Справа № 536/1307/25
Провадження №2/524/4798/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.,

за участю секретаря судових засідань Воблікової І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (далі ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ) 43875,00 грн заборгованості за кредитним договором № 21308-06/2024, а також 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

В обґрунтування позову ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» вказувало, що 19 червня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі ТОВ «Стар Файненс Груп») та ОСОБА_1 уклали договір № 21308-06/2024, за умовами якого відповідач отримав 15000,00 грн.

ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 15000,00 грн, а остання свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 43875,00 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за основним боргом, 21375,00 грн нараховані проценти, 7500,00 грн заборгованість за пенею, штрафами.

30 жовтня 2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» уклали договір факторингу № 30102024, за умовами якого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право грошової вимоги, зокрема, за договором № 21308-06/2024 від 19 червня 2024 року.

Ухвалою від 04 липня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився; у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася з клопотанням про розгляд справи без її участі.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон № 675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Суд установив, що 19 червня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 21308-06/2024, відповідно до якого ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачу кредит у сумі 15000,00 грн строком на 120 днів.

Зазначений договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора W481.

Сторонами вказаного кредитного договору погоджено денну процентну ставку за кредитом у розмірі 1,50% (пункт 1.4.1), графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту.

30 жовтня 2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» уклали договір факторингу № 30102024, за умовами якого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право грошової вимоги, зокрема, за договором № 21308-06/2024 від 19 червня 2024 року.

На підтвердження заборгованості позивач надав розрахунок за кредитним договором № 21308-06/2024 від 19 червня 2024 року, відповідно до якого загальна заборгованість складає 43875,00 грн, з яких: 15000,00 грн заборгованість за основним боргом, 21375,00 грн нараховані проценти, 7500,00 грн заборгованість за пенею, штрафами.

Матеріалами справи підтверджується, що сторони погодили конкретні умови кредитування, сплату відсотків за користування кредитними коштами; відповідач ознайомлений з умовами кредитування під підпис. Відповідач, як позичальник, взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість.

Щодо вимог позивача про стягнення неустойки за кожен день неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, суд зазначає наступне. З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. 15 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі вищевикладеного, вимога в частині стягнення неустойки за кожен день неналежного виконання зобов`язання у сумі 7500,00 грн з відповідача задоволенню не підлягає.

Ураховуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача 36375,00 грн заборгованості за договором № 21308-06/2024 від 19 червня 2024 року, з яких: 15000,00 грн заборгованість за основним боргом, 21375,00 грн нараховані проценти.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду, позивач на підтвердження понесення витрат у сумі 7000,00 грн на правову допомогу долучив до позовної заяви договір про надання правової допомоги № 012-25 від 03 березня 2025 року.

Отже, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази, а тому з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 5803,70 грн.

При цьому суд ураховує, що за правилами частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а передбачені частиною четвертою статті 141 ЦПК України підстави для відступу від загального правила розподілу судових витрат у даному випадку відсутні.

Керуючись статтями 12, 13, 76-78, 81, 89, 128, 131, 133, 141, 263265, 279, 280284, 352, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованість за договором № 21308-06/2024 від 19 червня 2024 року в сумі 36375 (тридцять шість тисяч триста сімдесят п`ять) грн 00 коп., судовий збір у сумі 2008 (дві тисячі вісім) грн 41 коп., та витрати на правову допомогу у сумі 5803 (п`ять тисяч вісімсот три) грн 70 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття відповідної постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», , адреса: вул. М. Грушевського, буд.10, м. Київ

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Т. М. Ковальчук