Номер провадження 2/754/2783/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Коваленко І.І. розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, ціна позову 40 726,25 грн,

Стислий виклад позицій сторін

24 жовтня 2024 Позивач засобами поштового зв`язку звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з цим позовом. Позивач просить стягнути з Відповідачки в порядку суброгації, як відшкодування завданої майнової шкоди, у розмірі 40 726,25 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що Відповідачка є винуватецею ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль, що був застрахований Позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО). Відповідно до страхового акту Позивач визнав ДТП страховим випадком та прийняв рішення про виплату власнику застрахованого автомобіля страхового відшкодування у розмірі 183 286,25 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідачки як водія транспортного засобу була застрахована в ТДВ СК "Альфа-Гарант".

Позивач стверджує, що ТДВ СК "Альфа-Гарант" здійснило виплату страхового відшкодування на його рахунок у розмірі 142 560,00 грн. У зв`язку з цим недоплачене страхове відшкодування у розмірі 40 726,25 грн необхідно стягнути з Відповідачки, винної в ДТП, керуючись статтями 993, 1194 ЦК України та статтею 27 Закону України "Про страхування" від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР (був чинний на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідачка своїм правом подання відзиву не скористалася.

Суд надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками на адресу Відповідачки, що є зареєстрованим її місцем проживання. 17 лютого 2025 року поштовий конверт повернуто з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстровано у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, є належним повідомленням та врученням судового рішення (пункт 4 частини восьмої статті 128, пункт 5 частини шостої статті 272 ЦПК України).

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

07.10.2023 о 12:50 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем "Dodge Journey" (д.н.з. НОМЕР_1 ) по пр-ту М. Бажана у м. Києві, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем "Toyota" д.н.з. НОМЕР_2 , що спричинило пошкодження вищевказаних транспортних засобів, чим порушила пункт 13.1 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 20.10.2023 у справі № 753/18390/23 Відповідачку було визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 31.10.2023.

Власником автомобіля "Toyota Rav 4" д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_2 (свідотцвто про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ).

19.01.2023 між ним та ПрАТ "Страховою компанією "УНІКА" укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу "КАСКО" № 370009/4615/0000062. Предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом "Toyota Rav 4" д.н.з. НОМЕР_2 та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням. Загальна страхова сума - 720 000,00 грн.

Відповідальність водія транспортного засобу "Dodge Journey", д.н.з. НОМЕР_1 станом на 07.10.2023 була застрахована відповідно до полісу №216652367, що видала ТДВ СК "Альфа-Гарант". Розмір страхової суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих (ліміт відповідальності) становить160000 грн на одного потерпілого (постанова Правління НБУ від 30.05.2022 № 109).

09.10.2023 ОСОБА_2 звернувся до Позивача із заявою про подію з ознаками страхового випадку. У цій заяві вказано, зокрема, що в разі визнання події страховим випадком, виплатити страхове відшкодування на СТО - ТОВ "Автосаміт на Столичному" (доказ - копія заяви № 4 від 09.10.2023).

09.10.2023 на ТОВ "Автосамит на столичному" був складений акт огляду транспортного засобу (дефектна відоммість) за участю власника. Відповідно до рахунку -фактури № ST23020052 від 13.10.2023, що видана ТОВ "Автосамит на столичному", вартість ремонту автомобіля "Toyota Rav 4" д.н.з. НОМЕР_2 та запчастин 155738 грн (без ПДВ). Сума ПДВ 31147,71 грн. Всього 186886,50 грн (з ПДВ).

19.10.2023 ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" визначила, що вартість матеріального збитку з урахуванням зносу становить 186886,50 грн, що відповідає вартості відновлювального ремонту визначеного на підставі рахунку СТО. Сума франшизи становить 3600,00 грн. Сума страхового відшкодування 183286,25 грн (страховий акт № 4 від 19.10.2023).

23.10.2023 року ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" перерахувало на користь ТОВ "Автосамит на столичному" суму страхового відшкодування у розмірі 183 286,25 грн (платіжне доручення № 119959 від 23.10.2023 з призначенням платежу "страхове відшкодування зр.дор 37009/4615/000062 від 19.01.2023р. без ПДВ").

22.12.2023 ТДВ СК "Альфа-Гарант" переказало Позивачу суму коштів у розмірі 142 560,00 грн, призначення платежу - "101*Страхове відшкодування в порядку регресу згідно зі страховим актом №ЦВ/23/6236 за договором страхування № 216652367 від 05.09.2023. Без ПДВ. (платіжне доручення № 41434 від 22.12.2023).

Позивач не надав суду страховий акт № ЦВ/23/6236, на підставі якого ТДВ СК "Альфа-Гарант" визначило суму страхового відшкодування. Тому Суд виходить з того, що відповідно до відомостей платіжного доручення ця сума не включає суму ПДВ.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР (був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом цієї норми, за загальним правилом: по-перше, шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі; по-друге, це робить особа, яка безпосередньо її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах. Це означає, що шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відповідальність винної особи виникає лише в тому разі, коли розміру страхового виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу (надалі - Поліс ОСЦПВ) недостатньо для повного покриття завданої шкоди.

Відповідальність винної особи розраховується як різниця між повним розміром шкоди та страховою виплатою за Полісом ОСЦПВ. Іншими словами винна особа несе відповідальність лише за ту частину шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням.

Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов?язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов?язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV)) (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17, від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).

Сума страхового відшкодування за договором (полісом ОСЦПВ) визначається з урахуванням положень Закону, який встановлює, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV), - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону № 1961-IV).

Водночас реальними збитками, які підлягають відшкодуванню потерпілому, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу (див. висновок Верховного Суду щодо застосування статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України у постановах від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16, від 08 вересня 2025 року у справі № 161/3803/24). І якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації (постанова Верховного Суду від від 08 вересня 2025 у справі № 161/3803/24).

Тому правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) (див. висновок Верховного Суду України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15).

Водночас, оскільки відповідальність винної особи розраховується як різниця між повним розміром шкоди та страховою виплатою за Полісом ОСЦПВ, слід ураховувати, що відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV), якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт "а" пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ. У разі проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ, позивач має право на відшкодування сплаченого ним податку за рахунок страхової компанії, якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами (постанови Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20).

Отже, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів має обов`язок відшкодування ПДВ потерпілій особі (її правонаступнику), якщо понесення витрат зі сплати цього податку буде підтверджено відповідними доказами.

Відповідно до наданих Позивачем доказів, загальна вартість відновлювального ремонту та деталей згідно з рахунком-фактурою СТО № ST23020052 від 13.10.2023 становила 186 886,25 грн, включаючи ПДВ у сумі 31147,71 грн. Ця ж сума була визначена Позивачем як вартість матеріального збитку з рахуванням зносу.

Проте, 22.12.2023 ТДВ СК "Альфа-Гарант" (страховик ОСЦПВ) переказало Позивачу 142560,00 грн як страхове відшкодування в порядку регресу згідно зі страховим актом №ЦВ/23/6236 за договором страхування № 216652367 від 05.09.2023, при цьому в призначенні платежу було зазначено "Без ПДВ".

Позивач не надав суду страховий акт № ЦВ/23/6236, на підставі якого ТДВ СК "Альфа-Гарант" визначило вказану суму страхового відшкодування. Клопотання про його витребування не заявляв. Ненадання цього документа унеможливлює перевірку страхової виплати ОСЦПВ. Тому Суд, керуючись частиною першою статті 81 ЦПК України, виходить з того, що ця сума розрахована відповідно до Закону № 1961-IV, тобто з урахуванням зносу і без ПДВ, оскільки: призначення платежу вказує "Без ПДВ"; страховики ОСЦПВ спочатку виплачують суму без ПДВ (п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV), виплата ОСЦПВ розраховується з урахуванням зносу (ст. 29 Закону № 1961-IV).

Позивач не довів суду, що він надав ТДВ СК "Альфа-Гарант" документи, які підтверджують сплату ПДВ для отримання його відшкодування відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV.

Позивач, як страховик, який виплатив відшкодування, має право суброгації в межах своїх фактичних затрат (183286,25 грн) на різницю між повним розміром шкоди і виплатою ОСЦПВ. Повний розмір шкоди (без зносу, з ПДВ) = 186886,50 грн. Виплата ОСЦПВ (з урахуванням зносу, без ПДВ) = 142560,00 грн. Різниця, за яку відповідає винна особа, включає: суму зносу (різниця між вартістю нових та зношених деталей); суму ПДВ, яку не покриває страховик ОСЦПВ.

Позивач заплатив СТО суму 183 286,25 грн (повний збиток 186886,50 грн мінус франшиза 3600,00 грн), тому його фактичні витрати для цілей суброгації - 183 286,25 грн. Водночас, ця сума включає суму ремонту та деталей 155738,54 грн (без ПДВ) та 31147,71 грн (ПДВ). ТДВ СК "Альфа-Гарант" відшкодувало Позивачеві страхове відшкодування в сумі 142560,00 грн без ПДВ.

Страховик КАСКО (який є правонаступником потерпілого у вимозі до винної особи) не надав суду докази звернення до страховика ОСЦПВ із підтвердженням оплати ремонту для отримання ПДВ-доплати, тома сума ПДВ, залишається частиною шкоди, яка не була відшкодована страховиком ОСЦПВ, і не може покладатися на винну особу, оскільки ця сума входить у ліміт відповідальності страховика ОСЦПВ і є його прямим обов`язком після надання відповідних документів.

Стягнення з Відповідачки (винної особи) тієї частини ПДВ, яка може бути відшкодована СК ОСЦПВ (при наданні чека/квитанції про оплату ремонту), означатиме покладання на неї обов`язку відшкодувати шкоду в межах ліміту відповідальності СК ОСЦПВ (оскільки ПДВ входить у ліміт, а його доплата є обов`язком СК), що суперечить статті 1194 ЦК України, пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV та усталеній позиції Верховного Суду, що покладання обов?язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Позивач до позовної заяви не надав суду докази, на підставі яких визначена сума страхового відшкодування у розмірі 142560,00 грн. Тому Суд виходить з того, що вартість ремонту та деталей без зносу (без ПДВ) становить 155738,75 грн. Виплата ОСЦПВ за ремонт автомобіля (без ПДВ, зі зносом) - 142560,00 грн. Відповідно Відповідачка має сплатити Позивачеві різницю в сумі 9 578,54 грн (183 286,25 (сума страхового відшкодування КАСКО) - 142 560,00 (страхове відшкодування ОСЦПВ без ПДВ)- 31 147,71 (ПДВ).

У решті Суд відмовляє з підстав недоведеності (зокрема, ненадання доказів звернення за доплатою ПДВ до страховика ОСЦПВ та ненадання страхового акту СК ОСЦПВ).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України). Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу ((частина четверта статті 83 ЦПК України)..

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Позивач не виконав свого обов`язку доказування відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України та частини другої статті 83 ЦПК України, оскільки не надав суду достатніх доказів (частина перша статті 80 ЦПК України), які б у своїй сукупності підтверджували правомірність стягнення всієї заявленої суми (40726,25 грн) з Відповідачки.

Позивач не довів, що він вичерпав можливість отримати ПДВ від страховика ОСЦПВ у порядку, встановлного пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV, і не надав відповідних доказів, які б підтверджували розрахунок страхового відшкодування за договором ОСЦПВ. Суд не може ґрунтувати свої висновки на припущенні, що Відповідачка несе відповідальність за цю частину шкоди.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до вимог статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 9 578,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" судовий збір у розмірі 772,10 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач (Стягувач) Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" (місцезнаходження: вул. Олени Теліги, буд. 6 - В, м. Київ; ).

Відповідач (Боржник) ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Інна КОВАЛЕНКО