ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УСГ на ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 10 липня 2025 року про повернення позовної заяви у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УСГ до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2024 року ПрАТ СК УСГ звернулося до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2025 року цивільну справу за позовом ПрАТ СК УСГ до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування передано за територіальною юрисдикцією до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська (а.с.50)

Ухвалою Соборного районного суду м.Дніпра від 07 травня 2025року позовну заяву ПрАТ СК УСГ до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - залишено без руху у зв`язку з тим, що позивачем не зазначено місце проживання чи перебування відповідача та позивача повідомлено про необхідність не пізніше трьох днів з дня отримання ним даної ухвали виправити недоліки позовної заяви.

Ухвалою Соборного районного суду м.Дніпра від 10 липня 2025 року позовну заяву ПрАТ СК УСГ до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування визнано не поданою та повернуто позивачеві, на підставі п.3 ст.185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ПрАТ СК УСГ просить ухвалу суду від 10 липня 2025 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до положень частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Згідно з п.4 ч.1ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановлено, у листопаді 2024 року ПрАТ СК УСГ звернулося до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування (а.с.1, 2).

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2025 року цивільну справу за позовом ПрАТ СК УСГ до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування передано за територіальною юрисдикцією до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська (а.с.50)

Ухвалою Соборного районного суду м.Дніпра від 07 травня 2025 року позовну заяву ПрАТ СК УСГ до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - залишено без руху, з тих підстав, що позивачем не зазначено відомостей про місце проживання або реєстрації відповідача (а.с.58, 59).

13 травня 2025 року на виконання вимог ухвали Соборного районного суду м.Дніпра від 07 травня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, представником позивача подано до суду позовну заяву з усуненими недоліками, та вказано, що відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.61-64).

Однак, оскарженою ухвалою Соборного районного суду м.Дніпра від 10 липня 2025 року позовну заяву ПрАТ СК УСГ до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування визнано не поданою та повернуто позивачеві, на підставі п.3 ст.185 ЦПК України (а.с.72, 73).

Суд першої інстанції в оскарженій ухвалі від 10 липня 2025 року посилався на те, що позивачем, відповідно до ухвали суду від 07 травня 2025 року про залишення позовної заяви без руху, не було усунуто недоліки щодо зазначення місця реєстрації (проживання) відповідача, оскільки не надано доказів проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1 , також дане не підтвердилось наданими на запити відповідями.

Згідно норм законодавства України кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, а на суд в свою чергу покладено обов`язок повного та всебічного розгляду спорів, які виникли, що можливо лише під час розгляду справи по суті.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Водночас не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року).

ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. russia, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Rada Cavanilles v. Spain», § 49, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1998 року).

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Слід зазначити, суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув, не перевірив належним чином доводи позивача, та у порушення норм процесуального права, дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі п.3 ст.185 ЦПК України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 10 липня 2025 року про повернення позовної заяви скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УСГ - задовольнити.

Ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра від 10 липня 2025 року про повернення позовної заяви у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія УСГ до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова