Провадження № 2-о/357/382/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року місто Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О.В., за участю секретаря судового засідання Бондар Ж.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 3 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

28.08.2025 представник заявниці, адвокат Коломієць Тетяна Олександрівна, звернулася до суду з вказаною заявою, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 являється співвласником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 від 26.04.1994, виданого Виробничим об`єднанням «Білоцерківшина». Однак, у вказаному свідоцтві про право власності зазначено невірно її прізвища « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_4 ». Вказаний недолік перешкоджає їй у реалізації права власності на майно, ускладнює передачу квартири у спадок, у дар або при відчуженні майна. Тому, просила у судовому порядку встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на житло, що видане 26.04.1994 Виробничим об`єднанням «Білоцерківшина», яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві власності ОСОБА_1 .

01.09.2025 судом постановлено ухвалу, якою заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.09.2025 10:00.

29.09.2025 судом постановлено ухвалу, якою залишено без руху заяву та встановлено строк для усунення недоліків заяви.

30.09.2025 представник заявниці, адвокат Коломієць Тетяна Олександрівна, подала до суду документи на виконання ухвали суду від 29.09.2025.

Заявниця - ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату,час та місце засідання повідомлена належним чином та її представник подала до суду заяву, про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника та просила заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити у повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату,час та місце засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, підтримує.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини, спірні правовідносини, з посиланням на докази та норми права.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Встановлено, що заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з 09 жовтня 1975 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено копією паспорта Серії НОМЕР_3 , виданого Міським відділом № 1 Білоцерківського МУГУ МВС України у Київській області 18 листопада 1997 року.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , 1941 року народження, з 09 жовтня 1975 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджено копією паспорта Серії НОМЕР_4 , виданого Міським відділом № 1 Білоцерківського МУГУ МВС України у Київській області 08 лютого 2002 року.

Зі свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_5 від 27 січня 1967 року, виданого Улаковською сільською радою Гомельського району, Гомельської області, актовий запис № 3, копій паспортів та свідоцтва про народження заявниці вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 з 10 січня 1967 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, у зв`язку з чим прізвище заявниці змінено з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_4 ».

З копії Свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1994 року, виданого згідно із наказом виробничого об`єднання «Білоцерківшина» № 505 від 26 квітня 1994 року, вбачається, що Виробниче об`єднання «Білоцерківшина» посвідчило, що квартира АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної власності громадянам: ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , у в`язку з чим, за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Білоцерківським МБТІ було зареєстровано право власності на вказану квартиру, що підтверджується відповідним записом у реєстровій книзі № 103 реєстр № 12253 від 03 листопада 1994 року, що також узгоджується із записами у будинковій книзі на квартиру 03.11.1994, технічному паспорті на квартиру від 22.03.1994 та копії ордеру № 683 від 21.07.1975.

Згідно Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 15 вересня 2025 року за № 056/1276-а5, записи прізвища українською мовою у досліджуваних документах « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_3 » попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах є ідентичними.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить їй і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі.

Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати, зокрема, особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй.

У даному випадку заявником доведено викладені у заяві обставини, та доведено, що встановлення вказаного факту має для неї юридичне значення, а організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки юридична особа - Виробниче об`єднання «Білоцерківшина», правонаступником якого було ВАТ «Росава», припинило свою діяльність, у зв`язку із визнанням банкрутом, що підтверджено Витягом з сайту rosava.com де зафіксовано, що правонаступником Виробничого об`єднання «Білоцерківшина» є ВАТ «Росава», Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо реєстрації припинення юридичної особи - ВАТ «Росава», копією ухвали Господарського суду Київської області від 12.05.2020 у справі № Б8/191 10.

Відповідно до ч.1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, враховуючи, що встановлення вказаного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 263, 265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло від 26 квітня 1994 року, видане Виробничим об`єднанням «Білоцерківшина» згідно із наказом № 505 від 26 квітня 1994 року, щодо посвідчення права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , зокрема ОСОБА_7 , дійсно належить ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому повний текст рішення не був вручений у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявниця ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Рішення складено 17.10.2025.

Суддя: О. В. Бондаренко