У Х В А Л А

20 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 462/1574/20

провадження № 61-9730ск25

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 01 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: приватний нотаріус Вегера Наталія Богданівна, Друга Львівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання заповіту дійсним,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2025 року ОСОБА_1 вперше звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду

від 01 травня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2025 року касаційну скаргу повернуто заявнику, на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

24 липня 2025 року ОСОБА_1 вдруге подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 01 травня 2025 року.

У касаційній скарзі просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувану постанову в частині заявленого нею позову та в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вказану ухвалу суд касаційної інстанції надіслав засобами поштового зв`язку 12 серпня 2025 року на адресу ОСОБА_1 , яка вказана в касаційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 , однак зворотне повідомлення на адресу суду не повернулось.

26 вересня 2025 року Верховний Суд повторно направив копію ухвали на поштові адреси заявника, а саме: 1) АДРЕСА_2 , особняк, АДРЕСА_3 ; 2) АДРЕСА_2 , особняк,

АДРЕСА_3 , яку остання отримала, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення № 914, №295.

Станом на 20 жовтня 2025 року вимоги ухвали суду касаційної інстанції ОСОБА_1 не виконала.

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини (зокрема, у справі «Пономарьов проти України») сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 393 ЦПК України питання про залишення касаційної скарги без руху суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.

Отже, ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали Верховного Суду від 31 липня 2025 року, а тому її касаційну скаргу необхідно визнати неподаною та повернути.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 44, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 01 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: приватний нотаріус Вегера Наталія Богданівна, Друга Львівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання заповіту дійсним, визнати неподаною та повернути.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко