Справа № 296/405/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Світко Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, стягнення компенсації за 1/2 частку майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом та відповідно до змісту позовних вимог просить припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на транспортний засіб марки SKODA, моделі Oktavia, 2016 року випуску, та виділити вказане майно у власність ОСОБА_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя - автомобіль SKODA Oktavia, 2016 року випуску, в сумі 256586,00 (двісті п`ятдесят шість тисяч п`ятсот вісімдесят шість) грн 00 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору, вартості проведеної судової експертизи та витрати на професійну правничу допомогу.

Позов мотивований, тим що вказаний автомобіль був набутий у період перебування у шлюбі, тому він є спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою від 30 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Ухвалою від 21 квітня 2025 року повернуто заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвалою від 07 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Ухвалою від 05.06.2025 року розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у цивільній справі відмовлено.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лук`янець Л.О. подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника позивача у зв`язку з тим, що відповідачем визнано позовні вимоги. У вказаній заяві також просила суд витрати на професійну правничу допомогу з відповідача не стягувати, натомість стягнути з відповідача судовий збір та вартість судової експертизи; решту позовних вимог підтримує (а.с.110).

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Забродський О.А. подав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача. У вказаній заяві зазначає, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.111).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 10 серпня 2023 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу дітей не мали. 23.08.2024 року цей шлюб було розірвано у судовому порядку (рішення суду) на підставі заяви про розірвання шлюбу подружжя, яке не має дітей від 20.07.2024 року. Після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачу було присвоєно прізвище ОСОБА_4 (а.с.11,12).

12.12.2024 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 . Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_6 (а.с.10).

Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а саме 23.02.2024 року за відповідачем було зареєстровано право власності на автомобіль марки SKODA, моделі Oktavia, 2016 року випуску. Ці обставини підтверджуються відповіддю Головного сервісного центру МВС від 26.12.2024 (а.с.13) та витягом з Єдиного державного реєстру МВС (а.с.14), визнаються та не оспорюються сторонами.

Обставини щодо вартості цього автомобіля марки SKODA, моделі Oktavia, 2016 року, VIN код НОМЕР_2 станом на 17.12.2024 підтверджуються висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи №27, що був наданий позивачем (а.с.18-23).

Зокрема, ринкова вартість автомобіля марки SKODA, моделі Oktavia, 2016 року випуску 513172,00 грн.

Відповідач не висловлював свої заперечення щодо обставин вартості спірного майна.

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права Відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання Відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність Відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц).

Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 648/3137/15-ц (провадження № 61-17560св21)).

Верховний Суд наголошує на тому, що основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися (висновок щодо вирішення питання про поділ майна подружжя в постанові Верховний Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 286/2349/16).

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

У доктрині зазвичай виокремлюється компенсаційна функція приватного права, яка спрямована на відновлення порушених цивільних прав і полягає в наданні таких засобів (зазвичай, грошей), завдяки яким це стало б можливим. Так, при пошкодженні майна особи сплачується його вартість або гроші, необхідні для ремонту; при завданні шкоди здоров`ю особи - кошти для лікування, протезування, реабілітації тощо; при поширенні неправдивої інформації про особу - її спростування та грошова компенсація моральної шкоди та ін. «Сompensare» (з лат.)) означає відшкодовувати або урівноважувати. По своїй суті компенсація в приватному праві - це певні дії задля справедливого «урівноваження» майнової чи немайнової втрати (внаслідок, наприклад, завдання шкоди чи припинення повністю або частково певного суб`єктивного права) шляхом сплати особі грошей, як загального еквіваленту всіх цінностей, або передання їй будь-якого майна такого роду, якості та вартості, що дадуть змогу «залагодити» понесену втрату (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2024 року в справі № 369/3056/21 (провадження № 61-8040св23)).

У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (див. пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)).

У справі, що розглядається, суд установив, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Цей висновок зроблено на основі таких обставин справи: спірний автомобіль набутий подружжям за час їхнього перебування у зареєстрованому шлюбі.

Оскільки подружжя не змогло дійти згоди щодо порядку поділу цього автомобіля, а фактично ним користується відповідач, суд, керуючись принципом диспозитивності та з урахуванням принципу пропорційності, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Рішення суду про поділ майна полягає у припиненні права спільної сумісної власності на автомобіль та виділенні його у власність відповідача.

Натомість, задля дотримання справедливості та принципу пропорційності, на відповідача покладається обов`язок сплатити позивачу грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно. Розмір цієї компенсації визначено як половина загальної ринкової вартості автомобілів станом на дату пред`явлення позовних вимог. Зазначена вартість становить 513172,00 грн, що означає присудження позивачці компенсації у розмірі 256586,00 грн. Розмір грошової компенсації, що підлягає стягненню на користь позивачка, відповідачем не спростований і не оспорювався.

У такий спосіб суд забезпечує справедливий баланс інтересів сторін, дозволяючи відповідачу зберегти користування майном, яке для нього, ймовірно, має більшу цінність, одночасно компенсуючи позивачу вартість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, що відповідає висновкам Верховного Суду у пунктах 84, 85 постанови від 22.02.2025 у справі № 629/3710/20 щодо порядку поділу спільного майна подружжя у подібних правовідносинах.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання цього позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2565,86 грн.

Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач позовні вимоги визнав, суд на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного 50% судового збору сплаченого за подання цього позову, тобто 1282,93 грн, тоді як решта судового збору у сумі 1282,93 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн витрат на проведення експертизи, оскільки експертиза була призначена та проведена для з`ясування обставин поділу майна, і її висновки лягли в основу рішення суду.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя таким чином:

1) припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на транспортний засіб марки SKODA, моделі Oktavia, 2016 року випуску,VIN код НОМЕР_2 та виділити вказане майно у власність ОСОБА_2 ;

2) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за одну другу частку ринкової вартості автомобіля в сумі 256586 (двісті п`ятдесят шість тисяч п`ятсот вісімдесят шість) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1282,93 грн.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України 1282,93 грн судового збору, сплаченого згідно квитанції №1145-6015-6894-9746 від 15.01.2025 на суму 1282,93 грн,

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000,00 грн витрат на проведення експертизи.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 06.10.2025