Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/2155/25
Провадження № 2/572/953/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - Ведяніної Т.О.

за участю секретаря судових засідань Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в м. Сарни в залі суду цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №34437-03/2024 від 27.03. 2024 року в розмірі 25315,90 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27 березня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №34437-03/2024. Відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 15000 грн. строком на 100 днів із процентною ставкою 2,5% Кредитні кошти були перераховані відповідачу на картку, реквізити якої були зазначені позичальником в заявці на отримання кредиту. 29 серпня 2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-26/24, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №34437-03/2024, укладеним між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Свеа Фінанс».

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №34437-03/2024 року в сумі 25315,90 грн., з яких: 11251,40 грн. заборгованість за основним боргом, 14064,50 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано.

Клопотань від сторін не надходило.

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 27 березня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №34437-03/2024, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 15000 грн. в безготівковій формі на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом, строком на 100 днів, тобто до 04 липня 2024 року, зі сплатою 2.50% (процентів) на добу.

Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Товариства.

Згідно з п.3.1. договору, за користування кредитом Товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Порядок нарахування платежів за прострочення Клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за цим Договором передбачено в п.5.3. цього Договору.

Даний договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора за номером телефону.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Зі змісту статей 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закон), електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Так, згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, з огляду на положення вище вказаного законодавства та пункту 2 Договору, кредитні кошти надавалась відповідачу виключно за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи за умови ідентифікації та верифікації позичальника та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України "Про електронну комерцію".

Отже, 27 березня 2024 року між ТОВ Стар Файнес Груп» та ОСОБА_1 укладений правочин - договір про надання фінансового кредиту, який був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на сайті товариства і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору, зокрема підпис одноразовим ідентифікатором, що зазначений у тексті договору у розділі "Реквізити та підписи сторін".

Договір підписаний сторонами по справі, що свідчить, на думку суду, про те, що сторони досягли домовленості з усіх суттєвих умов укладення договору та погоджувались на такі умови.

Таким чином, суд вважає, що умови договору, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, були узгоджені сторонами на момент підписання договору, позичальник погоджувався на вказані умови, крім цього, умови договору чітко прописані у тексті договору, наведено розрахунок відсотків за весь період кредитування коштами.

При цьому відповідачем не спростовано надані докази і вимоги про визнання цього договору недійсним, зміни або розірвання не заявлялись.

Договір, графік погашення кредиту, паспорт споживчого кредиту підписані одноразовим ідентифікатором, документи містять персональні дані відповідача, зокрема РНОКПП, місце проживання, а також номер мобільного телефону.

Відповідач також не доводив неправомірне використання персональних даних сторонньою особою.

Отже, підписавши 27 березня 2024 року договір про надання фінансового кредиту №34437-03/2024 ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути суму кредиту 15000 грн. та сплатити позикодавцю проценти від суми позики 52500 грн.

Відповідно до ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вказаної вище норми позивач надав суду докази, які доводять факт прийняття на себе сторонами кредитних зобов`язань, які кредитором виконані в повному обсязі. В свою чергу, відповідно до наданих доказів, відповідач неналежним чином виконувала умови договору, внаслідок чого з її боку утворилась заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. ст.1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

29 серпня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу №01.02-26/24, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Кредитним договором №34437-03/2024 від 27.03. 2024 року.

Згідно з розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором загальна заборгованість ОСОБА_1 на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Свеа Фінанс» становить 25315,90 гривень 00 копійок, в тому числі заборгованість по кредиту 11251,40 гривень, заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 14064,50 гривень.

Станом на день звернення до суду заборгованість непогашена, відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, строк за якими настав, оскільки відсутні відомості про погашення заборгованості первісному кредитору та його правонаступнику.

Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Платіжна інструкція №1484 від 08 квітня 2025 року, наявна в матеріалах справи, доводить оплату позивачем 2422,40 гривні судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, ст.ст.11, 553, 554, 627, 628, 1054, 526 ЦК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (місце знаходження :03124, м.Київ бульвар Вацлава Гавела,6, ) до ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 34437-03/2024 від 27.03. 2024 року у розмірі 25315 (двадцять п`ять тисяч триста п`ятнадцять) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судові витрати по справі у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сарненський районний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: