Справа № 545/1874/25
Провадження № 2/545/1343/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.2025 Полтавський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді Путрі О.Г.,

при секретарі Литвинову В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Позовна заява обґрунтована тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори: 1) 26.06.2021 кредитний договір №1, за яким позичальнику надано кредит у сумі 23458 грн.; 2) 30.06.2021 кредитний договір №1, за яким позичальнику надано у сумі 8394 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.02.2025 склала: 1) по кредитному договору від 26.06.2021 № 1 40271,71 грн., з яких: 21910,4 грн. заборгованість за кредитом; 18361,31 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору від 30.06.2021 № 1- 7366,38 грн., з яких: 4343,58 грн. заборгованість за кредитом; 0,96 грн. заборгованість процентами; 3021,84 грн. заборгованість за комісією.

У поданій до суду позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Перший український міжнародний банк» загальну суму заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 04.02.2025 року, що становить 47638,09 грн. та судові витрати.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 01.05.2025 року відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 24.06.2025 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, як вбачається із позову прохав розглядати дану справу у його відсутність (а.с. 4).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с. 66-68). 24.06.2025 року подала до суду заяву, в якій прохала розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги визнала частково (а.с. 44).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №1.

Судом встановлено, що 26.06.2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1, шляхом підписання відповідачем особистим підписом заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 6).

За умовами Заяви відповідачеві було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надано кредитну картку, № кредитної картки миттєвого випуску НОМЕР_2 , встановлено кредитний ліміт у сумі 3000 грн, стандартна процентна ставка складає 47,88 % річних, реальна річна процентна ставка складає 47,88%.

Згідно паспорту споживчого кредиту строк кредитування становить 12 місяців, зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін (а.с. 7).

З довідки про збільшення кредитного ліміту вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 було неодноразово збільшено кредитний ліміт, останній раз 03.03.2022 року до 23 458 грн (зворот а.с. 19).

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1 від 26.06.2021 року станом на 04.02.2025 року становить 40271,71 грн., з яких: 21910,4 грн. заборгованість за кредитом; 18361,31 грн. заборгованість за процентами, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості та випискою по рахунку (зворот а.с. 20 21, 24-25).

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 40271,71 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору від 26.06.2021 № 1 в розмірі 40271,71 грн. підлягають задоволенню.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №1.

Судом встановлено, що 26.06.2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1, шляхом підписання відповідачем особистим підписом заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 8).

За умовами Заяви відповідачеві було надано споживчий кредит в сумі 8394 грн з метою оплати товару 7895 грн, для сплати разової комісії 499 грн, строк 24 місяці, платіжні періоди з 30.06.2021 року по 29.06.2022 року, з 30.06.2022 року по 30.06.2023 року, розмір процентної ставки : 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості з 30.06.2021 по 29.06.2022 0%, з 30.06.2022 3%.

Грошові кошти у сумі 8394 гривень 26.06.2021 року були зараховані АТ «Перший український міжнародний банк» на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № TR.50239575.14865.359 та випискою по рахунку (а.с.26).

Згідно наданими банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1 станом на 04.02.2025 року становить 7366,38 грн., з яких: 4343,58 грн. заборгованість за кредитом; 0,96 грн. заборгованість процентами; 3021,84 грн. заборгованість за комісією (а.с. 22-23).

Свої зобов`язання по кредитному договору банк виконав, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконував, не сплачував своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Щодо стягнення відсотків за кредитним договором №1.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку.

Отже, правом нараховувати проценти за користування кредитом позикодавець був наділений лише протягом 24 місяців, починаючи з дня видачі позики 30.06.2021 року по 30.06.2023 року, що було узгоджено сторонами договору №1.

Крім того, за даними дослідженого судом розрахунку в період з 30.01.2022 року по 30.05.2022 року позивальнику надавались кредитні канікули щодо сплати процентів за користування кредитом.

Разом з тим, кредитні канікули не зменшили суму боргу відповідача, а лише відтермінували його сплату, що відображено у розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви.

Отже, термін дії кредиту збільшився на термін дії кредитних канікул, а саме до 30.11.2023 року.

Тож за період користування коштами з 30.06.2021 року по 30.11.2023 року ОСОБА_1 повинна була сплатити проценти в розмір 0,27 грн (0,03+0,03+0,03+0,02+0,02+0,02+0,02+0,02+0,02+0,02+0,01+0,01+0,01+0,01) згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с. 22-23).

Відповідачем, в свою чергу, власний контррозрахунок в спростування розміру кредитної заборгованості не надано.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача комісії по кредитному договору №1 у розмірі 3021,84 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Разом з тим, згідно зі статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21 зазначено, що згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно умов кредитного договору №1, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3 % (п. 9 договору).

Таким чином, встановивши у кредитному договорі 1 плату комісійної винагороди за обслуговування кредиту, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику.

У кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються Відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У свою чергу банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. Матеріали справи також не містять доказів, що споживач користувався такими послугами.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 30.11.2023 року у справі №382/1621/21, від 06.11.2023 у справі №204/224/21.

Враховуючи вищезазначене, в задоволенні позовної вимоги про стягнення комісії в слід відмовити.

Враховуючи викладене, оскільки фактично отримані позичальником ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №1, 4343,58 грн. заборгованість за кредитом; 0,27 грн. заборгованість за процентами, а всього 4343,85 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 44615,56 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №303. Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Згідно позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 47638,09 грн.

Суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги у розмірі 44615,56 грн.

Таким чином, пропорційність задоволених вимог становить 94% (44615,56х100: 47638,09 = 94%).

Оскільки, вимоги позивача задоволено на 94 %, то сплачений судовий збір за пред`явлення позовної вимоги майнового характеру підлягає стягненню на користь позивача в сумі 2277,06 грн. (2422,40 х 94 % = 2277,06).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265,352 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, адреса: 04070, м.Київ, вул.Андріївська, 4) заборгованість у сумі 44615 (сорок чотири тисячі шістсот п`ятнадцять) гривень 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, адреса: 04070, м.Київ, вул.Андріївська, 4) судовий збір у розмірі 2277 (дві тисячі двісті сімдесят сім) гривень 06 коп.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя: О. Г. Путря