Справа № 2-7355/11
Провадження № 4-с/161/86/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої судді Плахтій І.Б.

з участю секретаря судових засідань Маєвської Х.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Москвичовим Сергієм Ігоровичем, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», суб`єкт оскарження: Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в.о. начальника відділу Тетяна Чиж, на бездіяльність державної виконавчої служби, -

В С Т А Н О В И В :

28 серпня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із вищевказаною скаргою, на обґрунтування якої зазначив, що в провадженні Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, правонаступником якого є Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало на виконанні ВП № 52510495 (ідентифікатор доступу А3Г871Б4Б7ЕЕ) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «НАДРА», правонаступником якого є ТзОВ «Брайт Інвестмент» (ухвала Луцького міськрайонного Волинської області від 22 лютого 2022 у справі № 2-7355/11) заборгованості за виконавчим листом 2-7355/2011, виданим 29 лютого 2012 року на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного Волинської області від 24 січня 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 231608, 31 грн., 850 грн. судового збору та по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного. Згідно інформації АСВП від 18 серпня 2025 року в межах ВП № листопада 2016 року звернено стягнення на кошти боржника на рахунках в банку шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника (рахунків) а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 у ПАТ КБ «Приват Банк»; виконавчий збір не стягувався; 24 лютого 2017 року винесена постанова про повернення виконавчого листа стягувачу з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 30 липня 2025 року боржник звернувся до ДВС із заявою про зняття арештів з вищезазначених рахунків, мотивуючи це тим, що відповідно до ухвали Господарського суду Волинської області від 07 вересня 2016 року у справі № 5004/933/12 ФОП ОСОБА_1 визнано банкрутом, затвердження звіту ліквідатора, з виключенням його з ЄДРЮОФОП та ГФ, що відповідно до ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції на час винесення ухвали), є підставою вважати, що зобов`язання боржника перед кредиторами є погашеними. 07 серпня 2025 року боржник отримав відповідь ДВС від 05 серпня 2025 року вих. № 115088 за підписом в.о. начальника відділу Тетяни Чиж з якої вбачається, що ВП № 52510495 є завершеним (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»). Заборгованість боржника є непогашеною і як наслідок, відповідно до приписів ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», заява не підлягає до задоволення. Боржник, вважає бездіяльність в.о. начальника відділу Тетяни Чиж неправомірною та такою, яка порушує його законні права на розпорядження власністю. Вказує, що розрахунки з кредиторами і, зокрема, ПАТ КБ «Надра» були здійснені боржником у вересні 2016 року. Тобто, станом на липень 2025 року заборгованість боржника перед ПАТ КБ «Надра», і відповідно перед новим стягувачем - ТзОВ «Брайт Інвестмент», вважається погашеною. Крім того, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року у справі № 2-7355/11, провадження № 6/161/74/25, яка набрала законної сили 28 березня 2025 року, відмовлено у задоволенні заяви ТзОВ «Брайт Інвестмент» про отримання дублікату виконавчого листа. На підставі наведеного, просить суд скасувати арешт накладений на кошти боржника ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк», який було накладено постановою державного виконавця Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 22 листопада 2016 року у виконавчому провадженні № 52510495.

До початку судового засідання представник скаржника подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив скаргу задовольнити.

Від представника Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, при розгляді скарги покладається на розсуд суду.

Представник стягувача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

У провадженні Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, правонаступником якого є Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало на виконанні ВП № 52510495 (ідентифікатор доступу А3Г871Б4Б7ЕЕ) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «НАДРА», правонаступником якого є ТзОВ «Брайт Інвестмент» (ухвала Луцького міськрайонного Волинської області від 22 лютого 2022 року у справі № 2-7355/11), заборгованості за виконавчим листом 2-7355/2011, виданого 29 лютого 2012 року на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного Волинської області від 24 січня 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 231608, 31 грн., 850 грн. судового збору та по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з кожного.

Згідно інформації АСВП від 18 серпня 2025 року в межах ВП № листопада 2016 року звернено стягнення на кошти боржника ОСОБА_1 на рахунках в банку шляхом винесення постанови про арешт коштів боржника (рахунків) а саме: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; № НОМЕР_3 у ТАТ КБ «ПриватБанк»; виконавчий збір не стягувався; 24 лютого 2017 року винесена постанова про повернення виконавчого листа стягувачу з підстав передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року у справі № 2-7355/11, провадження № 6/161/74/25, яка набрала законної сили 28 березня 2025 року, відмовлено у задоволенні заяви ТзОВ «Брайт Інвестмент» про видачу дублікату виконавчого листа.

30 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до ДВС, із заявою про зняття арештів з вищезазначених рахунків.

Згідно відповіді ДВС від 05 серпня 2025 року вих. № 115088 за підписом в.о. начальника відділу Тетяни Чиж вбачається, що ВП № 52510495 є завершеним (п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» ). Заборгованість боржника є непогашеною і як наслідок, відповідно до приписів ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», заява не підлягає до задоволення.

У своїй скарзі боржник зазначає, що відповідно до ухвали Господарського суду Волинської області від 07 вересня 2016 року у справі № 5004/933/12 ФОП ОСОБА_1 визнано банкрутом, затвердження звіту ліквідатора, з виключенням його з ЄДРЮОФОП та ГФ, що відповідно до ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції на час винесення ухвали), є підставою вважати, що зобов`язання боржника перед кредиторами є погашеними. Боржник, вважає бездіяльність В.О. начальника відділу Тетяни Чиж неправомірною та такою, яка порушує його законні права на розпорядження власністю.

Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно із частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню ( постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

Як встановлено під час розгляду скарги, виконавче провадження № 52510495 було завершено, однак арешт, який був накладений постановою державного виконавця Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 22 листопада 2016 року у виконавчому провадженні № 52510495 на кошти боржника ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк», суб`єктом оскарження скасованим не був та продовжує існувати по даний час.

Суд зауважує, що наявність протягом тривалого часу нескасованих обтяжень, за умови відсутності виконавчого провадження, дійсного виконавчого документу та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору з боржника, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що з моменту повернення виконавчого листа (27 лютого 2017 року), виданого первісному стягувачу, він повторно до органу ДВС не пред`являвся, а також ту обставину, що новому стягувачу було відмовлено у видачі дублікату виконавчого листа, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги та про необхідність її задоволення. Обґрунтовані підстави для продовження арешту коштів боржника відсутні.

Керуючись ст. ст. 448, 449 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Зобов`язати посадових осіб Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт, який був накладений постановою державного виконавця Рожищенського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 22 листопада 2016 року у виконавчому провадженні № 52510495 на кошти боржника ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала у повному обсязі складена 13 жовтня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області І.Б. Плахтій