Справа № 570/3680/25
Номер провадження 2/570/1814/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду 25.07.2025 р. із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі по 5000,00 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2023 року. Від спільного проживання з відповідачем ще до укладення шлюбу у позивачки ОСОБА_1 народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Окрім цього, відповідачем було усиновлено сина позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей, хоч і має таку можливість. Відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців немає, працює неофіційно та отримує мінливий дохід. Діти проживають із позивачкою і перебувають на її утриманні. Позивачка перебуває на обліку в центрі зайнятості, офіційно ніде не працює, постійно займається дітьми, їхнім розвитком та вихованням.

Ухвалою суду від 07.08.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просить стягнути з відповідача на свою користь на утримання трьох повнолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі по 5000,00 грн. на кожну дитину. Пояснює суду, що відповідач офіційно не працевлаштований, але фактично має стабільний дохід, оскільки керує СТО, про що долучає скріншоти екранів із мобільного застоснуку із зображенням його сторінки у соціальних мережах, займається перепродажем автомобілів, купує собі дороговартісні речі та веде спосіб життя, який потребує коштів. Його доходи і витрати підтверджуються банківськими чеками, поясненнями їхніх знайомих (батьків, кумів, друзів), які знають про його діяльність, і яким він особисто повідомляв про свій заробіток в сумі близько 40000,00 грн на місяць. Згідно зі статтею 180 СК України обов`язок утримувати дітей не залежить від офіційного працевлаштування. Навіть коли позивачка із відповідачем жили разом, він систематично відмовлявся допомагати. Щоб забезпечити дітей базовими речами, їй доводилося вислуховувати приниження, сварки, страждати від шарпання. Неодноразово позивачка брала кошти у своїх батьків.

Крім того, позивачка вказує на те, що 09 вересня 2025 р. суд ухвалив рішення на її користь у справі про домашнє насильство, що підтверджує його агресивну поведінку.

Окрім того, в березні відповідач продав без згоди позивачки сімейний автомобіль, на який частково давали кошти її батьки в сумі 2000 доларів США. Вважає це також свідомим ухиленням від обов`язків і нанесення матеріальної шкоди сім`ї. Вказує, що відповідач купує собі машини, однак не реєструє їх на себе. Він з серпня винаймає квартиру, в якій проживає.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, просить суд стягнути мінімальний розмір аліментів, передбачений законом. Пояснює, що він безробітний, хоча на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Рік назад звільнився в Національної гвардії України, оскільки є батьком трьох дітей. Пояснює, що він лише стажування на СТО, про які вказує позивачка. Не заперечує, що його банківська картка знаходилася у позивачки, з якої вона видрукувала чеки щодо руху коштів на долучила до справи.

Вислухавши пояснення сторін у судовому засіданні, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 28.10.2023 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 1827, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Сторони є батьками трьох неповнолітніх дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується засвідченою позивачкою копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане 11.07.2024 р. Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 15 від 01.03.2010р.;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується засвідченою позивачкою копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , видане 02.11.2023 р. Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 31 від 10.08.2016р.;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується засвідченою позивачкою копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , видане 02.11.2023 р. Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 45 від 03.12.2020р.

Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред`явлення позову.

Згідно із ч.4 ст.232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п.17постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначається позивачкою, відповідач надає матеріальну допомогу на дітей не в достатньому розмірі.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. ст.150,180 Сімейного кодексу України передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей слід визначити у розмірі по 5000 грн. на кожну дитину, що відповідатиме нормам Сімейного кодексу України та не порушуватиме права відповідача як платника аліментів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, доказів про наявність доходів не надає, пояснює, що винаймає кватиру, стажується на СТО. Жодних доказів про розмір витрат на утримання майна, яке перебуває у його власності чи користуванні, відповідач до суду не надає також. Натомість не заперечує щодо оплати ним послуг (автозапчастини, оплата за товар) за період з 31.08.2024 р. - по 26.08.2025 р., зокрема на суми 6828,60 грн., 14920 грн., 31 963,62 грн., 58 963 грн., 50500 грн., 5000 грн., 6938 грн., 7500 грн., 8019,46 грн., 5000 грн., 7500 грн., 12 856,42 грн., 29000 грн., 12187,44 грн., 20 000 грн., 14 750,94 грн., 11 588, 88 грн., 10 000 грн., 9087,78 грн., 40 000 грн., 19 960 грн., 20 000 грн., 10 000 грн., 34 622 грн., 7000 грн., 8064,54 грн., 10000 грн., 12 000 грн., 8800 грн., і тд., що свідчить про наявність сталого достатнього заробітку у відповідача у зв`язку із веденням такої діяльності.

Разом з тим, зважаючи на мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, а саме 3196 грн., та беручи до уваги, що відповідач частково надає утримання дітям в добровільному порядку, однак не в достатньому розмірі, а також враховуючи, що неповнолітні діти сторін проживають разом із матір`ю, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання дітей сторін у розмірі по 5000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду, такий розмір аліментів з урахуванням принципу рівності обов`язку обох батьків по утриманню дітей забезпечить баланс інтересів як одержувача, так і платника аліментів, а також їхніх дітей.

На думку суду, визнаючи позов частково у мінімальному розмірі, не вказуючи грошового еквіваленту, відповідач, як на підставу своїх заперечень проти позову, не доводячи належними та допустимими доказами зміну майнового стану, лише приводить загальний розмір аліментів, що з нього стягуються до відповідності вимогам частини 5 статті 183 СК України.

Отже, доводи заперечень відповідача проти позову щодо заявленого позивачкою розміру аліментів здійснено стороною відповідача на власний розсуд, оскільки за положеннями частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, внаслідок чого законодавством не передбачено визначення або обмеження граничного максимального розміру аліментів, які мають стягуватись на утримання дитини, на відміну від визначення законодавцем необхідного мінімуму на утримання дитини.

Відповідно до ч.ч.5-9 ст. 7 СК України учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Отже, заперечуючи заявлений позивачем розмір аліментів, відповідач належними та достовірним доказами не спростовує його, а лише посилається на мінімальний розмір визначений законодавцем.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності.

Згідно зі ст.141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

На думку суду, визначений розмір аліментів на дітей за вказаних умов є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін та дітей.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силуст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено, позивачка звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на утримання трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в твердій грошовій сумі по 5000,00 (п`ять тисяч) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду 25.07.2025р. і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати - судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 14.10.2025 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.