ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/2756/23 Номер провадження 22-ц/814/358/25Головуючий у 1-й інстанції Коновод О.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар: Горбун К.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Педорича Віталія Івановича на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 30 липня 2024 року та додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 24 березня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом.

Позивач зазначила, що у період шлюбу з ОСОБА_1 за спільні кошти подружжя ними було збудовано житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187, 9 кв.м., житловою площею 81 кв.м., що доводиться: - копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_1 ;- копією свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 ;- копією рішення виконавчого комітету Хорольської міської ради народних депутатів Полтавської області від 18.07.1991 року №156;- копією акту виносу в натуру земельної ділянки і розбивки будівель від 18 серпня 1991 року;- копією дозволу виконкому Хорольської міської ради №25 на проведення робіт від 18 серпня 1991 року;- копією рішення третьої сесії 24 скликання Хорольської міської ради від 30 липня 2002 року;- копією рішення виконавчого комітету Хорольської міської ради народних депутатів Полтавської області від 02.09.2004 року №363;- копією рішення П`ятдесят дев`ятої сесії міської ради Шостого скликання Хорольської міської ради від 29.09.2014 року №358;- копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_3 ;- копією ухвали Славутицького міського суду Київської області від 23 листопада 2004 року по справі №2-319/2004р. та мирової угоди до неї;- копією Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №116/2021 від 17.08.2021.

Згідно Звіту про оцінку майна, виготовленого ТОВ « Альбатрос », вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить станом на 20 листопада 2023 року 632400, 00 гривень, земельної ділянки- 44400, 00 гривень.

Після розірвання шлюбу 22 червня 2004 року по дату реєстрації спірного об`єкта нерухомого майна 19.08.2021 року за взаємною домовленістю з відповідачем ОСОБА_1 за особисті кошти обох співвласників з розрахунку половини витрат кожного з сторін, було добудовано 26% житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, кожному із сторін повинно належали у спірному домоволодінні по 1/2 частці з розрахунку: 74/100 : 2 = 37/100 часток спільного майна подружжя, 26/100 : 2= 13/100 часток спільної часткової власності.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 30 липня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 , в порядку поділу з відповідачем ОСОБА_1 спільного сумісного майна подружжя та спільної часткової вланості право власності на слідуюче нерухоме майно:

- 1/2 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187, 9 кв.м., житловою площею 81 кв.м.;

- частку земельної ділянки, адреса: об`єкта: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :50:001:0804, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), площа: 0,0999 га, форма власності: приватна, розмір частки:1, власник ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 30 липня 2024 року визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , в порядку поділу з ОСОБА_2 спільного сумісного майна подружжя та спільної часткової вланості право власності на слідуюче нерухоме майно:

- частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187, 9 кв.м., житловою площею 81 кв.м.;

- частку земельної ділянки, адреса: об`єкта: АДРЕСА_1 , земельна діянка 11 б, кадастровий номер: :50:001:0804, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), площа: 0,0999 га, форма власності: приватна, розмір частки:1, власник ОСОБА_1 .

В апеляційному порядку рішення оскаржив відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт вказує, що суд залишив без уваги, що позивач в заяві про зміну предмету позову фактично змінила підстави та предмет позову , оскільки в первісній позовній заяві просила визнати її право на частку в спільному майні подружжя , а в заяві про зміну предмету позову просила визнати її право на частку в спільному майні подружжя і на частку в майні , що набуте після розірвання шлюбу змінивши при цьому первісні обставини на яких ґрунтувався позов. Проте , одночасна зміна предмета і підстав позову не допускається.

Скаржник зазначає, що позивачем не доведено , що нею надавалися кошти на будівництво спірного будинку , окрім того не підтверджено і розмір наданих сум на будівництво, а також належні докази про те що ОСОБА_2 працювала за кордоном передаючи кошти для проведення будівельних робіт ОСОБА_1 .

Окрім того , відповідач зазначає, що на даний час ним проведено ряд будівельних робіт у спірному майні , які були здійснені протягом 2023 року , докази вказаних обставин надано до суду.

ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_3 вказує на недоведеність обставин, що мають значення для справи , у зв`язку із чим просить змінити рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 30 липня 2024 року , визнавши за ОСОБА_2 право власності на 37/100 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та 37/100 часток земельної ділянки кадастровий номер :50:001:0804 цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), площа: 0,0999 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Також ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_3 оскаржено й додаткове рішення у справі. Скарга обґрунтована аргументами тотожними до викладених у скарзі на рішення . Апелянт просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 63/100 часток житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами та 63/100 часток земельної ділянки кадастровий номер :50:001:0804 цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), площа: 0,0999 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 17 вересня 1988 року між позивачкою, ОСОБА_2 , та відповідачем ОСОБА_1 було укладено шлюб, актовий запис № 86, що доводиться копією свідоцтва про укладення шлюбу Серія НОМЕР_5 .

Даний шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис за №62 від 22 червня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, що доводиться копією свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 .

Згідно з рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради народних депутатів Полтавської області від 18.07.1991 року №156 вирішено виділити земельну ділянку площею 1000 кв.м. для будівництва одноквартирного індивідуального жилого будинку жилою площею 56, 0 кв.м. з господарськими будівлями, погребом і гаражем ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 з земель міськземфонду.

Відповідно до акту виносу в натуру земельної ділянки і розбивки будівель від 18 серпня 1991 року було встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної ОСОБА_1 для будівництва жилого будинку і господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно з дозволом 25 на проведення робіт від 18 серпня 1991 року виконкомом Хорольської міської ради надано ОСОБА_1 дозвіл проводити будівництво жилого будинку з господарським сараєм з літньою кухнею, погребом і гаражем на земельній ділянці в АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення третьої сесії 24 скликання Хорольської міської ради від 30 липня 2002 року вирішено передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0, 10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, в АДРЕСА_2 .

Згідно з рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради народних депутатів Полтавської області від 02.09.2004 року №363, розглянувши заяву ОСОБА_1 та висновки начальника відділу архітектури, містобудування і житлово-комунального господарства про впорядкування адреси недобудованого будинку по АДРЕСА_1 вирішено вважати дійсною адресу недобудованого будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення П`ятдесят дев`ятої сесії міської ради Шостого скликання Хорольської міської ради від 29.09.2014 року №358 внесено зміни в п.3 додатку до рішення 40-ї сесії 6 скликання №145 від 05.04.2013 року Хорольської міської ради, зазначивши кадастровий номер: :50:001:0804 земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_1 ..

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серія НОМЕР_3 , індексний номер: 29810627 від 21.11.2014 року об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :50:001:0804, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), площа: 0, 0999 га, форма власності: приватна, розмір частки:1, власник ОСОБА_1 ..

Ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 23 листопада 2004 року по справі №2-319/2004р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа- авто гаражний кооператив «Ластівка» мю ОСОБА_4 , про визнання права власності та поділ спільного майна подружжя, було затверджено мирову угоду від 23 листопада 2004 року, згідно пункту 3 якої ОСОБА_1 визнає за ОСОБА_2 право власності на частину недобудованого жилого будинку у АДРЕСА_2 , розташованого на земельній ділянці 1000 кв.м. Вартість вказаної частини недобудованого будинку сторони встановлюють в сумі 12062 гривні. В разі реального розподілу будинку кожна з сторін буде мати право користування частиною земельної ділянки /тобто по 500 кв.м./.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 271638593, сформованого 24.08.2021 року державним реєстратором виконавчого комітету Оболонської сільської ради Семенівського району Полтавської області Калініченком Сергієм Анатолійовичем, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 248, об`єкт нерухомого майна: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості; загальна площа (кв.м.): 187, 9, житлова площа (кв.м.): 81; адреса: АДРЕСА_1 ; земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер: :50:001:0804, реєстраційний номер: 48; номер запису про право власності: 43612812; тип права власності: право власності; дата державної реєстрації: 19.08.2021 року, форма власності: приватна; розмір частки:1; власник ОСОБА_1 .

З Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №116/2021 від 17.08.2021, складеного ФОП ОСОБА_5 ), вбачається, що житловий будинок, адреса: АДРЕСА_1 , вид будівництва: існуюча забудова, тип об`єкта: садиба, дата початку будівництва: 18.07.1991, дата завершення будівництва: 18.07.1992, загальна площа приміщень 187, 9 кв.м., житлова площа приміщень 81 кв.м..

Згідно Звіту про оцінку майна, виготовленого ТОВ « Альбатрос », вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , становить станом на 20 листопада 2023 року 632400, 00 гривень, земельної ділянки- 44400, 00 гривень.

Після розірвання шлюбу 22 червня 2004 року по дату реєстрації спірного об`єкта нерухомого майна 19.08.2021 року, було добудовано 26% житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції, встановивши, що спірне майно було придбане під час перебування сторін у шлюбі прийшов до беззаперечного висновку, що 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка і дружини є рівними.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власностіподружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У абзаці першому пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Презумпція спільної сумісної власності може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У ч.1,2ст.77 ЦПК України зазначено, що належними є докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 89ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному,об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що будинок вони разом із ОСОБА_2 почали будувати у 1991 році. Згідно мирової угоди від 23.11.2004 сторони домовились , що ОСОБА_1 визнає за ОСОБА_2 право власності на частини недобудованого житлового будинку . Завершення будівництв було здійснено ОСОБА_1 після розірвання шлюбу , та відповідно зареєстровано право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомості.

Відтак ОСОБА_1 вважає, що 26 % спірного житлового будинку не відноситься до спільної сумісної власності подружжя, оскільки вказаний будинок добудований ним після розірвання шлюбу та за рахунок особистих грошових коштів, тому це майно не може бути поділено між колишнім подружжям у рівних частках по , оскільки набутим у шлюбі за сімейні кошти є 74 % об`єкта нерухомості , а 26 % що були добудовані ОСОБА_1 не підлягають поділу між колишнім подружжям.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

У п. 1, 3 ч. 1 ст. 57 СК України зазначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є : майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (частина сьома цієї статті).

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Конституція України у статті 41 гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з матеріалів справи до матеріалів справи додано довідку №131 , згідно якої станом на жовтень 2003 року спірний будинок був збудований на 74 % .

У копії позовної заяви ОСОБА_2 від 09.06.2004 року, що також міститься у матеріалах справи, позивачем зазначається , що спірний об`єкт нерухомості, а саме будинок що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , є недобудованим.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №271638593 , свідоцтво про право власності на спірний будинок , серія та номер : НОМЕР_3 видане Реєстраційною службою Хорольського районного управління юстиції Полтавської області 21.11.2014.

Колегія суддів звертає увагу на те, що шлюб між сторонами розірвано 22 червня 2004 року.

Право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 19.08.2021 року, тобто після розірвання шлюбу.

Разом з тим, ОСОБА_1 не заперечує того, що будівництво спірного будинку було розпочате разом із позивачем ОСОБА_2 у 1991 році. Проте після розірвання шлюбу , позивач участі у покращенні та добудові спірного об`єкта нерухомості не брала.

Будинок було добудовано ОСОБА_1 одноособово . На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 надав : товарні чеки, договір виконання монтажних робіт, акт здачі приймання наданих послуг, видаткові накладні , платіжні доручення.

На противагу вказаному , позивач посилалася на її працевлаштування за кордоном та здійснення будівельних робіт у спірному будинку і за її рахунок також, шляхом надання нею коштів ОСОБА_1 вже після розірвання шлюбу.

Проте , суд критично ставиться до таких посилань, оскільки матеріали справи не містять доказів, що позивач здійснювала перекази коштів на ім`я відповідача , сама сплачувала за здійснення будівельних та оздоблювальних робіт у спірному будинку , здійснювала замовлення послуг(робіт) , що стосувалися спірного будинку після 2004 року.

Сам по собі факт працевлаштування позивача за кордоном у період з 2019 по 2023 рік , без надання належних доказів участі останньої у добудові спірного об`єкта нерухомості , не може свідчити про докладення спільних зусиль з відповідачем до будівництва спірного об`єкта нерухомості у період з 2004 року по 2021 рік.

Таким чином, оскільки при будівництві спірного об`єкта нерухомості, який був завершений будівництвом через сімнадцять років після розірвання шлюбу, на його будівництво після 2004 року були використанні особисті кошти ОСОБА_1 , відтак , 26% житлового будинку не можна віднести до майна подружжя, набутого у шлюбі.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не надав вказаним обставинам жодної оцінки.

Відтак, з урахуванням обставин даної справи колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги , а відтак і для частковго задовлення позову.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що 26 % будинку не належить до спільного майна подружжя, у ОСОБА_2 не виникає право власності й на відповідну частину земельної ділянки, необхідної для обслуговування будинку.

Відповідно до п.3,4 ч.1ст.376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: невідповідність висновків,викладених у рішенні суду першої інстанції,обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та визнання за ОСОБА_2 права власності на 37/100 частки спірного житлового будинку та земельної ділянки з одночасним визнанням за ОСОБА_6 63/100 частки спірного житлового будинку та земельної ділянки.

У постанові від 24 січня 2024 року справа №752/1058/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).

Відповідно, оскільки оскаржуване рішення підлягає скасуванню, додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 24 березня 2025 року також підлягає скасуванню, як невід`ємна частина основного.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Педорича Віталія Івановича задовольнити частково .

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 30 липня 2024 року та додаткове рішення того-ж суду від 24 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя , право власності на слідуюче нерухоме майно:

- 37/100 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187, 9 кв.м., житловою площею 81 кв.м.;

- 37/100 частку земельної ділянки, адреса: об`єкта: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :50:001:0804, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), площа: 0,0999 га, форма власності: приватна, розмір частки:1, власник ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя , право власності на слідуюче нерухоме майно:

- 63/100 частку житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 187, 9 кв.м., житловою площею 81 кв.м.;

- 63/100 частку земельної ділянки, адреса: об`єкта: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :50:001:0804, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), площа: 0,0999 га, форма власності: приватна, розмір частки:1, власник ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов