Справа № 141/691/25
Провадження №2/141/319/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року с-ще Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Слісарчука О.М.,

при секретарі судового засідання Поліщук В.О.,

сторони в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №141/691/25 за позовом ОСОБА_1 до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

У С Т А Н О В И В:

06.08.2025 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Позов обґрунтовано тим, що на праві особистої власності ОСОБА_2 належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 одинадцять тисяч гривень за вказаний житловий будинок, про що 11.04.2011 написала відповідну розписку. Таким чином позивач ОСОБА_1 із квітня 2011 добросовісно, відкрито та безперервно користується вказаним будинком зі згоди ОСОБА_2 , а саме зробив ремонт, замінив вікна, двері, упорядкував присадибну земельну ділянку. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до ОСОБА_2 із проханням укласти договір купівлі продажу, однак, у зв`язку із поганим станом здоров`я, ОСОБА_2 цього не зробила та ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 безперервно, відкрито, добросовісно та з дозволу власника користується спірним житловим будинком, утримує його, загальне користування становить чотирнадцять років, однак, за життя із власником будинку не було укладено договір купівлі продажу, позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з погосподарськими будівлями загальною площею 55,30 кв.м., житловою площею 30,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 11.08.2025 провадження у справі № 141/691/25 відкрито та підготовче судове засідання у справі призначено на 11.09.2025, витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Кравченко О.В. інформацію щодо того, чи відкривалася спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , витребувано у Іллінецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

11.09.2025 ухвалою суду відкладено розгляд справи № 141/691/25 на 09.10.2025 та витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області належним чином завірену копію спадкової справи № 109/2022, заведену після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та витребувано у Іллінецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копію актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду справи № 141/691/25, в підготовче судове засідання, призначене на 09.10.2025, не з`явився, натомість, в позовній заяві від 06.08.2025 представник позивача адвокат Панасюк Н.А. просить суд розгляд справи проводити без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Відповідач Оратівська селищна рада, будучи належним чином повідомлена про час, день та місце судового розгляду справи, 09.10.2025 в підготовче судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила, при цьому, 19.08.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява в.о. Оратівського селищного голови, секретаря селищної ради Л. Ларіонової від № 2257/03.01-11 від 19.08.2025 про розгляд справи № 141/691/25 без участі представника селищної ради, у якій також зазначено, що проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечує.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи № 141/691/25, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кам`яногірка Вінницького району Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 63, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Оратівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, у складі якої наявне нерухоме майно.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 689365, виданого 14 квітня 2008 року Оратівською районною державною адміністрацією відділу земельних ресурсів у Оратівському районі, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 17, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,6660 га, яка розташована на території Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області. Цільове призначення (використання) земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :02:005:0058.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 330946481 від 02.05.2023, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,6660 га, розташованої на території Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області, кадастровий номер :02:005:0058, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Як убачається зі свідоцтва про право особистої власності від 14.10.1988, виконавчим комітетом Скоморошківської сільської ради Вінницької області посвідчено, що цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_2 .

Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, ОСОБА_2 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа № 315, реєстровий номер 315.

Як убачається із рішення Оратівської селищної ради 60 сесії 8 скликання № 2058 від 23.04.2024 «Про перейменування вулиць в Оратівській селищній територіальній громаді», в с. Кам`яногірка вулицю "Жовтнева" було перейменовано на вулицю "Квітнева".

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 435613426 від 16.07.2025, ОСОБА_2 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, частка власності 1/1.

Згідно довідки Скоморошківського старостинського округу Оратівської селищної територіальної громади Вінницького району Вінницької області № 58/02.00-26 від 19.01.2023, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_2 за вказаною адресою осіб, які були зареєстровані та спільно проживали із спадкодавицею, не значиться, малолітніх та неповнолітніх осіб за вказаною адресою, зареєстрованих та які спільно проживають не значиться.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 82331811 від 26.08.2025, спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 заведена 10.05.2022 приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є., стан чинний, номер у нотаріуса 109/2022, номер у Спадковому реєстрі 69272610.

З матеріалів спадкової справи № 109/2022, заведеної після смерті ОСОБА_2 убачається, що справу розпочато 10.05.2022 за заявою ОСОБА_3 .

Так, відповідно до заяви № 284 від 10.05.2022, поданої приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюку Т.Є., ОСОБА_3 повідомляє, що вона є спадкоємцем за законом після смерті баби ОСОБА_2 та спадщину, яка залишилась після її смерті приймає.

Згідно заяви № 308 від 17.05.2022, поданої приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюку Т.Є., ОСОБА_4 є спадкоємицею за законом після смерті матері ОСОБА_2 та від прийняття спадщини за законом відмовляється на користь спадкоємця п`ятої черги онуки ОСОБА_3 .

Як убачається із заяви ОСОБА_3 № 228 від 02.03.2023, поданої приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюку Т.Є., ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина, а саме земельна ділянка площею 2,6660 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Оратівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше на території Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області). Спадщину після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_3 прийняла шляхом відмови на її користь спадкоємця першої черги ОСОБА_4 .

02.05.2023 ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за № 1050), а саме на земельну ділянку площею 2,6660 га, в межах згідно з планом, що розташована на території Оратівської територіальної громади Вінницького району Вінницької області (раніше Скоморошківської сільської ради Оратівського району Вінницької області), переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, виготовленого на бланку серії ЯЕ № 689365, виданого 14 квітня 2008 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області на підставі розпорядження цієї ж РДА від 23.01.2008 за № 39, зареєстрованого Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 17.

Згідно розписки від 11.04.2011, посвідченої секретарем виконавчого комітету Скоморошківської сільської Ради Оратівського району Вінницької області Білецькою Т.Ю. та зареєстрованої в реєстрі за № 87, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 одинадцять тисяч гривень за житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 10 за 2021-2025 роки, виданої Скоморошківським старостинським округом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області № 418/08.00.23-10 від 16.07.2025, згідно запису в погосподарській книзі Скоморошківського старостинського округу Оратівської селищної ради Вінницького (колишнього Оратівського) району Вінницької області за № 10, особовий рахунок № НОМЕР_2 , власником домогосподарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В даному будинку без реєстрації із 11 квітня 2011 року проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Земля, що знаходиться у власності та користуванні: всього у власності 0,56 га, в томі числі для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд 0,25 га та 0,31 га для ОСГ.

Як убачається із заяви свідка ОСОБА_5 від 30.07.2025, посвідченої старостою Скоморошківського старостинського округу Оратівської селищної ради Мартинюком О.М. та зареєстрованої в реєстрі за № 5-115, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , із квітня 2011 року та за період свого проживання покращив стан будинку, проводить у ньому поточні ремонти, зробив капітальний ремонт, а саме: замінив вікна, двері, умеблював будинок, упорядкував присадибну ділянку, користується житловим будинком відкрито та безперервно, всі його знають як власника спірної садиби.

Згідно заяви свідка ОСОБА_6 від 30.07.2025, посвідченої старостою Скоморошківського старостинського округу Оратівської селищної ради Мартинюком О.М. та зареєстрованої в реєстрі за № 5-114, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , із квітня 2011 року та за період свого проживання покращив стан будинку, проводить у ньому поточні ремонти, зробив капітальний ремонт, а саме: замінив вікна, двері, умеблював будинок, упорядкував присадибну ділянку, користується житловим будинком відкрито та безперервно, всі його знають як власника спірної садиби.

Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Стаття 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи це, суд приймає до уваги висновки викладені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18).

Так, правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першійстатті 344Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Враховуючи зазначене умови набуття права власності за набувальною давністю, за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, № 5 встановлено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема,таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України).

Згідно з п. 9, 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні встановити, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Враховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК України).

За останніх чотирнадцять років (з 2011 року) фактичного володіння ОСОБА_1 житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто як власник зазначеного майна, не звертався до нього із вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, що є самостійною підставою вважати ОСОБА_1 добросовісним набувачем вище вказаного житлового будинку.

Позивачем надано належні, достатні та допустимі докази, які свідчать про наявність у нього правових підстав для набуття права власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , при заволодінні вище зазначеним житловим будинком ОСОБА_1 не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності.

Зазначені обставини свідчать про те, що у позивача наявна така обов`язкова умова набуття права власності за набувальною давністю, що визначена в ч. 1 ст. 344 ЦК України, як добросовісність.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності із 1січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року (пункт 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, №5). При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Суд вважає обґрунтованими обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно за набувальною власністю.

На підставі вище викладеного, суд в силу статті 89 ЦПК України, беручи до уваги роз`яснення Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року, №5, СУД приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

На підставі ст. ст. 328, 344, 397 ЦК України, ст. ст. 2-5, 7, 8, 10 - 13, 81, 83, 89, 90, 95, 133, 141, 247, 258, 263 - 265, 268, 273,354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з погосподарськими будівлями загальною площею 55,30 кв.м., житловою площею 30,20 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити без відшкодування.

Копію рішення направити сторонам у справі згідно ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Рішення суду оформлено та виготовлено 20 жовтня 2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Оратівська селищна рада Вінницької області (вул. Героїв Майдану, 78, с-ще Оратів, Вінницького району, Вінницької області, 22600).

Суддя О.М. Слісарчук