УХВАЛА

21 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 760/1774/24

провадження № 61-10382ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельников Денис Олександрович, на постанову Київського апеляційного суду від 6 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Аграрний фонд» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельников Д. О., за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 6 серпня 2025 року, повний текст якої складено

8 серпня 2025 року (вх. № 25146/0/220-25).

Ухвалою Верховного Суду від 1 вересня 2025 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

4 вересня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельников Д. О., за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 6 серпня 2025 року, повний текст якої складено

8 серпня 2025 року (вх. № 27711/0/220-25).

Ухвалою Верховного суду від 15 вересня 2025 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

7 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав за допомогою підсистеми «Електронний суд» заяву про відкликання касаційної скарги (вхідний № 25146/0/220-25).

Відповідно до частини третьої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відкликати її до постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження від особи, яка подала скаргу, надійшла заява про її відкликання.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 подав заяву про відкликання касаційної скарги

від 11 серпня 2025 року вх. № 25146/0/220-25 до постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження, така заява підлягає задоволенню, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом.

15 жовтня 2025 року ОСОБА_1 у підсистемі «Електронний суд» сформував заяву про відстрочення сплати судового збору, яку зареєстровано 16 жовтня 2025 року.

17 жовтня 2025 року ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» подав касаційну скаргу у новій редакції з доказами її надсилання відповідачу.

Так, заяву про відстрочення сплати судового збору ОСОБА_1 мотивує тим,

що 24 вересня 2024 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення у справі № 755/4855/22. Відповідно до довідки державного виконавця у зазначеному виконавчому провадженні станом на 28 серпня 2025 року з ОСОБА_1 стягнено 512 321,45 грн, а також виконавчий збір. 26 вересня

2024 року державний виконавець наклав арешт на кошти заявника; 1 жовтня

2024 року визначив поточний рахунок НОМЕР_1 фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій на суму, яка протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом станом на 1 січня поточного року, тобто не більше 16 000 грн на місяць. Заявник також зауважує, що внаслідок збройної агресії та запровадження воєнного стану відбулось зростання цін, що також позбавляє його можливості сплатити судовий збір.

Ураховуючи викладені обставини, заявник позбавлений можливості сплатити судовий збір на виконання ухвали Верховного Суду від 15 вересня 2025 року, тому з метою реалізації права на касаційне оскарження просить відстрочити йому сплату судового збору.

На підтвердження зазначеного заявник долучив до заяви довідку Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25 серпня 2025 року; постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 вересня 2024 року; постанову про арешт коштів боржника від 26 вересня 2024 року; постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій

від 1 жовтня 2024 року.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

За змістом статті 136 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони і особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Законом України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Стаття 136 ЦПК України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, виходячи із майнового стану сторони, водночас саме стаття 8 Закону України «Про судовий збір», яка є спеціальною, конкретизує порядок, умови такого звільнення і коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга статті 8 Закону України «Про судовий збір»).

З тлумачення статті 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені

в статті 5 вказаного Закону, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду, навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Умови, визначені у пункті 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу за попередній календарний рік.

Таким чином, пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначає, що для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити розмір річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Проте заявник не надав доказів, які підтверджують розмір його річного доходу за попередній календарний рік.

При цьому, перевірячи доводи заявника про примусове виконання рішення суду

у справі № 755/4855/22, касаційним судом встановлено, що постановою

від 2 жовтня 2024 року знято арешт з поточного рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 .

Принагідно зауважити, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 755/4855/22 було відкрито станом на день подання ОСОБА_1 апеляційної скарги на рішення Солом`янського районного суду

міста Києва від 18 березня 2025 року у цій справі, і, як вбачається з ухвали Київського апеляційного суду від 28 квітня 2025 року, судовий збір позивач сплатив у розмірі, визначеному статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Суд відхиляє довід заявника про те, що зростання цін позбавляє його можливості сплатити судовий збір, оскільки ним не наведено логічного обґрунтування такого твердження.

Отже, заявником не доведено обставин, які б свідчили про наявність достатніх підстав для розстрочення сплати судового збору; не надано доказів, які б підтверджували розмір його річного доходу за 2024 рік. Тому заява про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частини другої статті 127 ЦПК України).

Також слід зазначити, що під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду, а з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 4 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції»).

Касаційний суд вважає, що з урахуванням встановлених обставин ОСОБА_1 на засадах верховенства права необхідно забезпечити доступ до незалежного і безстороннього вирішення спору за встановленою процедурою.

Суд касаційної інстанції з урахуванням положень частини другої

статті 127 ЦПК України дійшов висновку про продовження заявнику строку для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного в ухвалі Верховного Суду

від 15 вересня 2025 року, на п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Керуючись статтями 127, 393, 398 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельников Денис Олександрович, на постанову Київського апеляційного суду

від 6 серпня 2025 року (від 11 серпня 2025 року вх. № 25146/0/220-25) повернути заявнику.

Продовжити ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного в ухвалі Верховного Суду від 15 вересня 2025 року, на п`ять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимоги ухвали Верховного Суду

від 15 вересня 2025 року скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко