провадження № 2/294/158/25
справа № 294/1636/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Білери І.В., за участі:

- секретаря судового засідання Івашкевич В.П.,

- прокурора Сивака С.В.,

- представника відповідача 1 - Горкуші М.А.,

- представника відповідача 2 адвоката Роспотнюка М.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м Чуднів цивільну справу за позовом заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_1 , про визнання недійсними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Чуднівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа, в якій прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області, та заявив вимоги: про визнання недійсним і скасування наказу ГУ Держземагентства в Житомирській області від 17.02.2014 про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 10,0 га для ведення фермерського господарства на території Рачківської сільської ради Житомирської області; визнання недійсним та скасування наказу ГУ Держземагентства в Житомирській області від 05.12.2014 про затвердження проекту землеустрою та надання ОСОБА_1 в оренду земельної ділянки загальною площею 10,9454 га для ведення фермерського господарства на території Рачківської сільської ради Житомирської області; визнання недійсним договору оренди від 19.01.2015 земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0304 площею 10,9454 га, яка знаходиться на території Рачківської сільської ради Житомирської області, укладеного між ГУ Держземагентства в Житомирській області та ОСОБА_1 ; зобов`язання ОСОБА_1 повернути до земель запасу Рачківської сільської ради земельну ділянку загальною площею 10,9454 га вартістю 76 691 грн, яка знаходиться на території Рачківської сільської ради Житомирської області.

Ухвалою суду від 16.11.2018 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 головуючим у справі №294/1636/18 визначено суддю Білеру І.В.

Ухвалою суду від 20.06.2025 справу прийнято до провадження судді Білери І.В., призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 30.09.2025 частково задоволено клопотання прокурора про заміну сторін у справі, замінено позивача Бердичівську місцеву прокуратуру Житомирської області на його правонаступника Чуднівську окружну прокуратуру Житомирської області, відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, вирішення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі відкладено на 21.10.2025.

В підготовче засідання 21.10.2025 з?явився прокурор, представник відповідача адвокат Роспотнюк М.В. та представник ГУ Держгеокадастру у Житомирській області Горкуша М.А., інші учасники судового провадження не з?явилися, про день, час та місце проведення підготовчого засідання були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення підготовчого засідання не надходило.

За правилом частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на зміст указаних норм права, повторна неявка належним чином повідомленого про дату та час підготовчого засідання позивача, в інтересах якого діє прокурор, Чуднівської районної державної адміністрації, незалежно від причин такої неявки, не перешкоджає проведенню підготовчого засідання.

Вирішуючи клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Роспотнюка М.В. про закриття провадження у справі, суд, заслухавши думку прокурора, представника ГУ Держгеокадастру у Житомирській області, який проти задоволення клопотання не заперечив, вивчивши та дослідивши матеріали справи в частині заявленого клопотання, дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України визначено, що одним із завдань підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Як вбачається з позовної заяви прокурора, наказом ГУ Держземагентства в Житомирській області від 17.02.2014 за №ЖТ/:02:000/00000395 відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 10,0 га для ведення фермерського господарства на території Рачківської сільської ради Житомирської області. У подальшому, наказом ГУ Держземагентства в Житомирській області від 05.12.2014 за №6-2585/14-14-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_1 загальною площею 10,9454 га для ведення фермерського господарства, яку 19.01.2015 відповідачу надано в оренду строком на 20 років. Враховуючи те, що при виділенні спірної земельної ділянки органом державної влади порушено спеціальний закон, який визначає порядок надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства, прокурор звернувся із цим позовом про скасування наказів ГУ Держземагентства в Житомирській області, правонаступником якого на даний час виступає відповідач - ГУ Держгеокадастру у Житомирській області.

ОСОБА_1 з метою реалізації права на користування отриманою земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, 06.10.2014 створив Фермерське господарство «Сколуб» (), що підтверджується даними виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань та електронною звітністю юридичної особи (а.с. 35-42, том І).

Із клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі вбачається, що спірна земельна ділянка на даний час використовується Фермерським господарством «Сколуб».

Наведене свідчить, що між сторонами у цій справі виникли спірні правовідносини щодо правомірності користування земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, яка є державною власністю.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Завданням та метою положень пункту 1 статті 6, що вимагає, щоб суди були «встановлені законом», є забезпечення того, щоб судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежала від розсуду органів виконавчої влади, а регулювалася законом, що приймається Парламентом (доповідь Європейської комісії від 12.10.1978 у справі «Лео Цанд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява N 7360/76).

Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди у порядку цивільного судочинства розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства) та суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем. Спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами розглядаються господарськими судами.

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV), фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

У статті 2 Закону № 973-IV закріплено, що відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про адміністративну процедуру» та іншими нормативно-правовими актами України. Тобто спеціальним нормативно-правовим актом у таких правовідносинах є Закон № 973-IV.

Згідно з ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 7 Закону № 973-IV, право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону № 973-IV).

Тобто можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства як форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією.

Надання (передача) фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства. Натомість відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства.

Зі змісту положень статті 12 Закону № 973-IV вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

Таким чином, з аналізу зазначених вище норм права вбачається, що після укладення договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства та проведення державної реєстрації такого господарства обов`язки орендаря цієї земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Отже, з моменту, коли фізична особа створила фермерське господарство, у правовідносинах користування земельною ділянкою відбулася фактична заміна орендаря, й обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації.

Звідси спір стосується земельної ділянки, наданої в оренду фермерському господарству, а не фізичній особі. Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, на їхні земельні спори з прокурором, який діє в інтересах держави, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, поширюється юрисдикція господарських судів.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі N 483/1863/17.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19, спори щодо користування землями фермерського господарства, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, з іншими юридичними особами, мають розглядатися господарськими судами незалежно від того, чи отримувала фізична особа раніше земельну ділянку для створення фермерського господарства і того, чи створила вона це фермерське господарство.

Зазначені вище висновки, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», підлягають врахуванню при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Приймаючи до уваги наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду, а також те, що предметом позовних вимог у даній справі є правомірність виділення відповідачу ОСОБА_1 та користування Фермерським господарством «Сколуб» земельною ділянкою фермерського господарства, суд дійшов висновку про задоволення клопотання представника відповідача адвоката Роспотнюка М.В. про закриття провадження у справі, оскільки ця справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України суд може постановити ухвалу про закриття провадження у справі за результатами підготовчого засідання.

Наведені обставини вказують на наявність підстав для закриття провадження у цій справі на стадії підготовчого провадження.

Частинами 2 та 3 ст. 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 10 572 грн, що підтверджується даними платіжного доручення № 1579 від 23.10.2018 (а.с. 2, том І). Судовий збір зараховано в дохід державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Керуючись ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Роспотнюка М.В. про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави в особі Чуднівської районної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_1 , про визнання недійсними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки закрити.

Повернути Житомирській обласній прокуратурі з державного бюджету судовий збір у розмірі 10 572 (десять тисяч п`ятсот сімдесят дві) грн за платіжним дорученням № 1579 від 23.10.2018.

Повідомити заступника керівника Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області, що справа за його позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_1 , про визнання недійсними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки, віднесена до юрисдикції господарського суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ірина БІЛЕРА