Справа № 466/1866/24 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Провадження № 22-ц/811/1789/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

з участю: представників позивача Мартиневича О.А., Кузьмича В.В.,

представника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного

регіону Гончар Б.С., представника третьої особи Львівської міської

ради Гордєєвої О.В., представника третьої особи КЕВ м. Львова

Ситника С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства «Фортополіс» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2025 року у справі за позовом приватного підприємства «Фортополіс» до ОСОБА_1 , приватного підприємства «Компанія Акватерм Україна», Міністерства оборони України, Концерну «Військторгсервіс», треті особи: Львівська міська рада, Львівська обласна державна адміністрація, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова, про припинення права користування,

встановив:

У лютому 2024 року приватне підприємство (далі ПП) «Фортополіс» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати припиненим право користування Міністерства оборони України, Концерну «Військторгсервіс» земельною ділянкою з кадастровим номером :02:004:0064 в частині земельної ділянки, площею 0,7102 га, конфігурація зовнішні межі та координати поворотних точок якої визначені у висновку експерта №38/23 від 31.07.2023 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2004 року на підставі проведеного аукціону Головне управління торгівлі Тилу Міністерства оборони України продало товариству з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Львівська гарнізонна база» десять будівель, загальною площею 5902,3 кв.м., військового містечка № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , підтвердженням чого є договори купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2004 року, посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Шахрай С.О.

У подальшому, зазначене нерухоме майно було відчужене ТОВ «Львівська гарнізонна база» іншим фізичним та юридичним особам, а саме: ПП «Фортополіс», ОСОБА_1 та ПП «Компанія Акватерм Україна», що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.02.2024 року.

Однак, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , на якій знаходиться вказане вище нерухоме майно, до теперішнього часу перебуває в користуванні військового містечка № НОМЕР_1 та закріплена за філією «Західна» Концерну «Військторгсервіс», що є відокремленим підрозділом Концерну «Військторгсервіс».

Міністерство оборони України є власником будівель за адресою: АДРЕСА_2 , які також розміщені на спірній земельній ділянці, а речове право (право господарського відання) на зазначене майно має Концерн «Військторгсервіс».

Ухвалою Львівської міської ради від 16.09.2021 року №1307 «Про надання дозволу на проведення інвентаризації земель території, обмеженої залізничною колією АДРЕСА_3 » вирішено провести інвентаризацію земель на вказаній частині території м. Львова, за результатами якої було сформовано земельну ділянку, площею 1,0734 га, кадастровий номер: :02:004:0064, на якій розміщено будівлі, належні позивачу та відповідачам.

Ухвалою Львівської міської ради від 17.02.2022 року №2032 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель території, обмеженої залізничною колією вул. В. Єрошенка вул. Т. Шевченка вул. Омеляна Ковча, та надано дозвіл, зокрема, ПП «Фортополіс» на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для вирішення питання землекористування щодо земельної ділянки, площею 1,0734 га, кадастровий номер: :02:004:0064.

Відповідно до висновку експерта №38/23 від 31.07.2023 року для обслуговування будівель, які є власністю позивача, необхідна частина земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер: :02:004:0064, площею 0,7102 га.

Оскільки відповідачі, які уже протягом значного проміжку часу не є власниками нерухомого майна, розміщеного на спірній земельній ділянці, не вчиняють передбачених законом дій по припиненню свого права постійного користування землею, то позивач змушений з метою захисту своїх порушених прав звертатись до суду з вимогою про припинення права користування відповідачів частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування належних позивачу на праві власності будівель та споруд.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2024 року відкрито провадження в даній справі, підготовче засідання призначено на 21 березня 2024 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2024 року підготовче провадження в даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 28 січня 2025 року.

14.04.2025 року Міністерство оборони України подало заяву про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 , яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 «штучно» залучений позивачем до справи, як відповідач, з метою забезпечення розгляду справи у порядку цивільного судочинства, до нього позивачем жодної вимоги не пред`явлено, позаяк, з матеріалів справи вбачається, що об`єктивно наявний спір лише між позивачем та Міністерством оборони України, який повинен розглядатись за правилами господарського судочинства.

В свою чергу, 25.04.2025 року позивач ПП «Фортополіс» подав до суду клопотання про залучення до участі у справі правонаступників відповідача ПП «Компанія Акватерм Україна» ТОВ «Західні будівельні інвестиції» та ОСОБА_2 , оскільки такі на підставі договорів купівлі-продажу від 27.03.2025 року та 16.04.2025 року набули право власності на вказане вище нерухоме майно.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2025 року у задоволенні клопотання ПП «Фортополіс» про залучення правонаступників відмовлено.

Заяви Міністерства оборони України про закриття провадження у справі задоволено.

Провадження у справі в частині позовних вимог ПП «Фортополіс» до відповідача ОСОБА_1 закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору, в іншій частині провадження у справі закрито у зв`язку з непідсудністю справи судам цивільної юрисдикції.

Ухвалу суду про закриття провадження у справі оскаржив позивач ПП «Фортополіс», просить її скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відсутність вимог до окремого відповідача не означає відсутність спору в цілому.

Зауважує, що непред`явлення вимоги до кожного з відповідачів є недоліком форми позовної заяви, а не змісту, тому підлягає усуненню в порядку, встановленому ЦПК України.

За позицією позивача, якщо суд після відкриття провадження у справі встановив, що в позові не сформовано зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів, то суд, згідно з ч.11 ст.187 ЦПК України, мав постановити ухвалу, якою надати позивачу строк для усунення відповідного недоліку позовної заяви і якщо такий недолік не було б усунуто у встановлений судом строк, то суд був уповноважений на залишення позову без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст.257 ЦПК України, але в жодному разі не на закриття провадження у справі в частині окремого відповідача на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Наголошує, що суд першої інстанції помилково закрив провадження у справі відносно відповідача ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України (відсутність предмета спору), оскільки спір між позивачем та ОСОБА_1 існує в силу наявності у останнього прав на спірну земельну ділянку в силу приписів ч.1 ст.120 ЗК України та ч.1 ст.377 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 є власником частини нерухомого майна (будівель), які знаходяться на земельній ділянці, площею 1,0734 га, межі користування якою позивача та відповідачів не визначені.

Додає, що позивач вбачає, що ефективний судовий захист його прав буде проявлятися у припиненні права користування усіма відповідачами, в тому числі й ОСОБА_1 , земельною ділянкою, площею 1,0734 га, в частині земельної ділянки, площею 0,7102 га, яка необхідна для обслуговування належних позивачу на праві власності будівель та споруд.

Звертає увагу, що закриття провадження у справі в іншій частині (частині позовних вимог позивача, заявлених до решти відповідачів, які є юридичними особами) на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України є похідним від помилкового закриття провадження у справі в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 , тому оскаржувана ухвала про закриття провадження у справі підлягає скасуванню в цілому.

Окремо звертає увагу, що суд повинен був залучити до участі у справі правонаступників відповідача ПП «Компанія Акватерм Україна», серед яких є фізична особа, тому безпідставна відмова у задоволенні такого клопотання позивача призвела до передчасного закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України та помилкового висновку суду про те, що спір існує виключно між юридичними особами.

09.06.2025 року Спеціалізована прокуратура у сфері оборони Західного регіону подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи та вимоги апелянта.

Зокрема, зазначає, що позовні вимоги про визнання припиненим права користування земельною ділянкою за Міністерством оборони України та Концерном «Військторгсервіс» спрямовані лише до вказаних суб`єктів, проте, відсутні матеріально-правові вимоги до інших двох відповідачів, визначених позивачем, а саме: ОСОБА_1 та ПП «Компанія Акватерм Україна».

Звертає увагу, що предметом спору у даній справі є частина земельної ділянки, площею 0,7102 га, на якій знаходяться виключно об`єкти нерухомого майна, придбані позивачем.

Також, додає, що з ухвали 8 сесії 8-го скликання Львівської міської ради від 17.02.2022 року №2032 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель території, обмеженої залізничною колією вул. В. Єрошенка вул. Т. Шевченка вул. Омеляна Ковча» вбачається, що об`єкти нерухомого майна, належні ОСОБА_1 , знаходяться на земельній ділянці з визначеною площею 0,1190 га з кадастровим номером :02:004:0055 і позивач не зазначає в позовній заяві, яке його право порушене відповідачем ОСОБА_1 та які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права останнім.

Вважає, що зі змісту позову та доданих до нього матеріалів вбачається, що спір виник між юридичними особами, а тому повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

21.07.2025 року Міністерство оборони України подало письмові пояснення, які за своїм змістом є аналогічними поданому Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону відзиву на апеляційну скаргу.

15.09.2025 року Концерн «Військторгсервіс» подав заяву про розгляд справи апеляційним судом у відсутності їхнього представника, в якій також висловився на підтримання оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

16.09.2025 року Міністерство оборони України також подало заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, в якій підтримало подані раніше письмові пояснення в заперечення апеляційної скарги позивача.

В судове засідання апеляційного суду 16.09.2025 року інші учасники справи, окрім сторони позивача, представника прокуратури та третіх осіб Львівської міської ради та КЕВ м. Львова, не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто у їхній відсутності.

Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 25.09.2025 року о 12:50.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, інших присутніх учасників справи в її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20 (провадження №61-3438сво21).

Предметом спору в даній справі є земельна ділянка, площею 0,7102 га, на яку позивач заявляє свої права на тій підставі, що на цій земельній ділянці знаходиться належне йому на праві власності нерухоме майно.

Спірна земельна ділянка є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :02:004:0064, площею 1,0734 га, якою користуються та/або мають право користуватися відповідачі.

Право користування спірною земельною ділянкою чи право власності на неї за позивачем у встановленому законом порядку не було вирішене, як на момент пред`явлення позову, так і на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, за позицією позивача, він не може оформити свої права на спірну земельну ділянку без припинення на неї прав попередніх власників нерухомого майна, тому висновки суду першої інстанції про відсутність предмета спору є безпідставними.

Таким чином, за наведених вище обставин та з урахуванням правових висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, відсутність позовної вимоги (певної матеріально-правової вимоги) до одного з відповідачів, не може вказувати на відсутність предмету спору (об`єкту спірного правовідношення, з приводу якого виник спір) в даній справі, оскільки немає підстав для висновку про унеможливлення вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а, відповідно, і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Колегія суддів звертає увагу, що предмет спору (об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір) в даній справ не зник, а продовжує існувати. Протилежного судом першої інстанції не встановлено.

На переконання колегії суддів, висновки суду першої інстанції про закриття провадження в справі в частині позову ПП «Фортополіс» до відповідача ОСОБА_1 стосуються безпідставності заявлених вимог позивача до цього відповідача (відсутності спору між ними), однак, такі висновки суд має право робити за наслідками розгляду справи по суті.

Це саме стосується й помилкових висновків суду першої інстанції в частині іншого відповідача ПП «Компанія Акватерм Україна», про заміну якого заявив клопотання позивач, оскільки, відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про заміну відповідача його правонаступниками, суд першої інстанції виходив із того, що позивач до даного відповідача також позовних вимог не заявляв і що спір між ними відсутній.

Таким чином, у зв`язку з тим, що висновку суду першої інстанції про підсудність даної справи судам господарської юрисдикції передував помилковий висновок суду про закриття провадження у справі в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 єдиної фізичної особи із кола учасників справи, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в цілому.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, неправильні висновки суду першої інстанції при вирішенні заявлених учасниками справи клопотань призвели до постановлення помилкової ухвали про закриття провадження у справі, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу приватного підприємства «Фортополіс» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 30 вересня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич