Справа № 490/7672/25
н/п 2/490/4357/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.05.2025 між сторонами було розірвано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачкою. На утримання молодшого сина стягуються аліментні виплати, а в утриманні старшого сина відповідач участі в утриманні не приймає. На даний час син продовжує навчатись у навчальному закладі в Академії наук і технологій «Beehive» в 12-му класі. Син навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та забезпечувати себе. Таким чином, тягар утримання сина фактично лежить на одній позивачці, хоча сімейним законодавством передбачений обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Позивачка зазначає, що не має високого доходу, тому їй дуже складно утримувати дорослого сина та є потреба в стягненні аліментів з відповідача до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Беручи до уваги сімейний стан відповідача який є здоровим, працездатним (працює в АТ «НВКГ «Зоря - Машпроект») і як батько, зобов`язаний утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти в розмірі однієї шостої його заробітку (доходу) з дати подання даного позову та до закінчення навчання ОСОБА_3 чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

16.09.2025 року матеріали справи передано для розгляду судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 17.09.2025 року прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися.

В матеріалах справи міститься заява позивачки від 01.10.2025 року про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

20.10.2025 року відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позвні вимоги визнав повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається зі свідоцтва про народження від 17 липня 2007 року серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.05.2025 року у справі №490/3130/25 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Судовим наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 09.05.2025 року по справі №490/3500/25 стягното з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 06.05.2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачється з досліджених судом доказів, на даний час ОСОБА_3 продовжує навчатись у навчальному закладі в Академії наук і технологій «Beehive» (9904 С Парк Райз Вей, Сенді, Юта 84070) в 12-му класі.

Згідно з частиною 1 статті 28 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці визнають право дитини на освіту, і з метою поступового досягнення здійснення цього права на підставі рівних можливостей вони, зокрема: а) вводять безплатну обов`язкову початкову освіту; b) сприяють розвиткові різних форм середньої освіти, як загальної, так і професійної, забезпечують її доступність для всіх дітей та вживають таких заходів, як введення безплатної освіти та надання у випадку необхідності фінансової допомоги; с) забезпечують доступність вищої освіти для всіх на підставі здібностей кожного за допомогою всіх необхідних засобів; d) забезпечують доступність інформації і матеріалів у галузі освіти й професійної підготовки для всіх дітей; е) вживають заходів для сприяння регулярному відвіданню шкіл і зниженню кількості учнів, які залишили школу.

Відповідно до частини 1 статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Статтею 199 Cімейного кодексу України (надалі «СК України») визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Таким чином, Суд звертає увагу на те, що відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Даний позов пред`явлено про стягнення з відповідача на утримання повнолітньго сина, який продовжує навчання, аліментів в розмірі 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (частина 2 статті 200 СК України).

Згідно з статтею 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 Сімейного кодексу України, до яких відносяться: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як встановлено Судом, спільному сину сторін - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час виповнилось 18 років, він продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а за такого Суд, виходячи з принципів справедливості та розумності, враховуючи позицію відповідача щодо визнання позову, приходить до висновку про те, що сума аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів, буде достатньою та посильною для відповідача.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Зважаючи на викладене, Суд приходить до висновку, що заявлений позов слід задовольнити та визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 16 вересня 2025 року - дати звернення позивачки з позовом до суду та до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який продовжує навчання, аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 16 вересня 2025 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Саламатін О.В.