Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2-н/641/2169/2025 Справа № 636/7662/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Маньковська О.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу -

В С Т А Н О В И В:

На підставі ухвали Чугуївського міського суду Харківської області від 09.09.2025 року до суду надійшла заява ТОВ «Газорозподільні мережі України», в особі ХФ ТОВ «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 2281,44 грн та судові витрати.

Відповідно до положень ст.ст. 160, 167 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 ЦПК України. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Як вбачається з заяви про видачу судового наказу, заявник просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, за адресою: - АДРЕСА_1 , що нараховані у зв`язку із неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань як споживача послуг щодо обслуговування нерухомого майна.

При цьому, доданими до матеріалів справи документами підтверджено набуття права на спадщину за законом ОСОБА_1 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У постанові від 07 липня 2020 року у справа N 910/10647/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за послуги з розподілу природного газу, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного, до спірних правовідносин підлягають застосування правила виключної підсудності, передбачені частиною першою статті 30 ЦПК України.

Положеннями ч. 8 ст. 165 ЦПК України, визначено, що Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

Таким чином, з огляду на те, що передання заяви за підсудністю можливе лише за наявності підстав, визначених положеннями ч. 8 ст. 165 ЦПК України, враховуючи, що боржником в даному випадку є фізична особа, спір виник з приводу нерухомого майна, що розташоване за межами Слобідського району м. Харкова, суддя приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 160,165,167 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», в особі Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу - відмовити.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя -О. О. Маньковська