Справа № 444/3492/25
Провадження № 2/444/1810/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Мамедова Г. І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Добросинсько-Магерівської ради Львівського району Львівської області про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Свої позовні вимоги мотивує тим що його батьком є ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 , яка є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , а також земельних ділянок.

Після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на належне їй майно.

Позивач зазначає, що за життя мати завжди казала, що належне їй майно має належати її внукові, а синові позивача, ОСОБА_3 , на користь якого вона складе заповіт, а після її смерті він успадкує майно.

А тому він, ОСОБА_1 ніколи навіть раніше не задумувався про спадкування майна після смерті матері, ОСОБА_2 , оскільки завжди вважав, що заповіт нею все-таки посвідчено в користь ОСОБА_3 і що він звертався за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Для нього стало несподіванкою, коли його син, ОСОБА_3 , в липні 2025 року повідомив, що він не звертався до нотаріуса з питанням спадкуванням після смерті ОСОБА_2 , заповіту від імені ОСОБА_2 в нього немає.

Після цього він та його син поїхали в будинок за адресою: АДРЕСА_1 , Львівського (до зміни адміністративно-територіального устрою Жовківського) району Львівської області, в якому серед документів знайшли заповіт, складений на його, ОСОБА_1 , користь.

Однак, звернувшись у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 йому листом № 702/01-16 від 28 липня 2025 року було повідомлено, що відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини і не проживав/ не зареєстрований/ з померлою особою до відкриття спадщини, вважається таким, що не прийняв спадщини. Тому йому було вказано, що необхідно звернутися в судові органи для встановлення додаткового терміну для прийняття спадщини та надати відомості нотаріусу.

Позивач вважає, що в нього є поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки він не знав про наявність заповіту від імені матері, ОСОБА_2 , складеного нею в його користь до липня 2025 року, крім того його тривала хвороба також є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Як наслідок просить позов задовольнити.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12 вересня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання.

Витребувано з Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак позивачем подано на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності.

Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Добросинсько-Магерівської сільської ради на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішенні справи покладаються на думку суду.

На виконання вимоги суду із Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адресу суду надіслано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), з якої вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не реєструвалася.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав позовні вимоги, покладається при вирішенні справи на думку суду, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Магерів, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 22 червня 1999 року.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке видане 01 листопада 1989 року, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі реєстрації актів про народження 27 жовтня 1956 року було зроблено запис за № 50. Його батьком є ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 .

Мати позивача, ОСОБА_2 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 , яке видане 19 вересня 2006 року виконкомом Магерівської селищної ради, на підставі рішення Магерівської селищної ради № 14 від 19 травня 2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 12902390, який виданий 14 грудня 2006 року державним комунальним підприємством «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації».

З державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 872926, який виданий управлінням Держкомзему у Жовківському районі Львівської області 06 жовтня 2010 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:10:455:00016, вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення 12 сесії 5 скликання Магерівської селищної ради № 16 від 21 квітня 2008 року, та рішення 18 сесії 5 скликання Магерівської селищної ради № 17 від 30 червня 2009 року є власником земельної ділянки площею 0,4204 га у межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки :01:010:0016. Земельна ділянка розташована АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки ведення особистого селянського господарства.

З державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 872927, який виданий управлінням Держкомзему у Жовківському районі Львівської області 06 жовтня 2010 року та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01:10:455:00015, вбачається, що ОСОБА_2 на підставі рішення 12 сесії 5 скликання Магерівської селищної ради № 16 від 21 квітня 2008 року, та рішення 18 сесії 5 скликання Магерівської селищної ради № 17 від 30 червня 2009 року є власником земельної ділянки площею 0,1499 га у межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки :01:010:0015. Земельна ділянка розташована АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 19 вересня 2022 року було складено відповідний актовий запис № 176, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , яке видане Добросинсько-Магерівською сільською радою Львівського району Львівської області 19 вересня 2022 року.

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

А тому, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Із змісту заповіту, який складений 24 лютого 2020 року та посвідчений ОСОБА_4 , керуючою справами виконкому Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області та який зареєстровано в реєстрі за № 37, вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все її майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, а також все те, що буде належати їй на день її смерті заповіла синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто позивачу.

За відомостями виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області заповіт від імені ОСОБА_2 , посвідчений Магерівською селищною радою Жовківського району Львівської області 24 лютого 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 37, не змінювався і не скасовувався, що підтверджується записом старости Магерівського старостинського округу № 1 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області Зоряна Семочка від 13 серпня 2025 року.

З довідки № 860, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 12 серпня 2025 року, вбачається, що громадянка ОСОБА_2 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована і проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 .

З довідки № 859, яка видана виконавчим комітетом Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 12 серпня 2025 року, вбачається, що громадянка ОСОБА_2 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована і проживала одна в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Суд враховує, що позивачу листом Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 702/01-16 від 28 липня 2025 року було повідомлено, що відповідно до ст. 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини і не проживав/ не зареєстрований/ з померлою особою до відкриття спадщини, вважається таким, що не прийняв спадщини. Тому вказано, що йому необхідно звернутися в судові органи для встановлення додаткового терміну для прийняття спадщини та надати відомості нотаріусу. У випадку неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладання, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Суд бере до уваги, що осіб, які мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2 з матеріалів справи не вбачається, судом під час судового розгляду не встановлено.

Так, викладеним у свідоцтві про одруження серії НОМЕР_5 , яке видане 01 листопада 1949 року, стверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 одружилися 01 листопада 1949 року, про що в книзі актів громадянського стану про одруження 01 листопада 1949 року було зроблено запис за № 19. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище чоловікові та дружині ОСОБА_6 .

Батько позивача, а чоловік ОСОБА_2 , ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі записів актів громадянського стану про смерть 01 листопада 1961 року було зроблено відповідний запис за № 21, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , яке видане 01 листопада 1961 року.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_1 не був зареєстрований та не проживав разом із матір`ю, ОСОБА_2 , на день її смерті, оскільки він був та є зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Як наслідок, зважаючи на те, що позивач не був зареєстрований та постійно не проживав з матір`ю ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті, за зареєстрованим місцем проживання матері, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , йому необхідно було в шестимісячний строк після відкриття спадщини, тобто після смерті ОСОБА_2 звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак він цього не зробив.

Ч. 1 ст. 1272 ЦК України встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як наслідок, позивач пропустив строк для прийняття спадщини.

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, яка є незмінною.

Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у судовій справі № 315/765/14-ц викладено висновок, що необізнаність про існування заповіту не тотожна таким обставинам, як відсутність інформації про смерть спадкодавця або спадкову масу. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. З цих міркувань було скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та ухвалу апеляційного суду про залишення без задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, який було обґрунтовано необізнаністю позивача про існування заповіту, складеного на його користь, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд аналогічно розглядає необізнаність особи про складення заповіту на її користь як поважну причину для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, керуючись передусім свободою заповіту як фундаментальним принципом спадкового парова (постанова Верховного Суду від 2 вересня 2020 року, судова справа № 288/1856/18, провадження № 61-3987св20; постанова Верховного Суду від 13 березня 2019 року, судова справа № 656/219/18, провадження № 61-48669св18;постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року, судова справа № 694/1179/17, провадження № 61-40757св18).

Суд враховує, що в позивача є поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки він не знав про наявність заповіту від імені матері, ОСОБА_2 , складеного нею в його користь до липня 2025 року.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10ААВ № 918369, яка видана міжрайонною спеціалізованою кардіологічною МСЕК № 2 Львівського центру медико-соціальної експертизи комунального закладу Львівської обласної ради 05 травня 2016 року, йому призначено пенсію по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_7 серії НОМЕР_8 , яке видане 02 листопада 2016 року Пенсійним фондом України.

Тобто, на час смерті матері позивач вже хворів, був особою з інвалідністю другої групи безтерміново.

В подальшому, як зазначає позивач, він надалі хворів, неодноразово звертався за допомогою в медичні заклади.

Так з консультаційного висновку спеціаліста лікаря-уролога КНП ЛОР «Львівський онкологічний регіональний лікувально-діагностичний центр» Ковальського Василя Володимировича від 06 жовтня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 встановлено наступний діагноз N40, гіперплазія передміхурової залози.

З протоколу ультразвукового обстеження від 10 грудня 2024 року, зробленого у медичному центрі «Лінія здоров`я», вбачається, що у позивача встановлено ознаки парапельвікальних кіст нирок, лівобічної калікоекстазії, сечового діатезу, циститу, ДГПЗ.

З протоколу огляду ОСОБА_1 лікарем ОСОБА_7 у медичному центрі «Лінія здоров`я» 11 грудня 2024 року, вбачається, що йому встановлено попередній діагноз: ДГПЗ ІІ ст. ХЗС. ЦД ІІ тип. Стан після АКШ.

З магнітно-резонансної томографії, проведеної у ТОВ «Обласний медичний центр» 16 грудня 2024 року, вбачається, що встановлено у позивача вогнище периферичної зони простати в лівій долі PI-RADS 4 (висока вірогідність наявності C-r простати >6 балів за Gleason), МРТ ознаки доброякісної гіперплазії простати, МР-даних за вторинне ураження лімфовузлів чи кісток тазу не виявлено.

З патогістологічного дослідження із медичної лабораторії CSD LAB від 16 січня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз: ацинарна аденокарцинома простати (ICD-O код 8140/3), Глісон 3 + 3, Grade group 1, що займає до 5% довжини всіх досліджених біоптатів простати, пухлина визначається у біоптаті з лівої частини простати, в 1 з 8 досліджених біоптатів.

З консультації ендокринолога лікаря ОСОБА_8 із лікувально-діагностичного центру «ЛеоКлініка» за 21 лютого 2025 року, вбачається, що в ОСОБА_1 діагностовано цукровий діабет тип 2, декомпенсація.

Суд приходить до висновку, що наведені позивачем обставини, а саме необізнаність про змісті заповіту, посвідченого в його користь, тривале захворювання, лікування є поважними причинами пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, позовні вимоги підлягають задоволенню, позивачу необхідно визначити додатковий строк для прийняття спадщини протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 4, 6, 7, 12, 76, 77, 81, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом 3 (трьох) місяців із дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 16 жовтня 2025 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.