Справа № 161/5418/25 Головуючий у 1 інстанції: Антіпова Т. А.
Провадження № 22-ц/802/1067/25 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Осіпука В.В., Федонюк С.Ю.,

секретар Русинчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2025 року в складі судді Антіпової Т. А.,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що вона є дружиною та спадкоємицею за законом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі № 140/2651/23, вирішено визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 жовтня 2022 року №ХА16141; зобов`язати відповідача провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 жовтня 2022 року №ХА16141, з урахуванням зазначених у ній видів та сум грошового забезпечення. Дане судове рішення набрало законної сили 27.04.2023.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №16932-16938/Г-03/8-03008/23 від 06.06.2023 року нарахування проведено за період з 01.04.2019 року по 31.05.2023 року в сумі 132448,19 грн.

За життя зазначену доплату у розмірі 132448,19 грн. ОСОБА_2 не отримав. Постановою приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниці А.І. від 24.10.2024 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нараховані та невиплачені за життя покійному пенсії, у зв`язку з тим, що відповідач не підтвердив факт, склад та розмір невиплаченої за життя пенсії ОСОБА_2 , а тому, як наслідок, встановити склад спадкового майна після смерті ОСОБА_2 неможливо.

08.01.2025 року позивач звернувся з заявою до відповідача про виплату недоотриманої пенсії.

Рішенням відповідача № 2644-518/Г-02/8-0300/25 від 26.02.2025 відмовлено у виплані, мотивуючи тим, що питання щодо отримання заборгованості за рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у справі 1408/2651/23 позивач має право вирішити в судовому порядку.

Таким чином, відповідач відмовив позивачу у виплаті в порядку спадкування неодержаного за життя спадкодавцем, грошових коштів у вигляді доплат до пенсії, присудженої за рішенням суду, у розмірі 66224,09 гривень (тобто 132448,19 гривень/2, в рівних частках кожен позивач та син ОСОБА_3 ).

У зв`язку з наведеним позивач просила стягнути з Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області на її користь неодержану за життя спадкодавця пенсію в розмірі 66 224,09 гривень в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачем не заперечується та фактично визнається розмір суми пенсії 132448,19 гривень, яка є предметом спадкування, оскільки належала спадкодавцеві за життя і залишається недоотриманою у зв`язку зі смертю.

Зазначила, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про підстави відмови нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

07.10.2025 позивачем направлено до Волинського апеляційного суду додаткові пояснення зміст яких аналогічний доводам апеляційної скарги.

Відповідач не скористалася своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважає за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 16.10.2025, тобто, дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення з таких мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року у справі № 140/2651/23, що набрало законної сили 27 квітня 2023 року, визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 жовтня 2022 року №ХА16141; зобов`язати відповідача провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06 жовтня 2022 року №ХА16141, з урахуванням зазначених у ній видів та сум грошового забезпечення (а.с.25-30).

На виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснило нарахування недоотриманої пенсії за період з 01.04.2019 по 31.05.2023 в сумі 132448,19 гривень.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 09.01.2024 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя зазначену доплату у розмірі 132448,19 гривень ОСОБА_2 не отримав.

Позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_2 , відповідно до довідки №33/01-16 від 21.01.2025 приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області А.I. Велимчаниці, його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 прийняли спадщину в рівних частинах кожний.

Постановою № 516/02-31 від 24.10.2024 приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області А.I. Велимчаниця відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті, ОСОБА_2 на невиплачену за життя пенсію, що знаходиться в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області - у зв`язку із неможливістю встановити склад спадкового майна.

08.01.2025 року позивач звернувся з заявою до відповідача про виплату недоотриманої пенсії.

Рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 2644-518/Г-02/8-0300/25 від 26.02.2025 року відмовлено у виплаті виплату недоотриманої пенсії з тих підстав, що відповідно до ст. 61 Закону України від 09.04.1992 року№2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягають виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Питання щодо отримання заборгованості за рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року у справі 1408/2651/23 позивач має право вирішити в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними та допустимими доказами, що недоотримана пенсія спадкодавця ОСОБА_1 входить до складу спадкового майна, пославшись при цьому як на підставу для відмови в позові, відмову нотаріуса у видачі свідоцтва на право на спадщину позивачі на недоотриману пенсію померлого чоловіка.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та не грунтується на законі.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (ст. 1219 ЦК України).

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За нормами ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (ст. 1227 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 надав тлумачення ст. 1227 ЦК України, вказавши, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця.

Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.

Положення частин 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 23.09.2020 року (справа №428/6685/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності, входять до складу спадщини. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22, невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації, коли нівелюється законна сила судового рішення.

Відповідно до ст. 46 цього ж Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщина є сукупністю прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходить від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.

Позивачкою подані належні і допустимі докази того, що за життя ОСОБА_2 було нараховано, але не було виплачено доплати до пенсії в розмірі 132448,90 грн. Оскільки ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_3 (син), є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 , які прийняли спадщину за законом, тому вищевказані пенсійні виплати увійшли до складу спадщини.

Ураховуючи встановлену нормами статті 1267 ЦК України рівність часток у спадщині кожного із спадкоємців за законом та те, що позивачка є одним із двох спадкоємців за законом, апеляційний суд дійшов висновку, що ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області зобов`язане виплатити позивачу ОСОБА_1 1/2 частку присудженихдоплат до пенсії та недоотриманих за життя її чоловіком ОСОБА_2 , що становить 66224,09 грн.

Такий підхід також застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі №355/323/17, від 16 грудня 2020 у справі №428/12730/19.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При розгляді справи суд першої інстанції не надав належної правової оцінки наданим доказам, дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи та безпідставно відмовив в задоволенні позову, тому згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 703/686/15-ц , КЦС Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 726/490/21.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою, віднесеною до 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 .

При зверненні до суду з позовною заявою підлягав спалі судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а з апеляційною скаргою 1816,80 грн, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, позовна заява та апеляційна скарга позивача задоволена, тому з відповідача необхідно стягнути в дохід держави 3028 грн. судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 липня 2025 року в цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 66224,09 грн. (шістдесят шість тисяч двісті двадцять чотири гривні дев`ять копійок) нарахованої та невиплаченої пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області () в дохід держави 3028 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді