Справа № 946/6392/25
Провадження № 2-о/946/223/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

присяжних Пащенко Т.С., Степаненко О.Д.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи Ізмаїльський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , про оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померлим, -

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2025 року заявниця звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області із заявою про оголошення померлим свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заяву обґрунтовує тим, що її син проходив військову службу на посаді стрільця-санітара 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . 12 липня 2024 року нею отримано сповіщення №1/6827 про те, що її син безвісти 09 липня 2024 року під час виконання бойового завдання поблизу села Берестове Куп`янського району Харківської області. Згідно наказу командиру Військової частини НОМЕР_1 від 09 липня 2024 року за №2802 за наслідками службового розслідування вповноваженим органом було встановлено факти, що вказують на обставини зникнення безвісти ОСОБА_3 під час виконання обов`язків військової служби в районі дій під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №8 від 02 липня 2025 року ОСОБА_4 вважається зниклим безвісти на території Бойових дій. 15 липня 2024 Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області внесено відомості до реєстру досудових розслідувань за №0000950 за фактом зникнення ОСОБА_3 , яке на даний час перебуває у провадженні вказаного відділу поліції. Зі слів свідків ОСОБА_3 міг загинути ІНФОРМАЦІЯ_3 під час бою на території села Берестове Куп`янського району Харківської області. З 09 липня 2024 року зник зв`язок з ОСОБА_3 і до сьогодні він за місцем свого проживання не з`являвся, ніяких відомостей про його місце перебування їй, заявниці, не надходило. Зазначає, що єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про оголошення ОСОБА_3 померлим.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі.

У письмових поясненнях представник Міністерства оборони України зазначає, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 на даний час немає, а подана до суду заява є передчасною. Зокрема вказує, що у цій справі заявниця посилається обставини ймовірної загибелі її сина та на підтвердження надала до суду копії документів від Військової частини НОМЕР_1 , які підтверджують зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_3 , 1979 р.н., 09.07.2024 в районі населеного пункту Берестове Куп`янського району Харківської області. Так, з наданих заявницею документів, а саме акту службового розслідування вбачається, що за висновками службового розслідування був встановлений факт саме зникнення безвісті військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , а факт його загибелі не встановлено. Відповідно до встановленого керівними документами порядку, на підставі проведеного службового розслідування мав бути виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 на підставі якого зниклий безвісті ОСОБА_3 повинен був виведений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Тобто, ОСОБА_3 командуванням військової частини НОМЕР_1 вважається зниклим безвісти військовослужбовцем під час виконання бойового завдання неподалік населеного пункту Берестове Куп`янського району Харківської області. При цьому заявниця не надала до суду наказів командира військової частини НОМЕР_1 виданих за результатами проведення службового розслідування, а також наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), щодо виведення ОСОБА_3 у розпорядження. Також, згідно положень діючого законодавства члени сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця, або у разі потрапляння його в полон, мають право на отримання його грошового забезпечення. Відповідно до правових позицій Верховного Суду участь військової частини у розгляді справ про оголошення померлими зниклих безвісті військовослужбовців є обов`язковою, тому що рішення суду вплине на права та обов`язки військової частини. Зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що оголошення померлим сина, заявниця пов`язує із наміром реєстрації смерті військовослужбовця ОСОБА_3 для отримання свідоцтва про смерть, отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця, одноразової грошової допомоги передбаченої для сім`ї загиблого захисника України, саме тому, в якості заінтересованої особи заявниця зазначила у заяві Міністерство оборони України. При цьому слід звернути увагу суду, що зниклий безвісті ОСОБА_3 був лише увільнений від посади та зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , а тому прийняте судом рішення за результатами розгляду заяви вплине на права та обов`язки військової частини НОМЕР_1 , яка у разі такого судового рішення зобов`язана буде виключити ОСОБА_3 зі списків особового складу частини та припинити щомісячні виплати його грошового забезпечення членам сім`ї зниклого безвісті військовослужбовця. Необхідно враховувати те, що місце зникнення безвісті ОСОБА_3 є район н.п. Берестове Куп`янського району Донецької області, яке до теперішнього часу є зоною активних бойових дій (що обмежує можливість здійснення розшуку тіл загиблих захисників України), а тому ще не минув строк (шість місяців) з дня закінчення активних бойових дій, на місці, яке заявниця зазначила у своїй заяві, як місце ймовірної смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Водночас слід вказати, що обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника. Міноборони вважає, що заявник не врахував правові позиції Верховного Суду, які є обов`язковими при застосуванні норм права визначених ст.46 ЦКУ, а тому передчасно звернулась до суду із заявою про оголошення померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Хочу звернути увагу суду також на те, що відсутні відомості про можливе перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в полоні у агресора, так до заяви не додані відомості про те, що заявниця зверталася до Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» та до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими для отримання інформації про можливе перебування її сина в полоні у агресора російської федерації. Таким чином, Міноборони вважає, що звернення ОСОБА_2 до суду із заявою було передчасним і відсутні підстави (належні і допустимі докази) для задоволення її заяви, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, які є обов`язковими при застосуванні норм права визначених ст.46 ЦК України.

В матеріалах цивільної справи міститься заява Міністерства оборони України про розгляд даної справи без участі представника міністерства.

У судовому засіданні представник заявника надав аналогічні пояснення, викладені в заяві, просить заяву задовольнити та визнати ОСОБА_3 померлим, вважає, що матеріалах цивільної справи зібрано достатньо доказів, які свідчать про те, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час бою на території н.п. Берестове Куп`янського району Харківської області.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив.

Представник військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив.

Представник Ізмаїльського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності заінтересованих осіб, які не з`явились, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_2 являється матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 08 вересня 1979 року Дивізійською сільською радою Татарбунарського району Одеської області.

Згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 , виданого 13 лютого 1998 року Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області, заявниця ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії паспорту громадянина України ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 , виданого 04 грудня 1997 року Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області, ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відмітки в паспорті громадянина України ОСОБА_3 на сторінці 10, відділом РАЦС м. Ізмаїл 31 грудня 2010 року зареєстровано шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Загальновідомим є той факт, що указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжений та триває на даний час.

Відповідно до довідки №4/3194, виданої 29 березня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 09 лютого 2024 року призваний на військову службу під час мобілізації.

Згідно довідки №0666/118/3682, виданої 03 травня 2025 року командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_3 приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України в період з 07 червня 2024 року по 09 липня 2024 року, перебуваючи у Петропавлівській сільській територіальній громаді Куп`янського району Харківської області.

Згідно сповіщення від 12 липня 2024 року за №1/6826 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 підполковника ОСОБА_7 , що солдат ОСОБА_3 , 1979 року народження, стрілець-санітар 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 09 липня 2024 року зник безвісти поблизу АДРЕСА_2 .

Згідно витягу №0000950 від 15 липня 2024 року з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, ОСОБА_3 з 09 липня 2024 року значиться як зниклий безвісти за особливих обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_8 від 19 липня 2024 року за №2113, визнано ОСОБА_3 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини, колишнього стрільця-санітара 1 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , таким що зник безвісти під час здійснення противником штурмових дій в районі н.п. Берестове Куп`янського району Харківської області 09 липня 2024 року при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони. Зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. У разі відсутності відомостей про місцезнаходження солдата ОСОБА_3 строком понад десять діб з моменті зникнення безвісти, вивести його в розпорядження командира військової частини.

Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №8 від 02 липня 2025 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вважається зниклим на території бойових дій (під час воєнних дій).

Листом №08-11/23920 від 07 липня 2025 року за підписом директора Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» Н. Бабійчук представника заявниці повідомлено про те, що перебування у полоні держави агресора ОСОБА_3 , Центральним Агентством з Розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста не підтверджене, відомості про ОСОБА_3 внесені до Реєстру НІБ, іншими даними, які б свідчили про перебування особи в полоні на даний момент НІБ не володіє.

Тобто, спростовується твердження представника Міноборони про можливе перебування ОСОБА_3 у полоні.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000950 від 15 липня 2024 року, в провадженні Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000950 від 15 липня 2024 року за фактом зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Як вбачається з витягу з акту службового розслідування, капітан ОСОБА_9 та молодший сержант ОСОБА_10 пояснили, що 09 липня 2024 року о 04:35 хв. в ході виконання бойового завдання в районі н.п. Берестове Куп`янського району Харківської області, з напрямку північно-східної околиці противник здійснив штурмові дії в кількості до 2 штурмових груп (до 8 військовослужбовців) на позицію, в результаті чого зник безвісти солдат ОСОБА_3 .

В матеріалах справи відсутні та такі не встановлені під час судового розгляду цивільної справи обставини, які свідчать про те, що відомості, які містяться в акті службового розслідування, є неправдивими, надуманими чи не відповідають дійсності.

У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження, визначений у частині 2 ст. 293 ЦПК та такими серед інших є: визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня2024року в справі N? 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦІК України, для оголошення судом фізичної особи померлою, наголосивши, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України.

Як зазначено у даній постанові, частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом. За останні десятиріччя суспільні відносини зазнали докорінних змін, зокрема завдяки розвитку технологій, тому законодавець у чинному ЦК України передбачив скорочений шестимісячний строк, якого не було передбачено у Цивільному кодексі Української РСР 1963 року. Тож тлумачення згаданої правової норми має сприяти швидкому відновленню стану правової визначеності та забезпеченню справедливості.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року за №5роз`яснено, що на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених вст.46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Аналіз зазначених норм закону, свідчить про те, що підставою для оголошення особи померлою є обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України.

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19).

Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц (провадження № 61-35636св18).

Суд вважає встановленим, що в матеріалах цивільної справи містяться достатні докази того, що ОСОБА_3 , військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , виконуючи бойове завдання, зник безвісти з 09 липня 2024 року в ході виконання бойового завдання в районі н.п. Берестове Куп`янського району Харківської області, у зв`язку з чим можна зробити вірогідне припущення про його смерть.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.

Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Згідно вказаного Переліку, в с. Берестове Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського району Харківської області бойові дії велися з 27.02.2022 по 09.09.2022 року. З 17 липня 2024 року село Берестове перебуває в тимчасовій окупації.

Отже на момент звернення заявниці до суду і на час постановлення судом рішення по суті сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, а саме, як виснувала Велика Палата у постанові від 11.12.24, від дня закінчення активних бойових дій на території с. Берестове Петропавлівської сільської територіальної громади Куп`янського району Харківської області.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно дост.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Proninav.Ukraine)», § 23).

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд вважає, що заява є обґрунтованою та є всі підстави для оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померлим.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 16, 76, 263-265, 305-309 ЦПК України, ст. ст. 46, 47 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи Ізмаїльський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Незалежності, 26), ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), Міністерство оборони України (, місцезнаходження: 03168, м. Київ, пр. Повітряних сил України, 6), Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), про оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померлим задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_9 , уродженця с. Дивізія, Татарбунарського району Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . Датою смерті вважати день набрання рішенням законної сили, місцем смерті вважати с. Берестове, Петропавлівської сільської громади, Куп`янського району Харківської області.

Роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або померлою, або іншою заінтересованою особою, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 10 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя: /підпис/ Присяжні: 1. /підпис/ 2. /підпис/О.Я.Присакар

Копія вірна

Суддя: О.Я. Присакар

Головуючий суддя: О.Я. Присакар