Провадження № 2/175/2440/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

13 жовтня 2025 року Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.,

з участю секретаря Рожкової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Позивачка просить суд розірвати договір довічного утримання від 19 серпня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Настекою Н.О. та зареєстрований в реєстрі за №1-93. Питання про судові витрати вирішити відповідно до вимог діючого законодавства України.

Представник позивачки адвокат Васильченко А.А. надав заяву про слухання справи за його відсутності, просив суд розірвати договір довічного утримання від 19 серпня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Настекою Н.О. та зареєстрований в реєстрі за №1-93, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати судового засідання, відзив на позовну заяву не подавав, у зв`язку з чим, суд, зі згоди представника позивачки вважає за необхідне провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19 серпня 2009 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Настекою Н.О. було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №1-93 Договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1 як відчужувачем та ОСОБА_2 як набувачем.

За умовами зазначеного вище Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 прийняв у власність зазначену квартиру та зобов`язався забезпечувати ОСОБА_1 утриманням довічно.

Додатково, державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Настекою Н.О., в зв`язку з посвідченням Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року, накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири (квартира АДРЕСА_1 ) до припинення дії Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року. Заборона зареєстрована в реєстрі за №-96.

Договір довічного утримання від 19 серпня 2009 року, згідно його умов, виданий нотаріусом ОСОБА_2 .

Відповідно до п.3 Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року ОСОБА_2 має наступні обов`язки: повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати продуктами харчування, доглядом, виконувати прибирання помешкання - один раз на тиждень, проводити за необхідності ремонтні роботи в квартирі, забезпечувати у разі необхідності медикаментами, залишив в довічному безкоштовному користуванні ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно п.9 Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року, розмір місячного забезпечення ОСОБА_1 визначили в 400 грн., які щомісячно повинні були виплачуватися ОСОБА_2 .

Однак, як зазначає ОСОБА_1 у своєму позові, ОСОБА_2 розпочинаючи із дати підписання Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року навіть і не починав виконувати прийняті на себе зобов`язання за Договором і, відповідно, не виконував умов зазначеного Договору. Зокрема, ОСОБА_2 не надавалися ОСОБА_1 всі види матеріального забезпечення та догляду, медичного обслуговування. ОСОБА_2 не забезпечував ОСОБА_1 медикаментами, харчуванням, доглядом, іншою необхідною допомогою. ОСОБА_1 придбавала все необхідне особисто за власний рахунок.

Крім того, як зазначає ОСОБА_1 у своєму позові, ОСОБА_2 взагалі жодного разу не виплатив грошові кошти у розмірі 400 грн. щомісячно та не сплачував комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 за умовами Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року.

Подальше виконання ОСОБА_2 умов Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року є неможливим через те, що ОСОБА_2 є громадянином російської федерації та проживає за межами України.

Відповідно до п. 12 Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року зазначений Договір може бути розірвано за згодою сторін, а в разі невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією зі сторін - у судовому порядку.

ОСОБА_1 у своєму позові зазначає, що в останній час вона тяжко хворіє і самостійно за власний рахунок (пенсію) закуповує ліки та продукти, а саме головне, що вона потребує догляду, медичного обслуговування, забезпечення її медикаментами, харчуванням та іншою необхідною допомогою, тому прийняла рішення щодо розірвання Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року з причин невиконання його умов ОСОБА_2 , з метою укладання іншого договору довічного утримання з іншою особою, що спонукало її звернутися до суду з приводу розірвання договору довічного утримання у судовому порядку з причин невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією зі сторін.

ОСОБА_1 наполягає на розірванні Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року у зв`язку з істотним порушенням ОСОБА_2 умов укладеного договору, який фактично самоусунувся від виконання зобов`язань згідно Договору та взагалі не цікавиться її життям.

Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

За приписами частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, в даному випадку для розірвання вказаного договору є всі підстави, зокрема факт неналежного виконання набувачем умов договору.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Належним виконанням зобов`язання слід вважати тоді, коли відповідач виконує всі взяті на себе обов`язки за договором.

Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 13.05.2021 у справі №752/818/17 зроблено висновок, що саме відповідач у випадку належного виконання умов договору має можливість надати відповідні докази цього, оскільки позивач у такому випадку позбавлена об`єктивної можливості надати докази невиконання умов договору щодо сплати щомісячного грошового утримання, оскільки відсутність дій свідчить про відсутність доказів на підтвердження їх вчинення.

За приписами частини першої статті 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.

Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За нормами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувана.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на момент укладення Договору довічного утримання від 19 серпня 2009 року і наразі є громадянином російської федерації та проживає за межами території України. Даний факт позбавляє ОСОБА_2 виконувати умови Договору довічного утримання.

ОСОБА_1 є людиною похилого віку і потребує постійного догляду, який відповідно до умов Договору довічного утримання ОСОБА_2 не може забезпечити.

Судом встановлено факт невиконання умов Договору довічного утримання зі сторони ОСОБА_2 , що виявилось у вигляді не забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням ОСОБА_1 , що є підставою для його розірвання за вимогою ОСОБА_1 як відчужувача.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги позивачки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а відтак Договір довічного утримання підлягає розірванню у судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 1 211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 202, 525, 526, 530, 610, 626, 627, 629, 651, 744, 749, 755 ЦПК України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263, 264, 265, 266, 280, 281, 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, - задовольнити у повному обсязі.

Розірвати договір довічного утримання від 19 серпня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Настекою Н.О. та зареєстрований в реєстрі за №1-93.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) сплачений останньою при подачі позову в сумі 1 211 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.