Справа № 367/5081/25
Провадження №2/367/4360/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2025 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Одарюка М.П.

за участю секретаря судового засідання Бобриш М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ірпені цивільну справу № 367/5081/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,

У С Т В Н О В И В:

В травні 2025 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 грн. 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 року у розмірі 18 126 дол США ( що еквівалентно 753 401,00 грн) та судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказує, що 19.10.2007 року, між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 381/П/РП/2007-840, на підставі якого ВАТ КБ «Надра» надав відповідачу кредитні кошти в сумі 118 248 дол. США 29 центів. У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ВАТ КБ «Надра» звернулося до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 грудня 2015 року у справі № 369/4049/14-ц позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до відповідача задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007, в сумі 201 219,94 дол. США. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25.05.2016 року по справі № 369/4049/14-ц рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03.12.2015 року скасовано. Позов Публічного акціонерного товариства « Комерційний банк «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007 станом на 28.03.2014 року у розмірі 201 219,94 дол. США та 253 977,85 грн. Згідно договору № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», право вимоги за кредитним договором № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а згідно договору № GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент», - до ТОВ «Брайт Інвестмент». Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07.02.2022 року у справі № 369/4049/14-ц замінено стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент». Посилаючись на те, що судове рішення про стягнення з боржника коштів не виконувалось досить тривалий час і залишилось не виконаним відповідачем, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачені статтею 625 ЦК України, за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року, виходячи із загальної суми стягнення за рішенням 201 219,00 дол. США.

24 червня 2025 року відповідач ОСОБА_1 через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. В обґрунтування вказав, що ТОВ « БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набіло право вимоги лише 30 вересня 2020 року, а тому не має правових підставі вимагати 3% річних за період до цієї дати ( тобто за період з 23.02.2019 року по 30.09.2020 року); позивачем подано позов тільки про стягнення 3% річних, що дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі строку пред`явлення виконавчого документа до виконання; бездіяльність позивача, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки ( кредитний договір № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007 р. забезпечений іпотекою). Уникнення позивачем звернення стягнення на предмет іпотеки загрожує тим, що кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу ( а.с.88-92).

Представник позивача в своїх додаткових поясненнях (а.с.97-100) вказує, що предметом розгляду даної справи є стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України. Згідно позицій Верховного Суду, кредитор має право нараховувати 3% річних та інфляційні втрати з дня виникнення зобов`язання (в межах трьох останніх років до дня зупинення перебігу строку позовної давності), а не з моменту переходу права вимоги. Щодо реалізації іпотечного майна на виконання зобов`язань за кредитним договором № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007 року, то відповідач помилково ототожнює стягнення заборгованості за кредитним договором та нарахування 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України. Позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, відповіді на відзив та додаткових письмових поясненнях

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Так, в судовому засіданні встановлено 19 жовтня 2007 року, між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено кредитний договір № 331/П/РП/2007-840, на підставі якого ВАТ КБ «Надра» надав відповідачу кредитні кошти в сумі 118 248 дол. США 29 центів грн. на строк 240 місяців ( а.с.42-49.

Пунктом 2.1.3 кредитного договору № 331/П/РП/2007-840 від 19 жовтня 2007 року передбачено, оформлення договору іпотеки нерухомості, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ВАТ КБ «Надра» звернулося до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідача.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 03 грудня 2015 року у справі № 369/4049/14-ц позовні вимоги відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до відповідача задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007, в сумі 201 219,94 дол. США.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 25.05.2016 року по справі № 369/4049/14-ц рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03.12.2015 року скасовано. Позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007 станом на 28.03.2014 року у розмірі 201 219,94 дол. США та 253 977,85 грн.

Згідно договору № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», право вимоги за кредитним договором № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», а згідно договору № GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року, укладеного між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «Брайт Інвестмент», - до ТОВ «Брайт Інвестмент». Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07.02.2022 року у справі № 369/4049/14-ц замінено стягувача ПАТ «Комерційний банк «Надра» на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент».

Судом встановлено, що рішення Апеляційного суду Київської області від 25.05.2016 року по справі № 369/4049/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007 станом на 28.03.2014 року у розмірі 201 219,94 дол. США та 253 977,85 грн, відповідач станом на 23.02.2022 року не виконав, що не спростував і сам відповідач у своєму відзиві на позовну заяву.

Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Оцінюючи домірність припису частини третьоїстатті 13 ЦК України, Верховний Суд багаторазово виснував про те, що вказана норма права має на меті стимулювати учасників цивільних правовідносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав у всіх їх проявах, є заходом, спрямованим на зміцнення засад цивільно-правового регулювання, оскільки кожен зобов`язаний вчиняти дії без посягання на права і свободи інших людей.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтями15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 8.35 постанови від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14?591цс18).

У пункті 8.22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований Великою Палатою Верховного Суду у пункті 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та пункті 6.19. постанови від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України.

Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526,599,611,625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 10.04.2018 року та 27.04.2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16.11.2018 року у справі № 918/117/18, від 30.01.2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13.02.2019 року у справі № 924/312/18, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц вказано, що у частині другій ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Як встановлено в судовому засіданні, рішення Апеляційного суду Київської області від 25.05.2016 року по справі № 369/4049/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007 станом на 28.03.2014 року у розмірі 201 219,94 дол. США та 253 977,85 грн, відповідач станом на 23.02.2022 року не виконав.

Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.

За період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року три проценти річних складають 18 126,25 дол. США, з яких: з 23.02.2019 року по 31.12.2019 року 5 160,03 дол. США, з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року 6 036,57 дол. США, з 01.01.2021 року по 23.02.2022 року 6 929,65 дол. США.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 грн. 3% річних та інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007 року, укладеним між ним та ВАТ КБ «Надра», оскільки станом на 23.02.2022 року рішення Апеляційного суду Київської області від 25.05.2016 року, боржником виконане не було.

Помилковими є і доводи відповідача про те, що у позивача відсутні підстави для нарахування 3% річних за невиконання рішення суду за період з 23.02.2019 по 30.09.2020, тобто за період, коли позивач не набув права вимоги за укладеним кредитним договором, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу,за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.09.2024 року у справі № 206/2984/23. Крім того, в добровільному порядку рішення суду відповідачем не виконувалось.

Інші доводи відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог, такі як, подання позову тільки про стягнення 3% річних, що дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі строку пред`явлення виконавчого документа до виконання; бездіяльність позивача, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки ( кредитний договір № 381/П/РП/2007-840 від 19.10.2007 р. забезпечений іпотекою), уникнення позивачем звернення стягнення на предмет іпотеки суд до уваги не бере, так як вони не впливають на вирішення даного спору та не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт першийстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Разом з цим,відповідно до ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 9 040,88 грн. як передбачено ч. 2 ст. 4 З «Про судовий збір» станом на 01.01.2025 року, що підтверджується копією платіжної інструкції в національній валюті № 5658 від 30.04.2025 року, а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача.

Керуючись ст. 625 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 року у розмірі 18 126 (вісімнадцять тисяч сто двадцять шість) дол. США, що є еквівалентом 753 401 (сімсот п`ятдесят три тисячі чотириста одну) гривню 00 копійок та судовий збір у розмірі 9 040 (дев`ять тисяч сорок) гривень 88 копійок.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», , адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд.9;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: М.П. Одарюк