ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1174/25

Провадження № 22-ц/820/2154/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року (суддя Завадська О.П.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 08.02.2012 року між АТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», та ОСОБА_1 підписано заяву №95192618 на укладення договору про надання та використання платіжної картки(надалі кредитний договір), відповідно до умов якого відповідачці видано на її ім`я платіжну картку, відкрито поточний рахунок та встановлено ліміт в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту, а відповідачка зобов`язана повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти у сумі 5000,00 грн., який може бути збільшено згідно з умовами надання та обслуговування платіжних карток, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

25 липня 2024 року АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір про відступлення прав вимоги №GL1N426202/1, в тому числі і щодо боржника ОСОБА_1 .

Позивач вказував, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте відповідачка, в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на дату відступлення права вимоги існує заборгованість у розмірі 78378,52 грн., з них: 45755,18 грн. - заборгованість за кредитом; 14960,69 грн. - заборгованість по відсоткам, 17662,65 грн. заборгованість за комісією.

Із урахуванням викладеного, а також заяви про уточнення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №95192618 від 08.02.2012 року у розмірі 78378,52 грн., а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»заборгованість за кредитним договором №95192618 від 08 лютого 2012 року в розмірі 45755,18 грн. (заборгованість за тілом кредиту). В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»судовий збір в розмірі 1404,99 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наданий до суду позивачем розрахунок розміру заборгованості не дає суду підстави вважати, що розрахунок заборгованості за відсотками здійснений відповідно до умов укладеного між сторонами договору та в межах строку його дії. Відмовляючи у стягнення комісії суд керувався тим, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які вчинив на власну користь. З цих підстав суд першої інстанції дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 99070815 від 12.08.2012 у розмірі 45755,18 грн. що є тілом кредиту.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 липня 2025 року скасувати в частині відмови у стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками та нарахованою комісією, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність заборгованості за відсотками. У поданому розрахунку заборгованості, підтвердженому банківськими виписками, нарахування відсотків здійснювалося регулярно з моменту видачі кредиту та до моменту завершення строку дії договору 08.03.2023 року. Позивач не вимагає нарахування відсотків за період після завершення дії договору. Щодо позиції суду першої інстанції про нарахування комісії, до 2018 року Банк не нараховував плату за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором №95192618. З лютого 2018 року згідно тарифів Банку по договору почала нараховуватися Плата за обслуговування кредитної заборгованості. Протягом дії договору з 2012 року Банк вносив зміни в Тарифи та Умови надання та обслуговування платіжних карток, відповідно відбувалося нарахування комісії по договору. Згідно Наказу Банку в 2021 році були внесені зміни до Тарифу «Плата за обслуговування Кредитної заборгованості, стягується щомісячно» для кредитних карткових продуктів з 12.11.2021 р. на підставі яких по договору нараховувалась комісія в розмірі 4,00 %. Нарахування комісії, яке відображене у розрахунку заборгованості, відповідає умовам кредитного договору та Умов надання та обслуговування платіжних карток АТ «Банк Форвард». Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 45755,18 грн. учасниками у справі не оскаржується, а отже апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Судом встановлено, 08 лютого 2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву на оформлення картки та відкриття рахунку клієнта, та підписала заяву №95192618 на укладення договору про надання та використання платіжної картки(надалі кредитний договір), згідно якого відповідачці відкрито поточний рахунок, видано кредитну картку «Оптимальна» VISA Eleсtron та надано кредит на наступних умовах кредитування: термін дії картки 24 місяці; сума кредиту до 5000,00 грн.; мінімальний платіж (% від суми кредиту) щомісячний 5%; мета кредиту на придбання побутової техніки, мобільних телефонів тощо; комісія за надання кредиту (одноразово) 0,0%; процентна ставка за кредитом, річних 45% (нараховується на залишок заборгованості); страхування 0,8% (нараховується на суму кредиту на товар (вказаний розмір тарифу в місяць)); комісія за зняття готівки 4,9%, мін. 15 грн.; реальна процентна ставка (у торгівельній мережі/готівкою) 44,89% / 53,98% (а.с.5,6).

Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, станом на 24 липня 2024 року заборгованість відповідачки становить 78378,52 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 45755,18 грн., заборгованості за відсотками 14960,69 грн., заборгованості за комісією17662,65 грн.

Відповідно до статуту АТ «Банк Форвард», останній є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Русский Стандарт».

Відповідно до договору № GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024 року, укладеному між АТ «Банк Форвард» і ТОВ «Кредит-Капітал», останнє набуло право вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором №95192618, боржником за яким є ОСОБА_1 на суму 78378,52 грн. (а.с. 40-42).

Згідно витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступається та боржників за такими договорами (додаток №1 до договору №GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги) ОСОБА_1 станом на 25 липня 2024 року має заборгованість у розмірі 78378,52 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 45755,18 грн.; заборгованість за відсотками 14960,69 грн.; заборгованість за комісією 17662,65 грн. (а.с. 43).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

В силу ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» обґрунтовувало свій позов у частині стягнення заборгованості за, відсотками та комісією, тим, що між ПАТ «Банк Русский Стандарт» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, остання не виконала зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало суду першої інстанції: розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 95192618 від 08.02.2012 станом на 24.07.2024 року, анкету-заяву на оформлення картки та відкриття рахунку клієнта від 08.02.2012 року заява №95192618 (договір про надання та використання платіжної картки) від 08.02.2012 року, виписку про рух коштів по особовим рахункам угоди № 95192618 від 08.02.2012 за період з 28.11.2011 по 10.06.2023 ОСОБА_1 , витяг з реєстру договорів, права вимоги за якими відступається та боржників за такими договорами (додаток №1 до договору №GLIN426202/1 про відступлення прав вимоги) ОСОБА_1 станом на 25 липня 2024 року, довідку про умови кредитування ПАТ «Банк Русский Станданрт» про орієнтовну сукупну вартість кредиту (а.с. 5-44).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 95192618 від 08.02.2012, станом на 24.07.2024 року ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 78378,52 грн., яка складається з: 45755,18 грн. тіло кредиту, 14960,69 грн. відсотки, 17662,65 грн. - комісія.

Як вбачається із зазначених доказів строк дії кредитного договору буде відповідати строку дії договору про картку. Згідно довідки від 08.02.2012 року термін дії картки 24 місяців, інших належних доказів про видачу відповідачці нових карток, укладення з нею інших кредитних договорів, збільшення чи зменшення ліміту кредитування, встановлення іншого строку кредитування матеріали справи не містять, позивачем теж не надано суду таких доказів.

З огляду на те, що строк дії картки виданої на 24 місяці закінчився 08 січня 2014 року, за відсутності інших доказів, підстави для нарахування відсотків поза межами цього строку відсутні, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні відсотків є правильним.

Щодо стягнення комісії

Умовами договору не передбачено, за які саме послуги має сплачуватися вказана комісія.

Згідно правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі №755/11648/15-ц, якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер як споживчого, відтак, і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі, комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.

Разом з тим, відповідно до частин першої-другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем визначена комісія у розмірі 17662,65 грн.

Які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, у договорі не зазначено.

Посилання на те, що комісія надається за надання кредиту, є загальним та не уточнює саме вид наданих послуг.

Наявні у матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які позивачем встановлена комісія.

Зважаючи на зазначене висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні заборгованості за комісією є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що наданий до суду розрахунок заборгованості за процентами відповідає погодженим між сторонами умовам кредитного договору, що наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували такий розрахунок, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки в задоволені апеляційної скарги відмовлено, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 жовтня 2025 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк