалізації контрольних списків працівників системи соціального захисту населення, які перебувають на обліку в районних в місті Києві державних адміністраціях (а.с. 43 т. 3).

Також встановлено, що 13.02.2017 ОСОБА_2 звернувся до директора Департаменту соціальної політики Крикунова Ю. В. та голови профспілкового комітету Департаменту соціальної політики Борисюк І. Л., про відмову від двокімнатної квартири виділеної йому відповідно до протоколу від 06.02.2017 № 22/1 спільного засідання адміністрації загальних зборів трудового колективу Департаменту соціальної політики (а.с. 44 т. 3).

За даними протоколу № 2 засідання комісії щодо розподілу житлової площі, яка виділялася з нагоди професійного свята - Дня працівника соціальної сфери від 14.02.2017, на якому до відома комісії було доведено інформацію про те, що ОСОБА_2 написав заяву про відмову від запропонованої йому двокімнатної квартири будівельна адреса: АДРЕСА_3 ) комісія постановила: 1. передати для подальшого розподілу двокімнатну квартиру будівельна адреса: АДРЕСА_3 за контрольним списком працівників підприємств, організацій підпорядкованих Департаменту та надати пропозиції щодо розподілу даної квартири. Виконавець ОСОБА_10 , термін 16.02.2017; 2. рішення комісії щодо розподілу житлової площі, яка виділялася з нагоди професійного свята - Дня працівника соціальної сфери від 11.01.2017 (протокол № 1) в частині передачі для подальшого розподілу 2-х кімнатної квартири будівельна адреса АДРЕСА_3 , жила площа 32,00 кв.м, загальна площа 66,62 кв.м за контрольним списком працівників апарату Департаменту, скасовано. (а.с. 45-46 т. 3).

Зазначене вище спільне рішення комісії Департаменту соціальної політики щодо розподілу житлової площі між контрольними списками працівників підприємств системи соціального захисту населення, які перебувають на обліку в районних у місті Києві державних адміністраціях від 14.02.2017 в частині скасування попереднього рішення цієї ж Комісії від 11.01.2017 про виділення на чергу апарату Департаменту соціальної політики двокімнатної квартири (будівельна адреса: АДРЕСА_3 ) та в частині передачі її для розподілу за контрольним списком по системі підприємств Департаменту було оскаржене позивачкою до голови Київської міської державної адміністрації Кличка В. В. та голови Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Шкуро М. Ю. (а.с. 49-53 т. 3).

За даними протоколу № 3 спільного засідання адміністрації Департаменту соціальної політики та профспілкового комітету від 20.02.2017, на порядок денний якого винесено питання - розподіл житлової площі, яка виділяється з нагоди професійного свята - Дня працівника соціальної сфери, було прийнято рішення: 1) задовольнити заяву ОСОБА_2 про відмову від запропонованої йому 2-х кімнатної квартири та скасувати п.1.2 попереднього рішення від 06.02.2017 протоколу № 1; 2) передати двокімнатну квартиру будівельна адреса: АДРЕСА_3 для подальшого розподілу за контрольним списком працівників підприємства, які перебувають на обліку в райдержадміністраціях; 3) доручити головам ОППО ДСП, ОППО територіальних центрів та ПК Департаменту опрацювати питання щодо актуалізації контрольних списків; 4) підготувати запити до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо дати постановки на облік в контрольному списку осіб, які переривали роботу в установі (а.с. 58-59 т. 3).

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції виключно в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Цей принцип ґрунтується на засаді диспозитивності цивільного судочинства (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Учасники справи, маючи рівні права (частина друга статті 12 ЦПК України), самостійно визначають обсяг оскарження (частина перша статті 13 ЦПК України).

У справі, що переглядається, відповідач не реалізував своє право на оскарження Рішення суду першої інстанції від 12.11.2019 року у частині визнання незаконним та скасування рішення від 07.02.2017 року про виділення квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Така процесуальна поведінка апелянта свідчить про повну згоду з висновками суду у тій частині, зокрема про незаконність порушення черговості та порушення житлових прав позивачки.

Водночас, у межах даного перегляду, апелянт фактично не погоджується лише з частиною задоволених вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Департаменту вчинити дії щодо відновлення порушеного права Позивачки на безоплатне отримання в користування квартири АДРЕСА_1 . Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті. Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Верховний Суд наголошував, що вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).

Суть заявлених позивачкою вимог про визнання права на отримання житла та зобов`язання відповідачів вчинити дії прямо кореспондується із засадами, встановленими Житловим кодексом Української РСР та підзаконними актами. Згідно зі статтею 47 Конституції України, кожен має право на житло, а громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно відповідно до закону. При цьому житлові права охороняються законом. У системному зв`язку із зазначеними нормами, право особи, що перебуває на квартирному обліку та займає пріоритетну позицію у черзі, на отримання житла формує правомірне або легітимне очікування на отримання конкретної майнової вигоди, що підлягає захисту відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої, третьої, четвертої статті 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень).

Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано постановою ради міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження привал обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», відповідно до пункту 23 яких громадяни, взяті на квартирний облік, вносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на одержання жилих приміщень.

Відповідно до підпункту 1 пункту 39 Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, які мають право першочергового отримання цих приміщень.

У підпункті 3 пункту 38 Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 03 червня 2021 року в справі № 522/6826/19 (провадження № 61-3778св21) міститься висновок про те, що забезпечення житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Іншого порядку, ніж дата взяття на облік, у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень, діючим законодавством не встановлено.

Суд, ухвалюючи рішення від 12 листопада 2019 року, у частині вимог про визнання незаконним та скасування спільного рішення адміністрації Департаменту та профспілкового комітету від 07.02.2017 (Протокол № 2), і це рішення набуло законної сили, виходив із того, що позивачка перебувала у контрольному списку апарату Департаменту під № 1 (взяття на облік з 19.12.2003); квартира АДРЕСА_1 була виділена особі ( ОСОБА_2 ), яка у цьому ж списку перебувала під № 2 (взяття на облік з 12.03.2004); а надання квартири особі, що стояла в черзі пізніше, відбулося за відсутності встановлених законом підстав для позачергового чи першочергового надання житла, оскільки не обговорювалися питання трудового внеску чи кваліфікації працівників.

Таким чином у цій частині позовних вимог суд уже виснував про порушення відповідачами імперативної норми статті 43 ЖК УРСР, яка вимагає надання житла виключно в порядку черговості, що визначається часом взяття на облік та незаконність спільного рішення від 07.02.2017 через порушення порядку черговості при наданні житлової площі.

Отже порушення житлових прав позивачки, що зумовили її звернення до суду є доведеним.

Колегія суддів вважає, що дії адміністрації та профспілкового комітету при ухваленні спільного рішення 20.02.2017 є дискримінаційними та незаконними, адже дискримінація відбулася у формі прийняття рішення про скасування попереднього рішення від 06.02.2017 (про передачу квартири на чергу апарату) та передачі двокімнатної квартири АДРЕСА_1 для подальшого розподілу за контрольним списком працівників підприємства. Ці дії були вчинені безпосередньо після того, як позивачка скористалася своїм правом на оскарження первинного незаконного розподілу житла особі під № 2, і мали на меті свідомо усунути спірну квартиру з черги, де ОСОБА_1 була першою, для того, щоб позбавити її права на отримання житла.

Апелянт у скарзі лише зазначає, що «встановлена судом дискримінація... не містить жодного підґрунтя», оскільки суд «сплутав обставини, що стосуються житлових питань, з іншими видами трудових прав». Водночас, колегія суддів звертає увагу, що апелянт не оспорює саму послідовність фактичних подій, а саме: подання скарги позивачкою і негайне вилучення квартири з її черги, яке призвело до прямого обмеження її права на житло. Отже, фактичні доводи про дискримінаційний характер рішення від 20.02.2017 відповідачем у скарзі не спростовуються, а оспорюється лише їх правова кваліфікація, що не є належним доведенням відсутності порушення права.

Колегія суддів бере до уваги, що доводи апеляційної скарги стосуються виключно частини обставин і висновків суду, пов`язаних із механізмом відновлення порушеного права, саме: частини зобов`язання адміністрації Департаменту вчинити дії щодо відновлення порушеного права ОСОБА_1 на безоплатне отримання в користування квартири АДРЕСА_1 .

Відхиляючи доводи скарги щодо дискреційної повноважень органу місцевого самоврядування та адміністрації Департаменту, які відповідно до статті 52 ЖК УРСР мають виключне право приймати рішення про розподіл житла, колегія суддів, вважаючи обраний позивачкою спосіб захисту єдиним ефективним та пропорційним заходом відновлення порушеного права з огляду на наступне.

Право на розподіл житла, передбачене статтею 52 ЖК УРСР, є дискреційним лише в межах, встановлених законом. У даному випадку, дискреція відповідачів (адміністрації та профспілкового комітету) обмежувалася імперативною нормою статті 43 ЖК УРСР, яка вимагає надання житла виключно в порядку черговості (за часом взяття на облік).

Судом встановлено, що апелянт зловживав своїми повноваженнями адже, порушив черговість надання житла, відмовивши фактично особі від № 1 та виділивши особі під № 2, а після відмови останнього - прийняв незаконне дискримінаційне рішення про виведення квартири АДРЕСА_1 із черги апарату Департаменту (Протокол № 3 від 20.02.2017), аби уникнути відновлення права позивачки, яка стояла у черзі під № 1.

Отже, зобов`язання надати саме квартиру АДРЕСА_1 є не перебиранням дискреції, а відновленням законності та примусовим виконанням законного обов`язку (дотримання черговості), якого апелянт свідомо уникнув шляхом неправомірних рішень.

Як зазначав Верховний Суд у постанові від 12 січня 2022 року, направляючи справу на новий розгляд, ефективність обраного позивачем способу захисту залежить від обставин подальшого розподілу спірної квартири.

У даному випадку, відповідач-апелянт не надав належних та допустимих доказів того, що спірна квартира АДРЕСА_1 , яка була незаконно виведена з контрольного списку апарату Департаменту, була законно розподілена чи виділена у власність іншій особі. Фактично, квартира залишається нерозподіленою та доступною для виконання законного рішення.

Отже, право позивачки на отримання житла в порядку черговості встановлено; відповідач двічі вчинив неправомірні дії, спрямовані проти позивачки; об`єкт (квартира АДРЕСА_1 ) фактично вільний. Єдиним ефективним заходом захисту порушеного житлового права позивачки є зобов`язання адміністрації Департаменту вчинити дії щодо виділення саме спірної квартири. Будь-яке інше рішення (наприклад, про повторний розгляд питання) не гарантує відновлення порушеного права і призведе до нового циклу неправомірних дій відповідача та затягування судового процесу, що суперечить принципу справедливого суду.

Довід апелянта про те, що вимоги позивачки спрямовані на отримання понаднормової житлової площі, оскільки загальна площа квартири становить 66.62 кв.м, спростовується матеріалами справи та нормами житлового законодавства. Відповідно до статті 48 ЖК УРСР, жиле приміщення надається громадянам у межах норм жилої площі, при цьому враховується виключно жила площа. Кількість кімнат у жилому приміщенні не має правового значення. Норма жилої площі в Україні встановлена у розмірі 13.65 кв.м на одну особу. Оскільки сім`я Позивачки на час виникнення спору складалася з трьох осіб, норма жилої площі, на яку вони претендували, становила 40.95 кв.м (13.65 х 3 = 40.95). Судом встановлено, що спірна двокімнатна квартира АДРЕСА_1 має жилу площу 32.00 кв.м, а загальну площу - 66.62 кв.м. Оскільки жила площа квартири (32.00 кв.м) не перевищує встановлену законом норму (40.95 кв.м), довід апелянта про отримання позивачкою понаднормової площі є безпідставним і базується на неправильному застосуванні загальної площі, яка не враховується при розподілі житла.

Так само, довід апелянта про неможливість виконання рішення суду через чинність Протоколу № 2 від 14.02.2017 (яким квартира АДРЕСА_1 передана для розподілу за іншим контрольним списком) відхиляється оскільки єдиними повноважними суб`єктами з питань розподілу та надання відомчого житла є адміністрація та профспілковий комітет, які приймають спільні рішення, а протокол не створює жодних правових наслідків та не перешкоджає відновленню порушеного права позивачки.

Доводи скарги про неналежних відповідачів - «Адміністрації Департаменту» та «Профспілкового комітету», які не є юридичними особами, колегія суддів відхиляє як формальний та недобросовісний, оскільки він є лише словесною маніпуляцією і не впливає на встановлені обставини щодо фактичної участі належного відповідача. Упродовж усього розгляду справи, включно з подачею апеляційної скарги, участь у справі приймала належна юридична особа - Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) (нині - Департамент соціальної та ветеранської політики). Саме Департаментом подавались пояснення, відзиви та інші процесуальні документи. Уповноважені представники діяли на підставі довіреностей, підписаних керівником Департаменту. Таким чином, незважаючи на неточність у номінальному визначенні відповідача, фактична належна сторона була належним чином ідентифікована, залучена до процесу і реалізувала всі свої процесуальні права та обов`язки. Відтак, йдеться про технічну помилку (misnomer), а не про залучення неналежної сторони. Використання цієї технічної вади Департаментом суперечить принципам добросовісності та ефективності судового захисту, і не нівелює встановлений факт його винуватості у порушенні житлових прав позивачки.

Враховуючи, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а позовні вимоги позивачки доведені в повному обсязі, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України (неналежне повідомлення) та ухваленню нового рішення про задоволення позову, а саме, визнання дії Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілкового комітету при ухваленні спільного рішення 20.02.2017 відповідно до протоколу № 3 дискримінаційними та незаконними; визнання незаконним та скасування спільне рішення Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілкового комітету, прийняте на спільному засіданні 20.02.2017 відповідно до протоколу №3, в частині скасування власного рішення від 06.02.2017, зазначеного в п. 1.2 протоколу № 1, та в частині передачі двокімнатної квартири АДРЕСА_2 (будівельна адреса) для подальшого розподілу за контрольним списком працівників підприємства; визнання за ОСОБА_1 права на безоплатне отримання в користування квартири АДРЕСА_5 (поштова адреса) на підставі контрольного списку (загальної черги) станом на 29.09.2016 працівників апарату Департаменту, які перебувають на квартирному обліку в райдержадміністраціях та потребують поліпшення житлових умов, та зобов`язання Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та профспілковий комітет Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити дії щодо відновлення порушеного права ОСОБА_1 на безоплатне отримання в користування квартири АДРЕСА_5 (поштова адреса) на підставі контрольного списку (загальної черги) станом на 29.09.2016 працівників апарату Департаменту, які перебувають на квартирному обліку в райдержадміністраціях та потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) () підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати із сплати судового в сумі 640 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02 грудня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову, яким визнати:

дії Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) () та профспілкового комітету при ухваленні спільного рішення 20 лютого 2017 року відповідно до протоколу №3 дискримінаційними та незаконними;

визнати незаконним та скасувати спільне рішення Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) () та профспілкового комітету, прийняте на спільному засіданні 20 лютого 2017 року відповідно до протоколу №3, в частині скасування власного рішення від 06 лютого 2017 року, зазначеного в п. 1.2 протоколу №1, та в частині передачі двокімнатної квартири АДРЕСА_2 (будівельна адреса) для подальшого розподілу за контрольним списком працівників підприємства;

визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право на безоплатне отримання в користування квартири АДРЕСА_5 (поштова адреса) на підставі контрольного списку (загальної черги) станом на 29 вересня 2016 року працівників апарату Департаменту, які перебувають на квартирному обліку в райдержадміністраціях та потребують поліпшення житлових умов.

Зобов`язати Департамент соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) () та профспілковий комітет Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03165, місто Київ, проспект, Любомира Гузара, 7, ) вчинити дії щодо відновлення порушеного права ОСОБА_1 на безоплатне отримання в користування квартири АДРЕСА_5 (поштова адреса) на підставі контрольного списку (загальної черги) станом на 29 вересня 2016 року працівників апарату Департаменту, які перебувають на квартирному обліку в райдержадміністраціях та потребують поліпшення житлових умов.

Стягнути з Департаменту соціальної та ветеранської політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати із сплати судового в сумі 640 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 жовтня 2025 року.

Судді Є. П. Євграфова

Б. Б. Левенець

В. В. Саліхов