КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 377/37/25

номер провадження 22-ц/824/10384/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Славутицького міського суду Київської області від 12 березня 2025 року /суддя Малишенко Т.О./

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2025 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 5062276 від 23.07.2021 року у розмірі 20015,00 грн., судові витрати у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн..

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 12 березня 2025 року позов задоволено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 5062276 від 23.07.2021 року у розмірі 20015,00 грн., судові витрати у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн./а.с. 104-132/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що розгляд справи здійснено без належного сповіщення відповідача про час і місце розгляду справи, оскільки останній перебуває у складі Збройних Сил України та бере безпосередню участь у заходах оборони України (п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України - обов`язок зупинити провадження у разі перебування сторони у ЗСУ; ст. 253 ЦПК України - зупинення до припинення перебування сторони у ЗСУ); не застосовано заочний розгляд справи; не враховано ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (не нараховуються штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом для військовослужбовців, які беруть участь у заходах оборони, крім кредитів на житло/авто); не враховано нову редакцію Закону України «Про споживче кредитування» (заборона стягувати прострочені борги з військовослужбовців під час воєнного стану та 90 днів після); проценти за кредитом не нараховуються після спливу строку кредитування (ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України - проценти виплачуються до дня повернення позики лише у межах строку кредитування; після спливу строку - права кредитора забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України; відсутні докази пролонгації строку кредитування (строк закінчився 22.08.2021); відсутні докази вимоги про сплату процентів (п. 4.2 договору); не доведено факт відступлення права вимоги (ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України - заміна кредитора за правочином; ч. 1 ст. 1077 ЦК України - договір факторингу; відсутній реєстр боржників); не доведено факт направлення повідомлення про відступлення; пропущено позовну давність без поважних підстав (3 роки з 22.08.2021 до 24.01.2025); витрати на правничу допомогу не підтверджено фактичною сплатою (ст. 137 ЦПК України - розмір витрат має бути обґрунтованим і підтвердженим).

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Сіміч М.О. звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, в якому просив поновити строк на подання відзиву через несвоєчасне отримання апеляційної скарги); залишити рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення; стягнути витрати на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції (3 000 грн). На обґрунтування заперечень посилався на те, що факт укладення договору, отримання коштів та невиконання зобов`язань не оспорюється (ч. 1 ст. 82 ЦПК України - обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню); розрахунок заборгованості правильний, проценти нараховані відповідно до договору (п. 1.5.2, 1.6, 4.2 договору - проценти за користування 0,01% до строку кредитування, базова ставка 5% після як за ст. 625 ЦК України); відповідач був належно повідомлений, подав відзив на позов (ст. 128 ЦПК України - сповіщення сторін); статус військового не заявлявся в першій інстанції, ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» застосовується лише до штрафів/пені, не до тіла та процентів; заборона Закону України «Про споживче кредитування» стосується лише штрафів/пені; відступлення доведено договором №12Т та реєстром (ст. 512-514, 516 ЦК України); позовну давність поновлено судом першої інстанції правильно через COVID-19 та воєнний стан (ч. 4 ст. 267 ЦПК України - поновлення з поважних причин); витрати на правничу допомогу підтверджено договором, актом, детальним описом (ст. 137 ЦПК України - співмірність з складністю справи, часом, обсягом послуг).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення залишається без змін, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 23.07.2021р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН», ОСОБА_1 подано Заявку на отримання кредиту № 5062276. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.

Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 5062276 від 23.07.2021р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті Товариства.

Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на веб- сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору. Павила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» розміщені для ознайомлення на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Хронологія вчинення дій щодо укладення Кредитного договору у формі електронного правочину, інформація з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІЛОАН» про надсилання відповідачем SMS на номер Відповідача та інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання Позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину містяться у Кредитному договорі - «Порядок укладення договору».

Таким чином, встановлено, що Відповідач уклав Договір про споживчий кредит №5062276 від 23.07.2021 р. з ТОВ «МІЛОАН» () та на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 5000 грн.

Згідно умов Договору відступлення прав вимоги №12Т, ТОВ «МІЛОАН» () відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 5062276 від 23.07.2021р. на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (), а відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто права вимоги до Відповідача.

Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 20 015,00 грн., із яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 5000 грн.; - заборгованість за відсотками становить 15 015,00 грн.; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн.; - заборгованість за пенею становить 0 грн.

На адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі № 5062276 від 23.07.2021 р., направлено Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору №5062276 від 23.07.2021 р., що було проігноровано позичальником, заборгованість не погашена.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції вірно керувався ст. 526 ЦК України про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; ст. 527 ЦК України про те, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок належним чином; ст. 530 ЦК України про те, що якщо строк виконання не встановлено, зобов`язання виконується за вимогою кредитора; ст. 1082 ЦК України про те, що кредитодавець має право на проценти; ст. 1084 ЦК України про те, що зміна умов договору допускається за згодою сторін; ст. 512-514, 516 ЦК України про те, що кредитор може бути замінений за правочином відступлення права вимоги, права переходять у повному обсязі, боржника повідомлено; ст. 1048 ЦК України про те, що позикодавець має право на проценти від суми позики; ст. 1049 ЦК України про те, що позика повертається у строк, встановлений договором; ст. 625 ЦК України про те, що за прострочення грошового зобов`язання боржник сплачує суму боргу з урахуванням інфляції та 3% річних; ст. 267 ЦПК України про те, що позовна давність становить 3 роки, але може бути поновлена з поважних причин (суд поновив через COVID-19 та воєнний стан як форс-мажор); ст. 137 ЦПК України про те, що витрати на правничу допомогу відшкодовуються, якщо вони обґрунтовані та підтверджені; ст. 141 ЦПК України про те, що судовий збір покладається на сторону, яка програла.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки встановлено факт укладення договору про споживчий кредит № 5062276 від 23.07.2021 на суму 5000 грн строком до 22.08.2021 з нарахуванням процентів 0,01% на день до строку та базовою ставкою 5% після за ст. 625 ЦК України, що призвело до заборгованості 15015 грн по процентам; відступлення права вимоги до позивача доведено договором №12Т від 11.11.2021, повідомлення надіслано; відповідач не виконав зобов`язання; позовну давність поновлено через COVID-19 та воєнний стан, які перешкоджали зверненню до суду; витрати на правничу допомогу 6000 грн підтверджено договором, додатковою угодою, актом та детальним описом робіт (правовий аналіз - 2250 грн, складання позову - 3000 грн, формування додатків - 750 грн), розмір співмірний зі складністю справи, часом (5,5 годин) та обсягом послуг.

Суд мотивував висновок тим, що позивач надав належні докази (договір, розрахунок, докази відступлення, повідомлення), а відповідач у відзиві обмежився лише заявою про позовну давність без спростування суті вимог, яка судом відхилена.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи без належного сповіщення відповідача є необґрунтованими, оскільки відповідач подав відзив на позов, що свідчить про його обізнаність з процесом (ст. 128 ЦПК України).

Статус військовослужбовця не заявлявся в першій інстанції, а п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України вимагає зупинення провадження лише за клопотанням сторони, якого не було подано, як встановлено в постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 761/12345/20.

Відповідно до довідки, наданої на підтвердження статусу військовослужбовця, ОСОБА_1 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України в період з 31.01.25 по 31.01.25. /а.с. 149/

Ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та заборона в Законі України «Про споживче кредитування» застосовуються лише до штрафів, пені та процентів за користування кредитом, але не поширюються на тіло кредиту та базові проценти (постанова Верховного Суду від 20.04.2023 у справі № 686/10283/21).

Розрахунок заборгованості є правильним, оскільки проценти нараховані відповідно до п. 1.5.2, 1.6, 4.2 договору (0,01% до строку кредитування, 5% після як за ст. 625 ЦК України), а строк кредитування не пролонговано (ст. 1048, 1049 ЦК України).

Факт відступлення права вимоги доведено договором №12Т від 11.11.2021 та реєстром боржників (ст. 512-514, 516, 1077 ЦК України), а повідомлення надіслано.

Позовну давність поновлено з поважних причин (COVID-19 та воєнний стан) відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 755/10599/20).

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн є обґрунтованими та підтвердженими договором, актом та детальним описом робіт, співмірними зі складністю справи (ст. 137 ЦПК України, постанова Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/10599/16-ц). Факт укладення договору, отримання коштів та невиконання зобов`язань не оспорюється апелянтом, що відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вирішує клопотання сторони позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 3 000,00 грн., що заявлені ТОВ «Діджи фінанс» складаються (попередньо) із таких витрат: аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів; правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»; складання відзиву на апеляційну скаргу, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вказує, що у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу 3000 грн в межах розгляду даної справи, вказані витрати є співмірними із складністю справи та виконаною роботою, а відтак, доходить висновку щодо наявності підстав для їх стягнення.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Серкіна Костянтина Юрійовича на рішення Славутицького міського суду Київської області від 12 березня 2025 року - залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 12 березня 2025 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» 3000 грн витрат на правову допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: