Провадження № 2/161/5659/25
У Х В А Л А

про забезпечення позову

15 жовтня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі головуючого судді Черняка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 29 вересня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження.

15 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла заява позивача про забезпечення позову у справі, в якій він просить суд накласти арешт на майно, належне відповідачу ОСОБА_4 (на перукарню /літер А-9/ пл.74.8, котра розташована у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), по причині можливого ускладнення виконання рішення у разі відчуження відповідачем вказаного майна.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Згідно зі ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З матеріалів справи встановлено, що між сторонами наявний спір щодо визнання недійсним договору на підставі якого ОСОБА_2 відчужено належне йому майно ОСОБА_2 .

Зі змісту позову вбачається, що у ОСОБА_2 наявна заборгованість перед позивачем згідно рішення суду від 17.12.2024 року.

Однак, ОСОБА_2 відчужив майно, що перебувало у його власності на момент укладення договору позики своєму брату, який в подальшому здійснив його продаж.

На думку позивача, наявні підстави вважати, що вказані дії вчинено з метою уникнення виконання зобов`язань.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25 травня 2020 року (справа №759/3972/18), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) сформульовано висновок про те, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

На думку суду, у заяві належним чином обґрунтовано, факт існування обставин, що можуть свідчити про реальну можливість невиконання рішення суду в разі задоволення позову.

Такий захід забезпечення позову як арешт спірного майна дозволить попередити потенційні труднощі під час виконання рішення суду за результатами розгляду цієї справи. Невжиття заходів забезпечення позову, у випадку його задоволення можуть ускладнити виконання рішення суду.

Арешт спірного об`єкта нерухомого майна унеможливить його відчуження та завідомо убезпечить інтереси обох сторін спору й забезпечить збалансованість інтересів сторін рівним чином, до ухвалення остаточного рішення в цій справі.

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що арешт спірного нерухомого майна як вид забезпечення позову є співмірним з позовними вимогами.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, вони застосовуються на час розгляду справи.

З наведених мотивів, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад спірних правовідносин, обґрунтування позову та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на:

-перукарню /літер А-9/ пл.74.8, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу направити для виконання Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43006, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 27А), а також сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк