ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 жовтня 2025 року

м. Харків

справа № 626/3928/24

провадження № 22-ц/818/4265/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів: Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який є особою з інвалідністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на рішення Берестинського районного суду Харківської області від 24 червня 2025 року, постановлене суддею Рибальченко І.Г.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього непрацездатнього дитини-інваліда ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з моменту подачі позовної заяви до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що від шлюбу, який був в подальшому розірвано відповідно до рішення Красноградського районного суду Харківської області від 13.07.2015 року, сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю.

Рішенням Красноградського районного суду від 26.11.2014 р. з ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на устримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) відповідача щомісячно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 досяг повноліття, проте є інвалідом з дитинства, у нього наявна симптоматична епілепсія, генералізована форма з когнітивними порушеннями (Q04), вроджена вада розвитку головного мозку, вроджена асиметрія півкуль головного мозку, гіпертрофія м`язової тканини правої щоки. Відповідач не бере участі в утриманні дитини, хоча він є здоровою працездатною особою та отримує дохід, з урахуванням чого в силу приписів ст. 198 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати свого повнолітнього непрацездатного сина, так як останній потребує матеріальної допомоги. Вказані обставини слугували підставою звернення позивача до суду .

Рішенням Берестинського районного суду Харківської області від 24 червня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 спільний син сторін досяг повноліття, проте, ОСОБА_4 , є інвалідом дитинства. При цьому, слід зазначити, що відповідно до поставленого діагнозу симптоматична епілепсія, генералізована форма з когнітивними порушеннями (Q 04), вроджена вада розвитку головного мозку, вроджена асиметрія півкуль головного мозку, гіпертрофія м`язової тканини правової щоки, що в тому числі підтверджується випискою № 1436/614, яка міститься в матеріалах справи. Зважаючи на те, що стягнення аліментів з відповідача після досягнення спільним сином сторін повноліття припинилося, проте стан здоров`я дитини не покращився та апріорі не може покращитися, ОСОБА_1 була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину інваліда. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що в судовому засіданні позивач не підтвердив належними доказами непрацездатність повнолітнього сина ОСОБА_4 , що є однією з обов"язкових умов, які мали б бути доведені під час судового розгляду. Вважає, що відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог суд виходив з формальних міркувань, не дивлячись на той факт, що обґрунтовано зверталося увагу суду на постанову Кабінету Міністрів України від 08.03.2022 № 225 «Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України». Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. В силу об`єктивних, непереборних обставин та встановленого діагнозу відновлення здоров`я спільного сина сторін, на жаль, є неможливим. При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 390 від 30.03.2022 «Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану» було внесено зміни в постанову Кабінету Міністрів України від 08.03.2022 № 225 «Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України», а саме доповнено пунктом 3 відповідно до якого повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану на території України, переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування за умови неможливості направлення: осіб з інвалідністю та осіб, яким встановлено ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках), лікарсько-консультативною комісією на медико-соціальну експертизу відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317; дітей з інвалідністю лікарем до лікарсько-консультативної комісії відповідно до Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 100, ст. 3666). При цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд. А тому, з огляду на зазначені норми інвалідність спільної дитини сторін ОСОБА_4 є продовженою або до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, або ж до проведення відповідного огляду. Відтак, суд самостійно без належних на те підстав позбавив спільного сина сторін права на утримання від батька та таке утримання повністю лягло на плечі матері ОСОБА_1 , що порушує закріплений принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини. При цьому, відповідачем не було долучено до матеріалів справи доказів його матеріального стану, та того, що він не спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини-інваліда.

Відповідач надав до суду заперечення на апеляційну скаргу, та зазначив, що рішення суду є законним та обгрунтованим. Вказав, що не відповідає дійсності твердження позивача, що відповідач не бере участі в утриманні дитини, хоча він є здоровою працездатною особою та отримує дохід, оскільки відповідач з 26.02.2022 року мобілізований до лав ЗСУ та був тяжко поранений, проходив тривале лікування як в медичних закладах України так і за кордоном на даний час у Німеччині.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки не підкріплені належними доказами.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходчи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що зі свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_1 , що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Красноградського районного управління юстиції Харківської області 27 жовтня 2006 року, вбачається що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Красноградського районного суду Харківської області від 13.07.2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Після розірвання шлюбу сина ОСОБА_4 залишили проживати з матір`ю.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26.11.2014 року з ОСОБА_2 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 , на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Виплата аліментів припинилась у зв`язку з закінченням дії рішення.

Згідно копії посвідчення № НОМЕР_2 , ОСОБА_4 є інвалідом дитинства. З виписки КНП "Харківська міська дитяча лікарня №5" від 09.08.2022 року вбачається, що у ОСОБА_4 наявна симптоматична епілепсія, генералізована форма з когнітивними порушеннями (Q04), вроджена вада розвитку головного мозку, вроджена асиметрія півкуль головного мозку, гіпертрофія м`язової тканини правої щоки

З досліджених в судовому засіданні матеріалів наданих ОСОБА_2 , зокрема довідок військово-лікарської комісії №382 від 15.03.2024р., №3280 від 19.04.2024 р., №861 від 07.06.2024 р., №6068 від 16.07.2024 р., №1648 від 25.09.2024 р., від 17.12.2024 вбачається, що відповідач отримав поранення пов`язане з проходженням військової служби , яке класифікується за ст.65 графи ІІ Розкладу хвороб і потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою.

Положеннями частин восьмої-дев`ято їстатті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За загальним правилом, встановленим статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Главою 16 Розділу ІІІ СК України регламентовано підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Аналіз змісту зазначеної статті дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку).

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При цьому частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76,77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З виписки КНП "Харківська міська дитяча лікарня №5" від 09.08.2022 року вбачається, що у ОСОБА_4 наявна симптоматична епілепсія, генералізована форма з когнітивними порушеннями (Q04), вроджена вада розвитку головного мозку, вроджена асиметрія півкуль головного мозку, гіпертрофія м`язової тканини правої щоки.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття.

Згідно копії посвідчення № НОМЕР_2 , дата видачі 13.09.2021 року ОСОБА_4 є інвалідом дитинства.

Строк проходження МСЕК ОСОБА_4 припав на дію двох режимів з особливими умовами. Такі особливі умови були встановлені на період дії карантинних заходів, а також запровадженя дії воєнного стану на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 390 від 30 березня 2022 року були внесені до деяких постанов Кабінету Міністрів України зміни щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану. Пункт 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 березня 2022 р. № 225 «Деякі питання порядку проведення медико-соціальної експертизи на період дії воєнного стану на території України» доповнено пунктом 3 такого змісту: «3. Повторний огляд, строк якого припав на період дії воєнного стану на території України, переноситься на строк після припинення або скасування воєнного стану, але не пізніше шести місяців після його припинення або скасування за умови неможливості направлення:

осіб з інвалідністю та осіб, яким встановлено ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках), лікарсько-консультативною комісією на медико-соціальну експертизу відповідно до Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317;

дітей з інвалідністю лікарем до лікарсько-консультативної комісії відповідно до Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2013 р. № 917 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 100, ст. 3666).

При цьому інвалідність та ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) продовжується до останнього числа шостого місяця після припинення або скасування періоду дії воєнного стану, якщо раніше не буде проведено повторний огляд.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог є необгрунтованим.

З довідок військово-лікарської комісії №382 від 15.03.2024р., №3280 від 19.04.2024 р., №861 від 07.06.2024 р., №6068 від 16.07.2024 р., №1648 від 25.09.2024 р., від 17.12.2024 вбачається, що відповідач отримав поранення пов`язане з проходженням військової служби, яке класифікується за ст.65, ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб і потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою.

Колегія суддів враховує стан здоров`я батька ОСОБА_2 - відповідача у справі та вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина ОСОБА_4 у розмірі 1/8 частини від його заробітку (доходу).

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання дитини інваліда.

Тому позовні вимоги, з врахуванням обставин справи підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання повнолітнього ОСОБА_4 , починаючи з дня подання позовної заяви, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Зазначений розмір аліментів визначений з урахуванням вимог статей 182, 200 СК України та відповідає принципам розумності, справедливості, загальним засадам сімейних відносин та цивільного судочинства і необхідності захисту інтересів особи з інвалідністю з дитинства.

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Берестинського районного суду Харківської області від 24 червня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який є особою з інвалідністю задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання ОСОБА_4 , починаючи з дня подання позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді В.Б. Яцина

Ю.М. Мальований