Провадження № 2/641/201/2025 Справа № 641/3594/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Земляної А.А.,

представника позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

22.06.2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просив стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 560 000 грн та моральну шкоду в розмірі 56 000 грн.

В подальшому уточнив позов та просив стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6

суму боргу по 186 666,66 грн з кожного відповідно до часток кожного у спадщині та моральну шкоду у сумі по 18 666,66 грн з кожного та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.01.2020 року ОСОБА_2 дав в борг 470 000 грн, що еквівалентно 20 000 дол. США ОСОБА_7 , про що свідчить договір позики та розписка від 10.01.2020 року. У встановлений договором позики строк, а саме до 31.01.2021 року, ОСОБА_7 борг не повернув. ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер та після його смерті спадщину прийняли ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Зазначив, що на момент передачі грошей в борг курс долара складав 23,5 грн за 1 долар США, на момент подання позову курс долара складає 28 грн за 1 долар США, тому належною сумою повернення боргу вважав 560 000 грн. Вказав, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях через неповернення коштів, що призвело до порушення сну, робочої активності, ділової репутації та нормального ритму життя позивача. Моральну шкоду оцінив в 56 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись. Від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 надійшла заява, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність та відсутність відповідача. Крім того, згідно заяви ОСОБА_3 остання підтвердила факт отримання грошей в борг та неповернення таких, позов визнала.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.01.2020 року між ОСОБА_2 (Позикодавець) та ОСОБА_7 (Позичальник) в присутності дружини останнього ОСОБА_3 , яка дала згоду на укладення даного правочину, укладено договір позики, згідно якого позикодавець надав позичальнику безвідсоткову позику у сумі 470 000 грн, що еквівалентно 20 000 дол. США за курсом 23,5 грн за 1 дол. США, а останній зобов`язався повернути позику до 31.01.2021 року ( п.1.1, 2.1 Договору). По закінченню строку, вказаного в п.2.1 цього Договору, Позичальник зобов`язується протягом наступного дня повернути суму позики. Підтвердженням повернення позики є передача розписки Позикодавцем Позичальнику (п.3.4, 3.6) Договору. Оригінал договору наявний в матеріалах справи.

Сторонами договору складена розписка від 10.01.2020 року, в якій вказано, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошові кошти у сумі 470 000 грн, що еквівалентно 20 000 дол. США за курсом 23,5 грн за 1 дол. США згідно договору позики від 10.01.2020 року. Оригінал розписки наявний в матеріалах справи.

Матеріали справи містять претензію- вимогу на ім`я ОСОБА_7 від 01.03.2021 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Харківським МВДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 05.10.2020 року ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_7 09.10.2020 року звернулась до приватного нотаріуса ХМНО Карташової С.І. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - дружина померлого від свого імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 07.12.2023 року заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , -неповнолітня донька померлого.

Згідно копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого Першим ВДРАЦС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 15.06.2023 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , змінила ім`я на ОСОБА_5 , актовий запис №43.

07.11.2023 року ОСОБА_5 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

07.11.2023 року приватним нотаріусом ХМНО Карташовою С.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_5 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

За змістом ст. ст.526,530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За нормами ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч.1ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1,2 ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи встановлено, що спадщину після померлого прийняли дружина ОСОБА_3 та діти ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ( ОСОБА_9 ).

Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно зі статтею 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22) вказано, що «задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 98)). Не визначення вартості успадкованого майна не впливає на вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Водночас задовольняючи заяву про заміну учасника справи, боржника у виконавчому провадженні, який помер, його спадкоємцем, суд відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України має визначити розмір боргу, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та вказати, що така заміна здійснюється в межах вартості майна, одержаного у спадщину (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (пункт 109))».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, викладено висновок, що «спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок погасити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у погашенні заборгованості у разі смерті позичальника за рахунок спадкового майна, яке приймають у спадщину спадкоємці боржника. Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2021 року у справі № 202/7691/17 зазначено, що «правовідносини, що виникли між позикодавцем і позичальником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позикодавцем та спадкоємцями позичальника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями статті 1282 ЦК України. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 зазначено, що «ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, вказано, що «при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача».

Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину та набув у власність спадкове майно, зобов`язаний погасити заборгованість спадкодавця, проте виключно у межах вартості отриманого ним у спадщину майна.

Саме суд при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника встановлює необхідні для цього обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у встановлені строки; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; дійсний розмір вимог кредитора; частки спадкоємців у спадщині; обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця.

До обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника.

Якщо спадкоємець (спадкоємці) заперечує проти вимог кредитора спадкодавця щодо меж його відповідальності за зобов`язаннями спадкодавця, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен такий спадкоємець, оскільки, з огляду на характер спірних правовідносин, кредитор не завжди може визначити яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна. Тому не допускається відмова в позові з тих підстав, що позивачем не надано відповідних доказів. В такій ситуації, задовольняючи позов кредитора до спадкоємця, суд в резолютивній частині рішення зазначає дійсний розмір заборгованості, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та встановлює, що її належить стягнути у межах вартості майна, одержаного ним у спадщину. Цим суд встановлює порядок виконання рішення про стягнення заборгованості спадкодавця.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша,третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, з урахуванням того, що представник позивача ОСОБА_2 адвокат Сорока О.О. ознайомилась з матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 , суд вважає, що вимоги ст. 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення відповідної вимоги до відповідачів позивачем дотримані.

Враховуючи, що заборгованість за договором позики погашена не була, після смерті ОСОБА_7 наявне спадкове майно, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачів суми боргу за договором позики від 10.01.2020 року.

Щодо вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди суд зазначає таке.

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Натомість позивачем не доведено в чому полягає наявність такої шкоди, протиправність діяння відповідачів, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідачів та вини останніх в її заподіянні.

З огляду на зазначене суд відмовляє у вимозі щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів- спадкоємців померлого.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 1868,53 грн з кожного.

Керуючись ст.4,10 - 13,76 - 81,141, 263 - 265,268,273, 354,355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в особі законного представника ОСОБА_6 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 10.01.2020 року в розмірі 186 666 (сто вісімдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість) грн 66 (шістдесят шість) коп. у межах вартості спадкового майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке одержане у спадщину.

Стягнути з малолітнього ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 10.01.2020 року в розмірі 186 666 (сто вісімдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість) грн 66 (шістдесят шість) коп. у межах вартості спадкового майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке одержане у спадщину.

Стягнути з неповнолітньої ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 10.01.2020 року в розмірі 186 666 (сто вісімдесят шість тисяч шістсот шістдесят шість) грн 66 (шістдесят шість) коп. у межах вартості спадкового майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке одержане у спадщину.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , малолітнього ОСОБА_4 , законним представником якого є ОСОБА_3 , неповнолітньої ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 868 (одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) грн. 53 ( п`ятдесят три) коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 , в особі законного представника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_4 , в особі законного представника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Рішення суду ухвалено та підписано 16.10.2025 року.

Суддя І.В.Зелінська