Провадження № 2/742/204/25
Єдиний унікальний № 742/5794/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2025 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Фетісової Н.В., за участю секретарів судових засідань Шептун В.В., Сороки Ю.О. розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування,
Представник позивача звернувся до суду з позовом до ТДВ «Страхова група «Оберіг», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.02.2021 близько 17 год 20 хв ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 , проїжджаючи ділянку дороги за адресою автодорога за 2км 100м до початку с.Перемоги, рухаючись у напрямку від с. Нова Басань до м. Київ, не впорався з керуванням та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , після чого допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , та в подальшому допустив зіткнення з транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням позивача ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а належний йому транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 313CDI, реєстраційний номер НОМЕР_4 механічних ушкоджень.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.10.2024 дану справу передано на розгляд судді Фетісовій Н.В.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.11.2024.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.11.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у Баришівського районного суду Київської області матеріали кримінальної справи №355/1298/21 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Підготовче засідання відкладено.
Ухвалами Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.03.2025 клопотання представників позивача та відповідача про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи задоволено. Призначено по справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Даценку Г.Д. Провадження у цивільній справі - зупинено.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25.04.2025 відновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , призначено підготовче засідання на 21.05.2025.

21.05.2025 ухвалою Прилуцького міськрайонного суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, яке відкладено до 13.10.2025.

Згідно поданого представником ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» відзиву на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та незаконними. Зазначає, що відсутні правові підстави для стягнення відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Лише 22.07.2024 ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало заяву про страхове відшкодування. Відповідно до пп. 37.1.4. п. 37.1 ст. 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Зазначена позиція підтверджена практикою Верховного Суду та викладена у постанові від 03.04.2019 року по справі 336/7752/16-ц. Крім того, до позовної заяви Позивачем взагалі не надано жодного документу на підтвердження розміру матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу. Додаткові зазначає, що Відповідач не проводив жодних досліджень щодо транспортного засобу. Таким чином, твердження Позивача, що у Відповідача наявні оригінали висновків не відповідає дійсності. Щодо вимоги щодо стягнення з Відповідача шкоди, пов`язаної з лікуванням Позивача, в розмірі 729,60 грн. зазначають, що Відповідач не отримував заяв про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням Позивача.

Також зазначають, що дані вимоги є передчасними. Станом на дату подання даного відзиву на позовну заяву, страхова справа в частині страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням Позивача, знаходиться на стадії врегулювання, рішення не прийнято, оскільки кінцевий строк для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування ще не настав відповідно до п.36.2 ст.36 Закону № 1961-IV у зв`язку з відсутністю належно оформленої заяви про виплату страхового відшкодування та документів, передбачених п.35.2. ст.35 Закону №1961-IV.

Крім того, витрати, понесені Цивільним позивачем в даній справі на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. До позовної заяви не було долучено детального опису виконаних робіт з зазначенням витраченого часу, що позбавляє можливості Суд та Відповідача визначити витрачений час на його підготовку. Додатково зазначають, з огляду на складність справи та наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений ним час на підготовку письмових пояснень не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, тому в даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн. не відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, а їх стягнення становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат. Даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, спірні правовідносини не передбачають дослідженню і застосуванню адвокатом великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів. Крім того, до позовної заяви не було долучено орієнтовного розрахунку можливих понесених витрат, детальний опис виконаних робіт або будь-який інший документ на підтвердження розміру витрат на правову допомогу.

Згідно додаткових пояснень представник відповідача зазначає, що у відзиві на позовну заяву (вих. №1810-03 від 18.10.2024) Відповідач акцентував увагу суду, що Позивач не звертався до ТДВ СГ ОБЕРІГ з заявою про страхове відшкодування впродовж 1 року з дати настання ДТП. Подія сталася 19.02.2021 та лише 22.07.2024 ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало заяву про страхове відшкодування. Тож, саме бездіяльність Позивача щодо своєчасного подання заяви про страхове відшкодування призвела до відмови у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити Позивачу у задоволенні позовної заяви у повному обсязі, у зв`язку з пропуском річного строку на звернення з заявою про страхове відшкодування.

Згідно поданих додаткових пояснень представник позивача зазначає, що позивач, як потерпілий в дорожньо-транспортній пригоді, діяв добросовісно і вжив всіх можливих від нього заходів для повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, для визначення розміру завданої шкоди, для встановлення причин і обставин дорожньо-транспортної пригоди страховиком. Також позивач в межах річного строку, визначеного Законом для подання заяви про страхове відшкодування та в межах загального строку позовної давності, звернувся з цивільним позовом в кримінальному провадженні для стягнення завданої шкоди в судовому порядку з відповідача. І саме через незалежні від позивача причини, його позов не був вирішений і він не зміг отримати відшкодування завданої шкоди, в тому числі і часткове в розмірі страхового відшкодування. Отже, підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування через пропуск річного строку для звернення до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, не можуть бути підставою для безумовної відмови у виплаті страхового відшкодування за умови добросовісної поведінки потерпілого, вжиття ним належних та своєчасних дій для повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, для визначення розміру завданої шкоди, для встановлення причин і обставин дорожньо-транспортної пригоди страховиком, а також пред`явлення позову в кримінальному провадження для стягнення зі страховика страхового відшкодування.

Позивач в судове засідання не з`явився. Проте його представник адвокат Чередніченко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Також зазначив, що орієнтовний розмір судових витрат позивача становить 25000 гривень. Детальний опис наданої правничої допомоги, акт здачі-прийняття наданої правничої допомоги та інші документи на підтвердження вартості наданої правничої допомоги будуть надані суду у встановлений законом процесуальний строк.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце судових засідань неодноразово повідомлялись належним чином.

Відтак 13.10.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як зазначено у ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом установлено, що відповідно до Поліса №202733351 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, станом на 19.02.2021, автомобіль марки «Hyundai Sonata», д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований у ТДВ «CГ «Оберіг». Згідно якого ТДВ «CГ «Оберіг» взяло на себе зобов`язання компенсувати ліміт завданої шкоди життю та здоров`ю - 260 000 грн. та ліміт завданої шкоди майну - 130 000 грн. у випадку завданої дорожньо-транспортною пригодою. Франшиза по договору складає 2 500 грн. (а.с.78 зворот, 148).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , ОСОБА_1 є власником фургону малотонажного-В Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, р.н. НОМЕР_4 , 2005 року випуску (а.с.13, зворот).

Матеріалами кримінального провадження за №0000088 від 20.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України підтверджено, що 19.02.2021 близько 17 год.20 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем марки «Hyundai Sonata», реєстраційний номер НОМЕР_6 , проїжджаючи ділянку дороги за адресою автодорога за 2км 100м до початку с. Перемога, рухаючись у напрямку від с. Нова Басань до м. Київ, не впорався з керуванням та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху де, допустив зіткнення з авто марки Тойота реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням громадянина ОСОБА_3 , після чого допустив зіткнення із авто марки Фольксваген реєстраційний номер НОМЕР_7 під керуванням громадянки ОСОБА_2 та в подальшому допустив зіткнення із авто марки «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 .. Вказані атомобілі рухалися один за одним у смузі руху, яка веде в напрямку с. Нова Басань. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій авто марки «Hyundai Sonata» отримав тілесні ушкодження у вигляді політтравми, та був у тяжкому стані госпіталізований до КНП Броварська БКЛ (мат. крим. провадж. а.с.20-68, том 1).

20.02.2021 вказані відомості внесені до ЄРДР за №0000088 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до п.п.33.1.4 п.33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон №1961-ІV) (який був чинний на момент настання ДТП) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно п.п.34.1, 34.2 ст. 34 Закону України №1961-ІV, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п.35.1 ст. 35 Закону України №1961-ІV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.п.37.1.4 п.37.1 ст. 37 Закону України №1961-ІV, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні встановлено, що після ДТП позивач звертався до страховика ТОВ «СГ «ОБЕРІГ» та повідомляв про дорожньо-транспортну пригоду.

За наслідком звернення позивача страховиком була заведена страхова справа та направлено свого представника для проведення огляду пошкодженого майна транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI, р.н. НОМЕР_4 , за результатами якого 12.04.2021 було складено Акт огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с.167, зворот, мат. крим. пров. а.с.16, зворот, том 2).

Крім того, ТОВ «СГ «ОБЕРІГ» було розпочато розслідування та здійснено запити до Національної поліції України, що підтверджується відповідною відповіддю (а.с.148 зворот 150 зворот).

13.05.2021 ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження №0000088 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, подав заяву слідчому СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області про долучення цивільного позову до матеріалів кримінального провадження, відповідно до якого ОСОБА_1 просить стягнути з ТДВ «СГ «Оберіг» 127 500 грн. матеріального збитку за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП та з ОСОБА_4 228 537,31 грн. матеріального збитку та 100 000 грн. моральної шкоди (а.с.38-41 зворот, мат. крим. провадж. а.с.5-64, том 2).

28.08.2021 Броварське районне управління поліції ГУНП в Київській області листом повідомило ТДВ «СГ «Оберіг» про те, що в ході досудового розслідування потерпілим ОСОБА_1 заявлено цивільний позов в т.ч. і до ТДВ «СГ «Оберіг» на суму 127 500 грн., який направлений з додатками на адресу отримувача (а.с.168).

Згідно матеріалів кримінальної справи №355/1298/21 (провадження №1-кп/355/19/24) по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за результатами досудового розслідування 08.09.2021 прокурором Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області було подано до Баришівського районного суду Київської області обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а також цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ТДВ «СГ «Оберіг» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (а.с.1-70).

У вересні 2021 року, 09.10.2021 та 18.05.2022 ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», з метою врегулювання спору, що знаходиться в провадженні Баришівського районного суду Київської області (справа №355/1298/21, провадження №1-кп/355/71/21) направляло позивачу проєкти угод про виплату страхового відшкодування на суму 110 000 грн. та 100 000 грн. (а.с.86-90).

Дані обставини не заперечуються учасниками справи.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 03.02.2022 по справі №355/1298/21 (провадження №1-кп/355/40/22) було прийнято цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Визнано ОСОБА_1 цивільним позивачем, а ОСОБА_4 та ТДВ «СГ «Оберіг» відповідачами в даному кримінальному провадженні (а.с.46,47, мат. крим. справи а.с.106,107).

Відповідно до копії актового запису про смерть №438 від 21.11.2023 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.49, мат. крим. справи а.с.229, зворот).

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 11.06.2024 закрито провадження по обвинувальному акту у кримінальному правопорушенні, яке внесене до ЄРДР №0000088 від 20.02.2021 стосовно ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з його смертю (а.с.44,45, мат. крим. справи а.с.233,234).

Отже, з причин закриття кримінального провадження цивільний позов не був розглянутий судом.

22.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.203 зворот).

Листом від 07.08.2024 відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з пропуском річного строку для звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.204,205).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в тому числі, висновку експерта №СЕ-19/111-21/8719-ІТ Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 22.03.2021 встановлено, що несправностей, які могли б викликати погіршення або відмову в роботі системи робочого гальма, в рульовому керуванні, зміну курсової стійкості транспортного засобу «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_8 , перед ДТП не виявлено (а.с.26-32 зворот, мат. крим. пров. а.с.151-157 зворот, том 1).

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-21/16962-ІТ Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 21 квітня 2021 року встановлено: 1) Вданій дорожній ситуації водій «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.10.1. Правил дорожнього руху України. При умові, що автомобіль «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_8 рухався зі швидкістю 100...110 км/год, то водій ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.6. (г) Правил дорожнього руху України; 2) З технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_9 вбачаються невідповідності вимог п.10.1. та п.12.6. (г) Правил дорожнього руху України; 3) В заданій дорожньо-транспортній ситуації, при виконанні вимог пункту 10.1. Правил дорожнього руху України, водій автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_8 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди; 4) З технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «Hyundai» моделі «Sonata» реєстраційні номерні знаки НОМЕР_8 вбачаються невідповідності вимоги п.10.1. Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.33-37 зворот, мат. крим. пров. а.с.226-230 зворот, том 1).

Отже, вина ОСОБА_4 в дорожньо-транспортній пригоді підтверджується вище зазначеними висновками експерта.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 року у справі №465/4621/16-к дійшла висновку, що «…визначений Законом «Про ОСЦПВВНТЗ» порядок звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст.286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини. Застосування положень Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.

Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.

Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них передбачена статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ». Шкода може бути відшкодована на підставі звернення потерпілого до МТСБУ за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.

Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до МТСБУ про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи незвернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого статтею 128 КПК України…

У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Крім цього, у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Водночас у межах кримінального провадження за ст.286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. Тобто в цьому разі незвернення потерпілого безпосередньо до МТСБУ або страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.

Тому Велика Палата Верховного Суду доходить висновку про те, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ», не є обов`язковим».

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 року у справі №465/4621/16-к дійшла висновку, що «у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права».

Цивільний позов ОСОБА_1 не був вирішений з незалежних від позивача причин, а саме: смерті обвинуваченого та закриттям кримінального провадження судом 11.06.2024.

Отже, позивач, як потерпілий в дорожньо-транспортній пригоді, діяв добросовісно і вжив всіх можливих від нього заходів для повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, для визначення розміру завданої шкоди, для встановлення причин і обставин дорожньо-транспортної пригоди страховиком.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року у справі №147/66/17 дійшла наступних висновків:

«85. Відтак Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми…

132. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

133. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності…

135. Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

136. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Верховний Суду у постанові від 20.08.2024 року у справі 694/1482/21 дійшов наступних висновків: «апеляційний суд не врахував, що пропуск встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV річного строку звернення потерпілої особи до страховика за відшкодуванням шкоди не є підставою для покладення такої шкоди в межах страхової суми на страхувальника, однак якщо потерпіла особа доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика та строк пропущено через незалежні від неї причини, вона має право вимоги відшкодування шкоди за рахунок страховика в судовому порядку; суд першої інстанції врахував, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика чи МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону №1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження №13-24кс19)); суди встановили, страховий випадок (ДТП) стався 08 липня 2017 року, а до суду позивачі звернулися 15 квітня 2019 року, заявивши цивільні позови до відповідачів в ході кримінального провадження за обвинуваченням відповідача ОСОБА_4 за частиною першою статті 286 КК України. Оцінюючи поведінку позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції встановив, що вони діяли розумно та добросовісно, добросовісно вважаючи, що вчинили всі дії, необхідні для отримання страхового відшкодування; за таких обставин помилковим є висновок апеляційного суду про відсутність підстав для стягнення 100 000 грн. з ПАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_3 як відшкодування майнової шкоди за пошкоджений автомобіль марки «Suzuki SX4» в межах страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/1392982. Натомість суд першої інстанції обґрунтовано стягнув 100 000 грн. з ПАТ «СК «УСГ» на користь ОСОБА_3 як відшкодування майнової шкоди за пошкоджений автомобіль марки «Suzuki SX4». Тому рішення суду першої інстанції в цій частині належить залишити в силі. Врахувавши залишкову вартість пошкодженого автомобіля, який після ДТП залишився у позивача ОСОБА_3, апеляційний суд обґрунтовано стягнув із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 100 237 грн. відшкодування майнової шкоди за пошкоджений автомобіль марки «Suzuki SX4», державний номерний знак НОМЕР_10 . Тому постанову апеляційного суду в цій частині належить залишити без змін.»

Тому, відмова у виплаті страхового відшкодування через пропуск річного строку для звернення до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування, не може бути підставою для безумовної відмови у виплаті страхового відшкодування за умови добросовісної поведінки потерпілого, вжиття ним належних та своєчасних дій для повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, для визначення розміру завданої шкоди, для встановлення причин і обставин дорожньо-транспортної пригоди страховиком, а також пред`явлення позову в кримінальному провадження для стягнення зі страховика страхового відшкодування.

Отже, позивач, як потерпілий в дорожньо-транспортній пригоді, діяв добросовісно і вжив всіх можливих від нього заходів для повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, для визначення розміру завданої шкоди, для встановлення причин і обставин дорожньо-транспортної пригоди страховиком. Також позивач в межах річного строку, визначеного Законом для подання заяви про страхове відшкодування та в межах загального строку позовної давності, звернувся з цивільним позовом в кримінальному провадженні для стягнення завданої шкоди в судовому порядку з відповідача. І саме через незалежні від позивача причини, його позов не був вирішений і він не зміг отримати відшкодування завданої шкоди, в тому числі і часткове в розмірі страхового відшкодування.

Вирішуючи питання про відшкодування позивачу спричиненої матеріальної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч.ч.1 та 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст.999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року за №1961-IV (чинний на момент ДТП).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV).

Згідно ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом закону №1961-IV (ст..ст.9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст.1194 ЦК у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Відповідно до ст.511 ЦК зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно чч.1 та 4 ст.636 ЦК договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 ЦК підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808 цс15.

Відповідно до копій видаткових накладних №КИ000000251, №1902-004, №ЛБ02-006529 та №2027 від 19.02.2021 під час дорожньо-транспортної пригоди у автомобілі ОСОБА_1 перебували будівельні матеріали (плити з мінерального волокна для підвісної стелі на суму 3 121,20 грн.; тумба для колодязів на суму 663,00 грн.; плитка на суму 5 254,06 грн.) та меблі у ванну кімнату (дзеркало, шафа «Квадро», тумба «Омега», шафа «Elit», тумба «Вінтаж», тумба «Омега», пенал «Омега», тумба «Акцент», тумба «Альфа» на загальну суму 38 978 грн.) на загальну суму 48 016,26 грн. (а.с.54,55), яке в результаті дорожньо-транспортної пригоди було знищено.

Щодо задоволення заявлених вимог позивача про стягнення коштів у розмірі 38 978 грн. за пошкоджені меблі у ванну кімнату, суд не вбачає підстав для стягнення, оскільки доказів того, що вказане майно належить на праві власності позивачу, не надано.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти за знищені будівельні матеріали в розмірі 9 038,26 грн. (3 121,20 + 663 + 5 254,06).

Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач заперечував з приводу розміру завданих збитків, ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04.03.2025 було призначено транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Даценку Д.Г. (а.с.9-11 зворот, том 2).

Відповідно до висновку експерта №015/25 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 313CDI», р.н.з. НОМЕР_4 від 15.04.2025, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу пошкодженого в ДТП від 19.02.2021, станом на дату огляду від 12.04.2021, становить 225 380,73 грн., в т.ч. ПДВ 20% - 37 563,46 грн. (а.с.28-44, том 1).

Крім того, суд враховує, що відповідно до положень ст.28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого,-це шкода, пов`язана в тому числі з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Так, позивач поніс витрати на евакуацію транспортного засобу на загальну суму 7 110 грн., що підтверджується копією квитанції 0.0..1 від 14.04.2021 копією рахунку на оплату №35 від 13.04.2021, копією акту №35 від 13.04.2021 та копією розписки від 16.04.2021 (а.с.176 зворот 178, том 1).

У відповідності до статті 23 Закону України шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є в тому числі, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом та/або іншим ушкодженням здоров`я.

В силу ст.ст. 24, 29 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідно до копії довідки КНП «Прилуцька центральна міська лікарня» Чернігівської області ОСОБА_1 встановлено діагноз: забій грудного та поперекового відділів хребта, забій грудної клітки, ЗЧМТ, струс головного мозку. Рекомендовано: консультація невропатолога, амбулаторне лікування в травматолога (а.с.175, том 1).

Як зазначає позивач у позовній заяві внаслідок отриманих травм та відповідно до наданих квитанцій було придбано ліків на загальну суму в розмірі 729 грн. 60 коп., що підтверджується відповідними копіями фіскальних чеків: №24313 від 27.02.2021, №б/н від 22.02.2021, №9776 від 17.03.2021, №б/н від 22.02.2021 (а.с.75, том 1).

Проте судом не приймається до уваги квитанції на оплату ліків позивачемна загальну суму в розмірі 729 грн. 60 коп., оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні призначення лікарів.

Таким чином, загальна сума понесених позивачем витрат, які підлягають до стягнення з ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» на користь позивача становить 241 528 грн. 99 коп. (9 038,26 грн.(знищені будівельні матеріали) + 7 110 грн. (евакуація автомобіля) + 225 380,73 грн. (відновлювальний ремонт автомобіля).

Проте, враховуючи ліміт відповідальності страховика 130 000 грн. та суму франшизи 2 500 грн., загальний розмір страхового відшкодування становить 127 500 грн., який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач на підставі п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

При подачі позову позивачем заявлено вимогу майнового характеру на суму 128 229,60 грн. (судовий збір в сумі 1 282,30 грн.), позов задоволено частково на суму 127 500 грн., тобто на 99,43%, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 1 274,99 грн. (1282,30/100х99,43%), оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору

Позивачем понесено документально підтверджені витрати за проведення експертизи у розмірі 4500 грн. З врахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача, слід стягнути 4474 грн. 35 коп. витрат на проведення експертизи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування- задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди у сумі 127 500 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» на користь держави судовий збір в розмірі 1 274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн. 99 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи в розмірі 4474 (чотири тисячі чотириста сімдесят чотири) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_11 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариства з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ», , юридична адреса: 03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд.14.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_12 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_13 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Наталія ФЕТІСОВА