Справа № 175/10/21
Провадження № 2/175/989/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2025 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Рожкової Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Слобожанське цивільну справу за позовною заявою Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області (Центральна окружна прокуратура міста Дніпра після зміни найменування) в інтересах держави в особі Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпропетровська районна організація Українського товариства мисливців і рибалок про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок знищення дерев, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2021 року до суду звернувся керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 звернувся в інтересах держави в особі Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпропетровська районна організація Українського товариства мисливців і рибалок про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок знищення дерев, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок знищення дерев в розмірі 182296 грн. 77 коп.

В судовому засіданні представник Центральної окружної прокуратури позовну заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засідання просила відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Представник третьої особи Дніпропетровської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що 17 жовтня 2019 приблизно о 07:00 годин ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з особистих мотивів, з метою заготівлі деревини для використання її в побутових потребах, порушуючи вимоги нормативних актів, що регулюють порубку деревини, а саме: Лісового кодексу України від 21.01.1994; Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою КМУ №555 від 27.07.1995; постанов КМУ «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» № 761 від 23.05.2007, «Про затвердження Порядку заготівлі другорядних лісових матеріалів і здійснення побічних лісових користувань в лісах України» № 449 від 23.04.1996; «Про затвердження Правил поліпшення якісного складу лісів» №724 від 12.05.2007, «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу» № 655 від 23.07.2008, не маючи спеціального дозволу, діючи умисно, спільно з ОСОБА_2 , який достовірно не знав про злочинні наміри ОСОБА_1 , за допомогою знаряддя вчинення злочину бензопили «Штиль» здійснили незаконну порубку 33 сироростущих дерев на рівні припинення росту, чим заподіяли істотну шкоду державі в особі ГО «Дніпропетровська районна організація українського товариства мисливців і рибалок» на загальну суму 182296,77 грн., що підтверджується висновком судової експертизи №23/11.2/242 від 21 листопада 2019 року. (а.с. 18-23)

Вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2020 року затверджено угоду від 27 листопада 2019 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Поліщуком Є.Б. та обвинуваченим ОСОБА_1 у присутності його захисника Пінчук Л.Л. у кримінальному провадженні №0001435 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.246 КК України. ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.246 КК України і призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000,00 гривень. (а.с. 13-14)

Згідно листа виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 11 червня 2020 року №709 та від 09 грудня 2020 року №1529 встановлено, що збитки, станом на 11 червня 2020 року, завдані навколишньому природному середовищі ОСОБА_1 Любимівській сільській раді не відшкодовувались; сільська рада до суду в порядку цивільного судочинства з позовною заявою про відшкодування збитків не зверталась у зв`язку з тим, що матеріали судочинства по кримінальному провадженню № 0001435 до сільської ради не надходили та стороною в районному суді по даній справі сільська рада не виступала; в казначействі розрахункові рахунки для відшкодування збитків по вищезазначеному провадженні не відкривались. (а.с. 24)

Зі змісту листа управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі Дніпропетровської області від 22 грудня 2020 року №7264-20 встановлено, що на діючий рахунок Любимівської сільської ради грошові кошти від ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища з 17 жовтня 2019 року по теперішній час не надходили. (а.с. 26)

24 грудня 2020 року листом №04/34-5740 Дніпропетровська місцева прокуратура №3 повідомила Любимівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області про наявність підстав для представництва інтересів держави шляхом звернення до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок знищення дерев. (а.с. 30)

Наказом №2ш Офісу Генерального прокурора від 17 лютого 2021 року у зв`язку з утворенням окружних прокуратур було виключено в структурах та штатних розписах такі місцеві прокуратури: у Дніпропетровській області -Дніпропетровську місцеву прокуратуру №3 Дніпропетровської області.

Наказом №39 Офісу Генерального прокурора від 17 лютого 2021 року «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур та утворено Центральну окружну прокуратуру міста Дніпро.

Статтею 56 Цивільного кодексу України, передбачено право прокурора звертатися до суду в інтересах держави. Відповідно до частин 4, 5 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Орган місцевого самоврядування, відповідно до ст. ст. 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада.

Основні принципи місцевого самоврядування, серед яких зокрема поєднання місцевих і державних інтересів, закріплені у ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні ).

Природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування (ст. 142 Конституції України). Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні ).

Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема на землю та природні ресурси (ст. 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні ).

Стаття 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлює економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачає відшкодування у встановленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Так, згідно з частиною першою статті 69-1 Бюджетного Кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Тобто, завдані природним ресурсам збитки відшкодовуються шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.

Згідно з частиною другою статті 24 Лісового кодексу України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.

Пунктом 1 частини першої статті 105 Лісового кодексу України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Статтею 107 Лісового кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Відповідно до ст. 108 Лісового кодексу України, незаконно добута деревина та інші лісові ресурси підлягають вилученню в установленому порядку. В разі неможливості вилучення незаконно добутої деревини та інших лісових ресурсів стягується їх вартість.

За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до положень статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Матеріалами кримінального провадження №175/4731/19 встановлено, що потерпілим у вказаному кримінальному провадження виступала ГО «Дніпропетровська районна організація Українського товариства мисливців і рибалок», під час розгляду справи ні потерпілим, ні прокурором цивільний позов не заявлявся.

Згідно з ч.7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, законодавець не обмежив право подачі цивільного позову лише потерпілою особою, а вказав, що будь-яка особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження або в порядку цивільного судочинства пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Тому доводи представника відповідача про те, що Любимівська сільська рада Дніпровського району Дніпропетровської області не має право на відшкодування шкоди, оскільки не були залучені як потерпіла особа у кримінальному провадженні судом до уваги не приймаються.

Під час розгляду кримінального провадження цивільний позов не пред`являвся, тому прокурор в інтересах держави в особі Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області звернувся з таким позовом в порядку цивільного судочинства.

Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України, будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести неправомірність поведінки особи; неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина особи, що завдала шкоду.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти, як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, лише в питанні чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідного правового висновку щодо застосування вказаної норми права до аналогічних спірних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі №61-24141 св 18.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, ст. 324 ЦК України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено утворення місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, зокрема частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України встановлено, що до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Таким чином, шкода, заподіяна порушенням природоохоронного законодавства, відшкодовується шляхом перерахування коштів на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради, на адміністративній території якої скоєно правопорушення, на користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби України в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вказаному вище співвідношенні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шкода, завдана природному навколишньому середовищу неправомірними діями відповідача підлягає відшкодуванню у повному обсязі, а тому позовні вимоги керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпропетровська районна організація Українського товариства мисливців і рибалок про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок знищення дерев задоволенню.

У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач при поданні позову до суду був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1822 грн. 97 коп.

Керуючись ст. 15, 16, 1166 ЦК України, ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 105, 107 Лісового кодексу України, ст. 12, 13, 76, 82, 130, 141, 223, 263-266 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області (Центральна окружна прокуратура міста Дніпра після зміни найменування) в інтересах держави в особі Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , третя особа: Дніпропетровська районна організація Українського товариства мисливців і рибалок про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок знищення дерев - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь держави в особі Любимівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок знищення дерев в розмірі 182296 грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1822 грн. 97 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Озерянська Ж.М.