ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 жовтня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3634/25

Головуючий у першій інстанції Косенко О. Д.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1485/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» (до перейменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ»),

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» (до перейменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ») на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» (далі ТОВ «ФК «Пінг-Понг») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1592114 від 13 лютого 2020 року у сумі 35 760 грн, судовий збір у сумі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» укладено кредитний договір № 1592114 шляхом подачі відповідачем заявки на отримання кредиту, та згодом укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника. ТОВ «МІЛОАН» направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, увівши який, ОСОБА_1 підтвердив прийняття умов договору про споживчий кредит № 1592114 від 13 лютого 2020 року, що знаходиться у власному кабінеті ОСОБА_1 на офіційному веб-сайті товариства. На підставі платіжного доручення ТОВ «МІЛОАН» перерахувало відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12 000 грн. 20 серпня 2020 року ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яке в подальшому 24 січня 2022 року відступило на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» право вимоги за договорами, в тому числі і за договором щодо ОСОБА_1 . Позивач зазначив, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 35 760 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 12 000 грн, заборгованість за відсотками 21 600 грн, заборгованість за комісією 1 200 грн, заборгованість за пенею 960 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС», посилавшись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів укладення правочину. Скаржник зазначає, що кредитний договір № 1592114 від 13 лютого 2020 року було підписано позичальником з використанням електронного підпису, що підтверджено даними про його введення у електронній системі особи-кредитора, а відсутність відображення безпосередньо в тексті договору символів надісланого позичальнику цифрового підтвердження саме по собі у контексті обставин цієї справи не може свідчити про неукладення правочину.

Позивач просить урахувати доданий до апеляційної скарги технічний файл щодо фіксації поетапної верифікації/ідентифікації укладення та підписання відповідачем договору № 1592114 від 13 лютого 2020 року, як доказ підписання правочину.

Вважає, що районний суд безпідставно залишив поза увагою належне виконання зобов`язань щодо надання відповідачу кредитних коштів первісним кредитором, що підтверджено платіжним дорученням № 15193169 від 13 лютого 2020 року. Зазначає, що позичальником порушено умови кредитного договору, прострочено сплату платежів щодо повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, що зумовило звернення з цим позовом.

У наданому відзиві, представник ОСОБА_1 адвокат Зачепіло З.Я., не погодившись із доводами апеляційної скарги, просить скаргу товариства залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Обгрунтовуючи доводи відзиву, сторона відповідача посилалась на те, що надане позивачем платіжне доручення № 15193169 від 13 лютого 2020 року не може вважатись доказом переказу коштів, оскільки не містить відмітки про проведення банківської операції із зарахуванням коштів. Крім того, позивачем не надано виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Пінг-Понг», суд першої інстанції виходив з відсутності доказів укладення ОСОБА_1 з ТОВ «МІЛОАН» кредитного договору та доказів перерахування коштів відповідачу.

Апеляційний суд з висновком суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Наданий позивачем кредитному договорі № 1592114 від 06 лютого 2020 року свідчить про те, що ТОВ «МІЛОАН» зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (а.с. 22-24).

Пунктами 1.2-1.4 договору передбачено, що сума кредиту становить 12 000 грн у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 12 днів з 13 лютого 2020 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 25 лютого 2020 року.

У пунктах 1.5.1, 1.5.2., 1.6. договору передбачено комісію за надання кредиту в розмірі 1 200 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом 3 600 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартну (базову) процентну ставку за користування кредитом 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом;.

Згідно з пунктом 6.1. договору він укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства meloan.ua.

У розділі «Реквізити сторін» від імені позичальника зазначено «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором». Дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності не зазначено. Графік розрахунків, який є додатком № 1 до кредитного договору № 1592114 від 13 лютого 2020 року, містить рядок аналогічного змісту: «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором».

Відповідно до платіжного доручення № 15193169 від 13 лютого 2020 року, ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на ім`я ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12 000 грн. У цьому платіжному дорученні відсутній код банку отримувача, а також рахунок отримувача (а.с. 38)..

20 серпня 2020 року між ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Діджи Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 02/08, на підставі якого клієнт зобов`язався відсупити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 26-29).

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 02/08 від 24 січня 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором № 1592114 від 20 серпня 2020 року у сумі 35 760 грн (а.с. 12).

Платіжними інструкціями від 05 жовтня 2020 року, 8 та 23 квітня 2021 року підтверджується проведення оплати новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») коштів за наведеним вище договором факторингу (а.с. 42-44 зворот).

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (фактор) укладено договір факторингу № 1/15, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язався відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 33-35).

Права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку фактора або клієнта або підписання будь-яких документів (пункт 1.3. договору).

Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором № 1592114 від 13 лютого 2020 року у сумі 35 760 грн (а.с. 11).

Листом від 13 листопада 2024 року за вих. № 1/15 ТОВ «Діджи Фінанс» повідомило ТОВ «ФК «Пінг-Понг» про виконання повного розрахунку за договром факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року (а.с. 45)

02 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Пінг-Понг» на адресу ОСОБА_1 направило досудову вимогу з рекомендацією сплатити заборгованість за договором № 1592114 від 13 лютого 2020 року у розмірі 35 760 грн в термін до 02 грудня 2024 року (а.с. 40).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проаналізувавши наведені норми та обставини справи колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» про стягнення заборгованості.

На підтвердження укладання кредитного договору № 1592114 від 13 лютого 2020 року позивачем надано електронні докази в паперовій формі, зокрема: анкету-заяву на кредит № 1592114 від 06 лютого 2020 року, кредитний договір № 1592114 від 13 лютого 2020 року, графік розрахунків, який є додатком № 1 до вказаного договору, а також платіжне доручення 1592114 від 13 лютого 2020 року.

Як свідчить зміст кредитного договору № 1592114 від 13 лютого 2020 року, в розділі «Реквізити сторін» від імені позичальника зазначено «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором», дані у вигляді алфавітно-цифрової послідовності не зазначено, тобто відомості про підписання відповідачем правочину одноразовим ідентифікатором відсутні. Графік розрахунків, який є додатком № 1 до кредитного договору № 1592114 від 13 лютого 2020 року, також цих даних не містить.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір № 1592114 від 13 лютого 2020 року підписано позичальником з використанням електронного підпису, що підтверджено даними про його введення у електронній системі особи-кредитора, а відсутність відображення безпосередньо в тексті договору символів надісланого позичальнику цифрового підтвердження саме по собі у контексті обставин цієї справи не може свідчити про неукладення такого правочину.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Отже, електронний підпис одноразовим ідентифікатором повинен в обов`язковому порядку містити алфавітно-цифрову послідовність. Позивачем не надано суду доказів того, що на виконання вимог Закону України «Про електронну комерцію», відповідачу було надіслано/надано одноразовий ідентифікатор.

Оцінюючи доданий до апеляційної скарги технічний файл щодо фіксації поетапної верифікації/ідентифікації укладання та підписання відповідачем договору № 1592114 від 13 лютого 2020 року (а.с. 157), колегія суддів виходить з того, що указаний документ не підтверджує підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Крім цього, навдений документ свідчить про те, що відповідачу неодноразово відправлялись SMS-повідомлення, зокрема щодо погодження кредиту та необхідність підписати акцепт на сайті, а також SMS-повідомлення з ідентифікатором (кодом) для підписання акцепту та укладення договору, позичальником підписувалось одноразовим ідентифікатором та відправлено товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Однак, доказів відправлення ОСОБА_1 наведених повідомлень, а також доказів відправлення позичальником електронного повідомлення про прийняття пропозиції товариству, матеріали цієї справи не містять.

Крім цього, відповідо до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем до апеляційної скарги доєднано нові докази без належного обґрунтування неможливості подання їх до суду першої інстанції та відповідно без зазначення причин, що не залежали від волі товариства. Такі дії сторони у справі порушують принцип змагальності, оскільки сторона відповідача наводила заперечення проти позову, ураховуючи наявні у справі докази на підтвердження доводів позову. Всі надані ТОВ «ФК «Пінг-Понг» докази були предметом оцінки суду першої інстанції при вирішенні спору і їм надано відповідну правову оцінку. В ході судового розгляду товариством заявлялись клопотання щодо витребування відповідної інформації у банку, які районним судом задоволено. Отже, колегія суддів констатує, що у позивача були відсутні перешкоди у наданні доказів в суді першої інстанції у цій справі.

Районний суд правильно зазначив, вирішуючи спір, що надана позивачем відомість про щоденні нарахування та погашення не є первинним документом, який підтверджує укладення кредиту на умовах, що зазначені у позовній заяві. Відомість є фактично розрахунком заборгованості, сформованим первісним кредитором.

За інформацією АТ КБ «ПриватБанк», у ОСОБА_1 станом на 13 лютого 2020 року наявні відкриті наступні карткові рахунки: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (а.с. 109). У дослідженому платіжному дорученні № 15193169 від 13 лютого 2020 року відсутній код банку отримувача, а також рахунок отримувача. Натомість, замість означених обов`язкових реквізитів для здійснення відповідної банківської операції у платіжному дорученні зазначено відповідно «Mastercard» та 516874*06. Ані кредитний договір, ані графік розрахунків як додаток до нього не містять реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ «Мілоан» мало перерахувати кредитні кошти в сумі 12 000 грн відповідачу.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості надати документи, які б підтверджували факт відсутності коштів на зазначеному у кредитному договорі рахунку. Проте, колегія суддів ці доводи відхиляє, оскільки наявний в матеріалах справи кредитний договір № 1592114 від 13 лютого 2020 року не містить реквізитів/даних рахунку, на який мали бути перераховані кредитні кошти. Отже, саме товариство мало довести належне виконання зобов`язань.

Оцінюючи поведінку та спосіб ведення справ товариством, суд апеляційної інстанції враховує те, що воно є професійним учасником ринку надання фінансових послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ, тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Аналогічна позиція викладена Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

За таких обставин, враховуючи наведені обставини справи у сукупності, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Ураховуючи наведені обставини, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства. Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» (до перейменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПІНГ-ПОНГ») залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко