КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 752/8008/21 Головуючий у суді першої інстанції - Данілова Т.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8846/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року по цивільній справі за Національного комплексу «Експоцентр України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання в гуртожитку,

встановив:

У березні 2021 року НК «Експоцентр України» звернувся у суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за проживання в гуртожитку..

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що на балансі і оперативному управлінні НК «Експоцентр України» знаходиться будівля гуртожитку, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка використовується під гуртожитки у Голосіївському районі м. Києва на підставі розпорядження №914 від 17 листопада 2019 року Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації.

На підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 08 грудня 2011 року ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 були вселені в кімнату № НОМЕР_1 вказаного гуртожитку. НК «Експоцентр України» виданий ордер №1 від 05.09.2014 року на житлову площу в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , на ім`я ОСОБА_1 , яка спільно з сином ОСОБА_2 з 13 вересня 2014 року зареєстрована та проживає за вказаною адресою.

Рішенням Київської міської ради №944/1808 від 03 вересня 2015 року проспект 40-річчя Жовтня перейменовано на Голосіївський проспект.

Між сторонами у справі договір найму житлового приміщення не укладався.

НК «Експоцентр України» щомісяця здійснювалися нарахування плати за проживання в гуртожитку ОСОБА_1 та відповідно виставлялися рахунки. Починаючи з 01 січня 2020 року по 28 лютого 2021 року відповідачка кошти за вказані послуги сплачувала частково, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 24 095,54 грн.

02 листопада 2020 року за місцем проживання ОСОБА_1 надіслано претензію №02-11/481 про наявність заборгованості за проживання в гуртожитку, яка станом на 29 жовтня 2020 року становила 17 950,61 грн, з вимогою сплатити її протягом семи днів, проте відповідач залишила без задоволення вказану вимогу.

23 лютого 2021 року направлена повторна претензія №11/116 про наявність заборгованості з проживання в гуртожитку, яка станом на 22 лютого 2021 року становила 20 274,51 грн, яка також залишена без задоволення.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь НК «Експоцентр України» суму заборгованості по оплаті за проживання в гуртожитку у розмірі 24 05,54 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь НК «Експоцентр України» 13 869,96 грн заборгованості з оплати за проживання в гуртожитку та 2 270 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідачка ОСОБА_1 подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не взяв до уваги рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2024 року по справі №752/25354/20, яким частково задоволено позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до НК «Експоцентр України» про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг. Та постановлено визнати незаконним наказ № 220 від 26 листопада 2019 року НК «Експоцентр Україна» у частині затвердження та введення в дію з 01 січня 2020 року розрахованого тарифу з управління будинком гуртожитку в розмірів 86, 65 грн (в тому числі ПДВ) за 1 м.кв. житлової площі з урахуванням площі місць загального користування за місяць щодо застосування до мешканців гуртожитку, котрі не є працівниками Національного комплексу «Експоцентр Україна».

Вказує, що позивач тривалий час, зокрема, і в період спірних нарахувань, ухилявся від укладення з нею договору про надання житлово-комунальної послуги з управління будинком та за відсутності такого договору нараховував їй безпідставні та нічим не обґрунтовані суми до сплати за цю послугу.

Зазначає, що поза увагою суду також залишилось рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року по справі №752/30814/21, у якому було встановлено преюдиційні факти щодо порушень позивача порядку здійснення нарахувань за проживання у гуртожитку та доведення до відома мешканців встановлених тарифів.

У відзиві на апеляційну скаргу представниця позивача ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги заперечила. Вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості у розмірі 24 095,54 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що на балансі та в оперативному управлінні Національного комплексу «Експоцентр України» знаходиться будівля гуртожитку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 17 листопада 2009 року № 914. (а.с. 30)

05 вересня 2014 року ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 в.о. генерального директора НК «Експоцентр України» був виданий ордер № 1 на житлову площу в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.90).

Наказом № 220 від 26 листопада 2019 року встановлений тариф з утримання будівлі гуртожитку на 2020 рік у розмірі 86,65 грн. за 1кв.м на місяць.

За період із 01 січня 2020 року по 28 лютого 2021 року позивачем виставлено відповідачці рахунки на оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 44 395,30 грн. (а.с. 10-23).

Відповідачка за вказаний період сплатила 20 299,76 грн, що не заперечується сторонами.

Постановою Кабінету міністрів України № 498 від 20 червня 2018 року затверджено Примірне положення про користування гуртожитками (далі Положення).

Згідно пунктом 7 Положення, користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера.

Пунктом 10 Положення передбачено, що наймачі жилої площі в гуртожитку та члени їх сімей, які проживають разом з ними, мають право: на своєчасне отримання житлово-комунальних послуг належної якості згідно із законодавством; на відшкодування збитків, завданих їх майну та/або приміщенням, шкоди, заподіяної їх життю чи здоров`ю внаслідок незадовільного утримання гуртожитку або ненадання чи надання не в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства; на переобладнання і перепланування жилих приміщень у гуртожитку відповідно до статей 100 і 152 Житлового кодексу Української РСР; на користування на рівних умовах допоміжними приміщеннями, обладнанням та інвентарем гуртожитку.

Відповідно до п. 11 Положення наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 15 Положення, особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору.

Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).

Отже, плата за користування гуртожитками встановлюється на договірних засадах.

Оскільки відповідачка проживає у гуртожитку, вона зобов`язана сплачувати кошти за користування гуртожитком.

Наказом НК «Експоцентр України» №220 від 26 листопада 2019 року затверджено та введено в дію з 1 січня 2020 року розрахунковий тариф з управління будинком гуртожитку в розмірі 86,65 грн. за 1 кв. метр житлової площі з урахуванням площі місць загального користування за місяць.

Як видно зі змісту вказаного наказу для жителів, які є працівниками та для тих, хто є колишніми працівниками НК «Експоцентр України» з 01.01.2020 року було введено різні тарифи з управління будинком гуртожитку. Для колишніх працівників тариф становив 86, 65 грн. (в тому числі ПДВ) за 1 кв. метр житлової площі з урахуванням площі місць загального користування за місяць, а для діючих працівників 58, 75 грн. (в тому числі ПДВ) за 1 кв. метр житлової площі з урахуванням площі місць загального користування за місяць.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2024 року по справі №752/25354/20 частково задоволено позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до НК «Експоцентр України» про захист прав споживачів житлово-комунальних послуг.

Постановлено визнати незаконним наказ № 220 від 26 листопада 2019 року НК «Експоцентр Україна» у частині затвердження та введення в дію з 01 січня 2020 року розрахованого тарифу з управління будинком гуртожитку в розмірів 86, 65 грн (в тому числі ПДВ) за 1 м.кв. житлової площі з урахуванням площі місць загального користування за місяць щодо застосування до мешканців гуртожитку, котрі не є працівниками Національного комплексу «Експоцентр Україна».

Зобов`язано НК «Експоцентр Україна» надати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 інформацію про фактичні витрати НК «Експоцентр Україна», як балансоутримувача гуртожитку за адресою - АДРЕСА_1 , відповідно до кошторисів витрат на утримання будинку та прибудинкової території за 2019 - 2020 роки.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зважаючи на вказану обставину, суд першої інстанції обґрунтовано при розрахунку заборгованості за проживання в гуртожитку застосував розрахунковий тариф з управління будинком гуртожитку в розмірі 58,75 грн. (в тому числі ПДВ) з 1 кв. метр житлової площі з урахуванням площі місць загального користування за місяць.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості з оплати за утримання гуртожитку з 01 січня 2020 року по лютий 2021 року в розмірі 13 896,96 грн, виходячи із затвердженого позивачем тарифу.

Частинами 1 та 3 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, відповідачка не надала суду доказів, що вона не отримувала житлово-комунальні послуги, перелік яких наведений у розрахунку тарифу з утримання будівлі гуртожитку.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 травня 2024 року по справі №752/25354/20 є безпідставними, оскільки, як видно із мотивувальної частини оскаржуваного рішення, саме рішення суду по справі №752/25354/20 слугувало підставою для здійснення перерахунку розміру боргу судом та стягнення його у розмірі меншому, ніж просив позивач.

Посилання апелянтки на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 березня 2024 року по справі №752/30814/21 не може бути враховане судом при розгляді даної справи, оскільки вказаним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_9 до НК «Експоцентр Україна», визнано протиправним та нечинним пункт 2 наказу Національного комплексу «Експоцентр України» від 20 грудня 2018 року №198 «Щодо питань гуртожитку НК «Експоцентр України», в іншій частині вимог відмовлено.

Як встановлено в межах розгляду справи, що переглядається, наказом НК «Експоцентр України» від 20 грудня 2018 року №198 затверджено та введено в дію з 10 січня 2019 року погоджений з КП Головний інформаційно-обчислювальний центр (ГІОЦ) тариф з управління будинком гуртожитку в розмірі 27,18 грн за кв. метр житлової площі з урахуванням місць загального користування.

Разом з цим, заборгованість відповідачці за спірний період нарахована на підставі тарифу, затвердженого Наказом № 220 від 26 листопада 2019 року.

Тому рішення по справі №752/30814/21 не містить преюдиційних фактів, застосовних до спірних правовідносин, що є предметом даної цивільної справи.

Посилаючись на те, що встановлений позивачем тариф є завищеним та необґрунтованим, відповідачка не надає належних та допустимих доказів скасування рішення позивача, яким цей тариф було затверджено.

Отже, доводи апеляційної скарги в цілому ґрунтуються на незгоді відповідачки із необхідністю сплачувати вартість наданих послуг у належному їй житловому приміщенні за встановленими тарифами, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасуванні відсутні.

Керуючись статтями 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: С.М. Верланов

Т.О. Невідома