Справа №464/7188/24 Головуючий у 1 інстанції:Шашуріна Г.О.
Провадження №22-ц/811/157/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши у порядку письмово провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Сихівського районного суду м.Львова в складі судді Шашуріної Г.О. від 12 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2024 року у задоволені позову відмовлено.

Вказане рішення оскаржило Акціонерне товариство «Універсал Банк».

В апеляційній скарзі просять скасувати рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити у повному обсязі.

Зазначають, що ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення Споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Тим самим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що Клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається Банком. Вказує на те, що Умови і правила, крім тих, що надавались та були отримані Відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи. Враховуючи те, що послуги Банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через мобільний додаток, можна дійти цілком очевидного висновку, що Відповідач був ознайомлений саме з Умови і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви. Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов і правил обслуговування фізичної особи з додатками. Звертають увагу на те, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Загальновідомість повинна бути об`єктивною, якщо факт невідомий тільки суду: це не є підставою для заборони його використання як загальновідомого. Загальновідомими обставинами варто розуміти обставини, відомі широкому, необмеженому колу осіб, відомості про яких можуть бути отримані із загальнодоступних джерел. Тобто, наявні усі підстави стверджувати, що Умови та правила, які знаходяться у публічному доступі, та посилання (https://www.monobank.ua/terms),на які містяться у кожній Анкеті-заяві підписаній Клієнтами (а це понад 8 млн.) є загальновідомим фактом. Зазначають, що у суду, під час ухвалення рішення є безперешкодний доступ до актуальних Умов та правил, що знаходяться в публічному доступі в режимі реального часу на офіційному сайті Банку за посиланням https://www.monobank.ua/terms. про що було зазначено останнім у позовній заяві. Крім цього, у разі якщо доказ є публічно доступним, то в учасників справи немає необхідності та обов`язку долучати такий доказ у паперовому вигляді до матеріалів справи. Тому, вважає, посилання суду першої інстанції на недоведеність з боку Банку, що саме ці Умови і правила розумів Відповідач та ознайомився і погодився з ними є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України Про електронну комерцію. Крім цього, звертають увагу на вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Резюмуючи вищезазначене, вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи, відтак судове рішення не може вважатись законним і обґрунтованим, не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.11, 1054, 1066, 1069 ЦК України, ст.ст. 13, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273-279, 354 ЦПК України, ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування», ст.ст.22-25 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанову Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15, постанову Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №755/18920/18, та відмовляючи у задоволені позову, виходив з того, що позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитом не долучено жодних документів, які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. У позовній заяві позивач вказує, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у межах встановленого кредитного ліміту. Натомість, виписки по рахунку, який мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості позивачем не надано. Позивач поставивши питання про стягнення заборгованості за наданим кредитом у розмірі 9684,74 грн. надав лише розрахунок заборгованості, з якого взагалі неможливо встановити його правильність та об`єктивність. Зазначав, що розрахунок заборгованості не є доказом існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, оскільки даний розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано. Інших доказів позивачем не надано. Позивач клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв, а зважаючи на вимоги цивільного процесуального законодавства, зокрема засади змагальності та диспозитивності, суд не вправі за власною ініціативою витребувати у позивача докази. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Вказував на те, що неподання відзиву відповідачем не звільняє позивача від тягару доказування. Принцип змагальності не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. З урахуванням того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, яким обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; обставини, які суд вважав встановленими не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У жовтні 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 9 684,74 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом.

В обґрунтування позову зазначали, що 06.10.2020 р. між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. 06.10.2020 р. Відповідач звернувся до Позивача із Анкетою-заявою до договору про надання про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану у мобільному додатку. Зазначало, що клієнт своїм підписом повністю та безумовно прийняв пропозицію банку та погоджується з тим, що Анкета-заява разо із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , що зазначено у розділі І Умов і правил та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 10 000,00 грн., що зазначено у Довідці про розмір встановленого кредитного ліміту. Вказувало на те, що після підписання заяви Відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов`язання, Відповідач не дотримується даних умов, а саме не здійснює повернення кредиту у терміни та на умовах , визначених Умовами та Правилами, а також Тарифами. У зв`язку із порушенням умов Договору про надання банківських послуг від 06.10.2020 р. зі сторони ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» у ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 9 684,74 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

06.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови (п.1).

Згідно з п. 3 анкети-заяви, відповідач погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти її про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6).

До анкети-заяви банком було долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank (а.с.22-36).

Згідно розрахунку заборгованості за договором №б/н від 06.10.2020, укладеного між АТ «Універсал банк» та клієнтом ОСОБА_1 станом на 05.09.2024, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 9684,74 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , у т.ч. анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту, які були надані банком позичальнику через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису самим ОСОБА_1 .

У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях (п.6).

Після підписання анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно тарифів та повернути кредит.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у підтвердження заявлених вимог не долучено жодних документів, передбачених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», які підтверджують ініціювання переказу позивачем кредитних коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.

Однак, вказані висновки суду першої інстанції є помилковими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: розрахунком заборгованості за Договором №б/н від 06.10.2020 року станом на 05.09.2024 року; довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту; анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг від 06.10.2020 року; копією ID картки та РНОКПП відповідача; покроковою інструкцією активації картки MONOBANK та підписання УЕП Умов і правил; витягом із «Умов і правил обслуговування в АТ«Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/UniversalBank».

Так, зокрема, із матеріалів справи вбачається,що АТ «Універсал Банк» прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті ресурси в повному обсязі.

У свою чергу, взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором від 06.10.2020 року на загальну суму 9684,74 грн.

Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ Універсал Банк крім того, що надавались та були отримані ОСОБА_1 у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні статей 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку та умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншу всю інформацію, необхідну для укладення договору, що не враховано судом першої інстанції.

Всі правила за всі періоди є розміщені на сайті monobank є публічно доступними, викладеними форматі PDF, з зазначенням рішень на підставі яких вони прийняті та часом набуття їх чинності.

Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи, до яких відповідач з використанням власного пін-коду має постійний доступ.

Враховуючи те, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через мобільний додаток, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 був ознайомлений саме з правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Також, сторонами не оспорено того, що ОСОБА_1 відповідно до укладеного, шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, договору № б/н від 06.10.2020, отримав можливість користуватися послугами банку, зокрема використовувати кредитні кошти згідно умов та тарифів банку.

Окрім цього, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість користуватися послугами банку, а ОСОБА_1 взятих на себе обов`язків не виконав, не вчиняв жодних дій спрямованих на погашення заборгованості у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка, згідно із розрахунком заборгованості за договором №б/н від 06.10.2020, станом на 05.09.2024 року становить 9684,74 грн. (тіло кредиту, тобто отримані в кредит кошти).

Отже, суд першої інстанції відмовляючи у задоволені позову дійшов до неправильного висновку, оскільки не дослідив надані позивачем докази, а саме розрахунок заборгованості, умови укладеного між сторонами Договору, тощо.

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за Договором про надання банківських послуг від 06.10.2020 станом на 05.09.2024 становить 9684,74 грн.

Враховуючи вказане, доводи позову та апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та такі позов та апеляційну скаргу слід задовольнити.

Оскаржуване ж рішення суду першої інстанції слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову, яким слід стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 9684,74 грн.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено, рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2024 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 9684,74 грн. заборгованості, слід пропорційно до задоволених позовних вимог, враховуючи те, що позов задоволено повністю, стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» 3028 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та відповідно, також, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 4542 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції, зважаючи на задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 12 грудня 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 9684,74 грн. заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 3028 грн. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 4542 грн. судового збору за розгляд справи судо м апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра