Справа № 526/2108/25
Провадження № 2/549/273/25
15 жовтня 2025 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
в складі головуючої судді Глущенко Н.М.
за участю секретаря судового засідання Бойко В.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
31 липня 2025 року на підставі ухвали Гадяцького районного суду Полтавської області від 08.07.2025 вказана позовна заява передана до Чорнухинського районного суду для розгляду.
Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.
Ухвалою суду від 04.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
13.08.2025 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому він не погоджується із заявленими позивачем вимогами та здійсненими ним підрахунками щодо загальної заборгованості в цілому та за кожним договором окремо. Відповідач вважає, що позивач не надав доказів видачі кредиту. До заявленого позивачем розміру заборгованості не додано жодних розрахунків, які могли б свідчити про обґрунтованість позовних вимог. Відповідач зауважує на неправомірному нарахуванні процентів за кредитами, оскільки, відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Зазначає, що позивач подаючи позов, достименно знав про відсутність певних доказів, а саме доказів видачі кредитних коштів, але не подав разом із позовною заявою клопотання про витребування доказів. Позивачем не було надано до суду жодних доказів видачі відповідачу кредитних коштів за спірним кредитним договором. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу.
Відсутність доказів на підтвердження факту переходу права вимоги до Фактора за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення заборгованості.
Розрахунок заборгованості за кредитом, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не можуть бути належними та допустимими доказами її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.
Таким чином представником позивача не доведено розмір фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами договору, не доведено обгрунтованість нарахування відсотків.
Крім цього вказує, що згідно п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штаф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, частковк виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник ( або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику кредиту до моменту повернення кредиту кредитодавцю шляхом перерахування кредиту на рахунок кредитодавця, вказаний в цьому договорі. Тобто позивач бажає стягнути із відповідача суму нарахованих процентів, яка у декілька разів перевищує суму ( тіло) кредиту. Відповідач вважає, що встановлений договором розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та суперечить встановленим обмеженням ст.21 Закону України «Про споживче кредитування» та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслдіком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує як 50% від суми кредиту, так і подвійну облікову ставки Національного банку України та становить більше ніж п`ятнадцять відсотків простроченого платежу. Стягнення суми процентів за користування кредитними коштами, що у декілька разів перевищує суму тіла кредиту, взятого відповідачем у позивача, на його думку, є нічим іншим як джерелом спроби отримання позивачем із відповідача невиправданих додаткових прибутків, оскільки дана реальна річна процентна ставка та нарахована сума процентів за користування кредитними коштами фактично виступає цивільно-правовою відповідальністю боржника перед кредитором.
Таким чином, відповідач просить суд у задоволенні позову ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
15.08.2025 року до суду від представника позивача Сердійчука Я.Я. надійшла відповідь на відзив, в якій вона наголошує, що 21.04.2021 між ТОВ "СЛУЖБА
МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" та ОСОБА_1 укладено Договір
перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3400,00 грн.
Враховуючи, що ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази,
відповідна операція була здійснена ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на
підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною
господарської діяльності товариства.
Дана обставина підтверджується листом ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», відповідно до якого 21.04.2021 року здійснено переказ грошових коштів на
картковий рахунок № НОМЕР_1 у сумі 3400,00 грн. Власник карти (емітент)
Commercial Bank PrivatBank. Номер договору згідно інформації від кредитора:
карткового рахунку для переказу коштів відповідно до погоджених умов Договору.
21.04.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та
перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 2500,00 грн.
переказ кредитних коштів на банківський рахунок № НОМЕР_2 .
Листом первісного кредитора підтверджено відповідність квитанції LIQPAY
За умовами укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем
днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої
сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та
становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п.1.3. договору).
Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день
користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з
першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі (п.1.4. договору): 2%
за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за
користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення
кредиту (п.1.4.а договору); починаючи з першого дня наступного за орієнтовним
строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з
процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а (п.1.4.б договору); починаючи з 15 дня
наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка
збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.б (п.1.4.в
договору); починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення
кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою
зазначеною у п. 1.4.в (п. 1.4.г договору).
Відповідно до розрахунку ТОВ «Служба миттєвого кредитування», заборгованість
24.03.2021, станом на 30.11.2021 (дата, що передувала відступленню права вимоги
від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал») становила
заборгованість за відсотками.
01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал»
укладено договір факторингу №1-12, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право
грошової вимоги до боржників за договорами, укладеними з кредитором, що
зазначені в реєстрі боржників.
Між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 10.01.2023
укладено договір про відступлення прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ
«Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» належні йому права вимоги
первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках №1, №3 до договору.
18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З
ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»
права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором
21.04.2021 станом на 10.03.2023, складеного ТОВ «Вердикт Капітал», вбачається, що
окрім заборгованості по основній сумі кредиту у розмірі 3400,00 грн та
Проте позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і
Звертає особливу увагу суду, що відповідно до п. 6.7. Строк, на який
було надано позику (вказаний в п. 1.1 цього договору), не обмежує дії зобов`язань, які
виникли з цього договору та/або з факту його порушення. Усі зазначені зобов`язання
припиняються лише належним (повним) їх виконанням, з моменту такого виконання.
Пунктом 1.3. Договору встановлено, що невід`ємною частиною договору позики є
Загальні умови надання грошових коштів у позику ТОВ «Київська торгово інвестиційна компанія». Шляхом підписання цього договору позичальник прийняв
загальні умови у якості умов цього договору позики.
Відповідно до пункту 6.1.Загальних умов надання грошових коштів у позику ТОВ
«Київська торгово-інвестиційна компанія» за надання грошових коштів у позику
позичальник сплачує проценти, які визначені у договорі позики та у графіку
платежів, що є його невід`ємною частиною. Проценти нараховуються, починаючи з
дня перерахування суми позики на банківський рахунок за реквізитами банківської
платіжної картки позичальника до дня повного виконання позичальником своїх
грошових зобов`язань за договором позики.
Із вищезазначеного слідує, що позичальник не скористався пільговими
умовами повернення кредитних коштів, а із врахуванням вищезазначених
умов договору, на останнього покладений обов`язок щодо сплати відсотків
за фактичний строк користування кредитом.
Таким чином, період правомірного користування коштами у межах
погодженого сторонами строку кредитування супроводжується
нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному
Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому
числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по
відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та
надання власного контррозрахунку відповідно до погоджених та чинних
умов договору. Таким чином, відповідачем не були зроблені арифметичні
розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх
визначених та погоджених сторонами умов договору.
Отже, враховуючи вищевикладене, представник позивача просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Представник позивача до суду не з`явився, згідно позовної заяви просить справу розглянути у відсутність свого представника, на задоволенні позову наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання, призначені на 01.09.2025 року, 11.09.2025, 02.10.2025, 14.10.2025 та 15.10.2025 року не з`явився. Рекомендовані листи з судовими повістками, направлені за адресою реєстрації відповідача повернуті до суду в зв`язку з тим, що адресат відсутній. При цьому надіслав на адресу суду відзив на позов.
Відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 згідно вимог п.4, ч.8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, суд може розглянути справу за відсутності позивача, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.
Також відповідач був ознайомлений з Графіком платежів, розрахунком вартості кредиту, Паспортом позики, Загальним умовами надання грошових коштів у позику до зазначеного договору, що підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором (електронним підписом).
Отже, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої обов`язки за наданим кредитним договором виконало.
Також відповідач був ознайомлений з Графіком платежів, розрахунком вартості кредиту, Паспортом позики, Загальним умовами надання грошових коштів у позику до зазначеного договору, що підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором (електронним підписом).
Отже, ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» свої обов`язки за наданим кредитним договором виконало.
Зазначена сума заборгованості відповідачем не сплачена.
Не заслуговують на увагу суду доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що позивачем нараховувалися комісії, штрафи та пені за укладеними кредитними договорами, після закінчення строку дії договорів, оскільки ці твердження відповідача спростовуються доказами, доданими до позовної заяви, так як штрафні санкції позивачем не нараховувалися.
Повідомлення боржника здійснювалось первісними кредиторами відповідно
до умов укладених договорів відступлення прав вимоги.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 526,527,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
При цьому, в ч.1ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Згідно до ч.12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті ч.12статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як регламентовано ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Судом встановлено, що відповідач не заперечує факт укладання договорів, отримання грошових коштів та виникнення зобов`язань між сторонами. До підписання договорів позичальнику було надано всі можливості для ознайомлення з умовами договорів, в тому числі паспорт споживчого кредиту та розміщена інформація на сайті товариства. Крім того, зважаючи на дистанційний порядок укладення договору, позичальник мав необмежений час для вибору строку та суми позики, а також для ознайомлення з умовами, які він сам і обрав.
Також у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок».
Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, представником відповідача не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору.
Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі №756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.
На виконання умов кредитного договору на розрахунковий рахунок відповідача були здійснені перекази грошових коштів. Вбачається, що первісні кредитори свої зобов`язання за договором виконали у повному обсязі.
На день розгляду справи в суді зобов`язання відповідачем досі не виконане, заборгованість не сплачена
В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором.
Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог п.3 ч.1ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правовідносини, встановлені договором, або законом.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором (ст. 625 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
В силу вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування вимог позивача.
За таких обставин, враховуючи умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Крім того, за змістом ч.ч.1-3ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі № 199/3939/18-ц аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
На підтвердження вказаних витрат позивачем суду надано копію заявки на надання юридичної допомоги № 454 від 01.05.2025, копію витягу з акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року, копію договору №02-07/2025 про надання юридичної допомоги від 02.07.2025 року.
Враховуючи вищевикладене, складність справи, ціну позову, тривалість витраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 16 000 грн. слід зменшити до 5 000 грн., а тому зазначену суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,141,258,259,263-265,274,280 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Н.М.Глущенко