Справа № 163/1794/25
Провадження № 2/163/449/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чабан Р.Л. просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного із дітей, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що у сторін без реєстрації шлюбу народилося два сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Мати дітей ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дітей, не провідує їх, не спілкується, не цікавиться їх здоров`ям, морально та матеріально не підтримує, при тому, що діти мають розлади здоров`я і потребують лікування у невропатолога та психіатра. Після мобілізації позивача на військову службу до ЗСУ відповідач додому не повернулась, дітьми взагалі не цікавиться, через що діти перебувають під наглядом однієї або другої баби, які самі потребують догляду та лікування, або ж сестри позивача, яка проживає віддалено в іншому місті. Фактично вихованням і матеріальним забезпеченням дітей займається виключно позивач в межах наявних на сьогоднішній день у нього можливостей. Відповідач жодної фінансової допомоги на утримання дітей не надає. Самостійно матеріально забезпечити малолітніх синів позивачу важко, оскільки має невеликий дохід, а потреби дітей з їх зростанням постійно збільшуються. Відповідач є здоровою та працездатною особою, тому повинна сплачувати аліменти на утримання дітей з усіх видів свого заробітку (доходу).

Провадження в справі відкрито ухвалою від 21 серпня 2025 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам визначені строки для подання заяв по суті спору у вигляді відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали суду від 21 серпня 2025 року відповідач отримала 29 серпня 2025 року.

Примірник матеріалів позову від представника позивача відповідач отримала 29 серпня 2025 року, що підтверджується даними інтернет-сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення за трек номером 478.

У строк, визначений судом в ухвалі від 21 серпня 2025 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подала.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

13 серпня 2025 року позивач як батько дітей подав до суду зазначений позов про стягнення аліментів на утримання дітей.

Відповідач не подала суду відзиву на позовну заяву або інших заяв по суті заявлених вимог, тим самим не спростувала і не заперечила зазначених у позові обставин щодо перебування дітей на утриманні батька і водночас не надання з її сторони матеріальної допомоги на утримання малолітніх синів.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За приписами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує наведені у статті 182 СК України обставини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У частині 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Виходячи із вище наведених норм законодавства та принципу рівності батьківського обов`язку по утриманню дітей, суд вважає визначений позивачем розмір аліментів на утримання малолітніх синів на рівні 1/3 заробітку (доходу) відповідача таким, що відповідає чинному законодавству та потребам дітей у їх матеріальному забезпеченні.

Підстав неспроможності (наявності захворювання, інших утриманців тощо) сплачувати відповідачем аліменти у такому розмірі у справі не встановлено.

Суд зважує і на неподання відповідачем заперечень у формі відзиву щодо такого визначеного позивачем розміру аліментів, хоча про подання цього позову до суду відповідач достовірно обізнана, про що свідчить отримання нею позовної заяви від представника позивача та копії ухвали суду про відкриття провадження в справі від суду.

Відповідач в силу свого молодого віку (23 роки), належного стану здоров`я, оскільки протилежного в справі не доведено, має можливість працювати і заробляти кошти, щоб забезпечити утримання своїх малолітніх дітей в достатньому для їх гармонійного розвитку рівні.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги по своїй суті є обґрунтованими, доведеними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають повному задоволенню.

За змістом ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову.

Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача з урахуванням вимог ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позов поданий в електронній формі через систему «Електронний суд».

Керуючись ст.ст.259, 264, 265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 13 серпня 2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок судового збору.

Рішення про стягнення місячного розміру аліментів звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 ; місце проживання АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_4 .

Головуючий : суддя О.С.Павлусь