ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1858/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №705/4540/22 Категорія: на ухвалу Єщенко О. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,

за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2025 року про відмову у поновленні пропущеного процесуального строку на подання заяви про перегляду заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2025 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки задоволено.

Вирішено провести поділ в натурі житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельної ділянки по АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з урахуванням часток співвласників у праві спільної часткової власності згідно з варіантом № 1 висновку експерта № 1-01/2024 від 18.01.2024.

В порядку поділу майна в натурі виділити у власність ОСОБА_2 наступні будівлі та споруди житлового будинку АДРЕСА_1 (додаток 3 та 3.1 синє штрихування):

- в частині будинку літ. А-1, виділити приміщення загальною площею 17,6 кв.м сформувавши квартиру АДРЕСА_2 , а саме:

1-3 частину кімнати площею 1,6 кв.м;

1-4 кімнату площею 16,0 кв.м;

- в частині господарських будівель та споруд виділити: сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», убиральню літ. «Е», гараж літ. «Ж», погріб літ. «З», 1/2 вимощення літ. «І», 1/5 огорожі №1.

В порядку поділу майна в натурі виділити у власність ОСОБА_1 наступні будівлі та споруди житлового будинку АДРЕСА_1 (додаток 3 та 3.1 жовте штрихування):

- в частині будинку літ. А-1, виділити приміщення загальною площею 35,1 кв.м сформувавши квартиру АДРЕСА_3 , а саме:

1-1 коридор 6,6 кв.м;

1-2 кімната 16,5 кв.м;

1-3 частину кімнати площею 12,0 кв.м;

- в частині господарських будівель та споруд виділити: веранду літ. «а», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», 1/2 вимощення літ. «І», 4/5 огорожі № 1.

Залишити у спільному користуванні співвласників:

- опорні конструкції будинку;

- дах та горище будинку;

- ворота з хвірткою № 2.

В порядку поділу майна в натурі земельну ділянку площею 0,0538 га поділити на три частини, виділивши у власність окремі частини, що дорівнює часткам співвласників (розглядати із додатком 4.1), а саме:

- ОСОБА_2 виділити у власність відокремлену частину земельної ділянки, загальною площею 0,0359 га (додаток 4.1, позначено синім штрихуванням).

- ОСОБА_1 виділити у власність дві відокремлені частини земельної ділянки, загальною площею 0,0179 га (додаток 4.1, позначено жовтим штрихуванням), а саме: ділянку площею 118 кв.м та ділянку площею 61,0 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_1 , сплачений судовий збір у розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень 00 копійок; витрати за надання правничої допомоги в розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок; витрати за проведення судово-будівельної та земельно-технічної експертизи в розмірі 15 824 (п`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 72 копійки та витрати за проведення топографо-геодезичних зйомок в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 лютого 2025 року виправлено описки у рішенні Уманського міськрайонного суду в цивільній справі №705/4540/22 провадження №2/705/408/24 від 28 жовтня 2024 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки, вказавши вірно в другому абзаці описової частині рішення: «Згідно постанови Черкаського апеляційного суду від 17 травня 2022 року вона є власником 1/3 частини…», а також вказати вірно в останньому абзаці резолютивної частини: «Повне судове рішення складене 11.11.2024».

13 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про перегляд заочного рішення, в якій просила: визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року по справі № 705/4540/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки; поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року по справі № 705/4540/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки; скасувати заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року по справі № 705/4540/22 і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У заяві зазначила, що про існування заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.10.2024 по справі № 705/4540/22 їй стало відомо 18.07.2025, коли старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) Бундєлєва О.В. надала їй постанову від 10.07.2025 про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 щодо примусового виконання виконавчого листа № 705/4540/22 2/705/408/24, виданого 08.07.2025 Уманським міськрайонним судом Черкаської області. Вона не з`являлась у судові засідання по справі, оскільки не отримувала повідомлень про дату та час проведення судових засідань. Вона була позбавлена можливості подати заяву про перегляд заочного рішення протягом двадцяти днів з дня вручення їй повного заочного рішення суду з поважних причин, оскільки в зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введенням в Україні воєнного стану, постійними загрозами ракетних обстрілів, вона була позбавлена можливості в стислі терміни звернутися за кваліфікованою правовою допомогою, а також належним чином ознайомитися із матеріалами справи № 705/4540/22. З 24.06.2020 вона отримує пенсію за віком, яка являється її основним джерелом доходу. Разом з тим старшим державним виконавцем був накладений арешт на її карткові рахунки, тим самим вона була позбавлена можливості своєчасно виконати вимоги ч. 6 ст. 285 ЦПК України.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишити без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що матеріали справи містять супровідний лист за вих. № 1814 від 24.01.2025, відповідно до якого за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась копія заочного рішення суду від 28.10.2024. Однак заочне рішення було повернуте оператором поштового зв`язку до суду з відміткою від 27.02.2025 про те, що адресат за зазначеною адресою відсутній. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається такою, яка належним чином 27.02.2025 отримала копію заочного рішення суду від 28.10.2024.

У суді копію заочного рішення суду від 28.10.2024 відповідач ОСОБА_1 отримала 18.07.2025, що підтверджується власноручно підписаною розпискою.

Із заявою про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 звернулася до суду лише 13.08.2025, тобто з уже пропущеним строком, визначеним ЦПК України, навіть якщо не брати до уваги направлення заочного рішення за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача та норми п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України.

Як на підставу поважності причини пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення відповідач ОСОБА_1 посилається на введення в Україні воєнного стану. Однак суд не погодився з цими доводами, оскільки сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили звернення заявника до суду в межах строку, визначного ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просила її скасувати, поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на ті ж доводи, які були зазначені ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення у частині поважності причини пропуску строку звернення до суду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про поділ житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельної ділянки по АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_1 з урахуванням часток кожного з них у власності.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 жовтня 2024 року позов задоволено. Проведено поділ в натурі житлового будинку, господарських будівель та споруд, земельної ділянки по АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з урахуванням часток співвласників у праві спільної часткової власності згідно з варіантом № 1 висновку експерта № 1-01/2024 від 18.01.2024.

13 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про перегляд заочного рішення, яке у частині поважності причин пропуску строку звернення із вказаною заявою мотивовано тим, що 18 липня 2025 року нею отримано заочне рішення суду, що підтверджується розпискою від 18.07.2025 року.

При цьому зазначає, що відповідач була позбавлена можливості подати заяву про перегляд заочного рішення протягом двадцяти днів з дня вручення їй заочного рішення суду з поважних причин, оскільки в зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введенням в Україні воєнного стану, постійними загрозами ракетних обстрілів, вона була позбавлена можливості в стислі терміни звернутися за кваліфікованою правовою допомогою, а також належним чином ознайомитися із матеріалами справи №705/4540/22 за позовом ОСОБА_2 до неї про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки.

Крім того, у зв`язку з накладенням арешту державним виконавцем на її карткові рахунки, вона була позбавлена можливості своєчасно виконати вимоги ч. 6 ст. 285 ЦПК України, згідно якої до заяви про перегляд заочного рішення додається документ про сплату судового збору.

Щодо процесуальних строків як інструменту забезпечення дотримання принципу правової визначеності

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

У контексті справи, яка переглядається, встановлений частиною другою статті 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже, як зазначено в попередньому розділі цієї постанови, право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

Щодо повноважень суду першої інстанції при розгляді заяви про перегляд заочного рішення, поданої з пропуском установленого законом строку

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини третя, четверта статті 284 ЦПК України).

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Отже, частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Так, прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви (частина перша статті 286 ЦПК України). У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд згідно із частиною третьою статті 287 ЦПК України може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Тлумачення статей 286, 287 ЦПК України в сукупності із частиною першою статті 288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у частині третій статті 287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Це означає, що до підстав залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не відноситься питання оцінки причин пропуску строку на подання такої заяви.

Очевидно, що передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не мають відношення до вирішення питання щодо наслідків пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

На користь такого висновку свідчить і те, що як вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення (стаття 285 ЦПК України), так і строк звернення до суду з такою заявою (стаття 284 ЦПК України) наведені законодавцем перед врегулюванням ним дій суду після прийняття заяви про перегляд заочного рішення, які визначені у статті 286 ЦПК України та наступних статтях.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Тому правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень суду першої інстанції не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Вказане наведено у правовому висновку у постанові Верховного Суду у справі № 761/7879/22 (провадження № 61-5828св24) від 04 липня 2024 року.

Як видно з матеріалів справи заочне рішення було ухвалено судом 28.10.2024 року.

Вказане судове рішення було направлено ОСОБА_1 27.01.2025 року на адресу АДРЕСА_1 , однак повернулося без вручення з відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

Отже, за змістом наведених положень процесуального закону повернення судової повістки з відміткою поштового оператора про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається підтвердженням належного повідомлення учасника справи, а днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507 цс 18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-109 гс 19). Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів для того, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України»).

Отже, відповідно до норм цивільного процесуального законодавства, слід вважати, що ОСОБА_1 була обізнана з наявністю судового рішення з 27.02.2025 року, а саме з дати повернення поштового відправлення на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Адреса на яку направлена поштова кореспонденція є вірною, оскільки така адреса зазначена відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення та у поданій апеляційній скарзі.

Копію зазначеного судового рішення ОСОБА_1 отримала 18.07.2025 року, про що міститься розписка наявна в матеріалах справи (т. 1 а.с. 199).

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заяву про перегляд заочного рішення стороною відповідача подано 13 серпня 2025 року, тобто з пропуском двадцятиденного строку з часу отримання копії судового рішення.

В мотивування поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 вказувала на запроваджений воєнний стан в Україні.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався й діє на цей час.

Разом з тим, питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Подібні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постанові від 12 жовтня 2022 року в справі № 930/2360/21.

Особа, яка заявляє клопотання про поновлення встановленого законом процесуального строку, повинна надати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Доказів того, що неподання заяви про перегляд заочного рішення раніше ніж 13 серпня 2025 року зумовлено введенням воєнного стану в Україні ОСОБА_1 не надала, тому суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що ця обставина не може бути підставою для поновлення йому строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Також судом правомірно не визнано поважною причиною пропуску строку для звернення до суду накладення арешту на кошти ОСОБА_1 , оскільки під час дії постанови старшого державного виконавця про арешт коштів боржника нею 28.07.2025 було укладено договір про надання правової допомоги з ОСОБА_3 та в подальшому 13.08.2025 подано до суду заяву про перегляд заочного рішення.

Слід зауважити, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів для того, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України»).

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини «Богонос проти Росії» від 05 лютого 2004 року).

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 знала про наявність в провадженні суду вказаної цивільної справи, а тому, як зацікавлена особа у вирішенні спору, мала з розумним інтервалом часу самостійно цікавитися її ходом та результатом розгляду.

За наведених обставин, підстави для скасування законної та обґрунтованої ухвали у колегії суддів відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення підлягає залишенню без змін, перерахунок судового збору не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 серпня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20 жовтня 2025 року.

Судді