Справа № 182/6332/25
Провадження № 2-н/0182/527/2025
У Х В А Л А

Іменем України

15.10.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчева О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання онуки, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2025 року ОСОБА_1 , діючі в інтересах його малолітньої доньки ОСОБА_2 , звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, та просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на утримання онуки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви та до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.10.2025 року ОСОБА_4 було задоволено самовідвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 13.10.2025 року справу розподілено на розгляд судді Рунчевої О.В.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що з 03.02.2018 року він перебував в шлюбі з ОСОБА_5 . Від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померла. Заявник зазначає, що він офіційно працює, але є особою з інвалідністю ІІІ групи, вимушений займатись більшість часу вихованням дитини, яку нема на кого залишити, а тому, посилаючись на ст.265 СК України, вважає, що мати його померлої дружини ОСОБА_3 має змогу та обов`язок сплачувати аліменти на утримання онуки.

Відповідно до ст. 265 СК України, баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, дана вимога не може розглядатись в порядку наказного провадження, оскільки наказне провадження є спрощеним порядком, який застосовується, коли боржником є батько (мати) дитини, а не хтось із родичів. Для стягнення аліментів з дідуся (чи бабусі) необхідно довести суду, що існують умови для виникнення такого обов`язку, що є прерогативою позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що заявлена вимога не відповідає вимогам ст.161 ЦПК України, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу.

Крім того, суд роз`яснює заявнику, що за правилами частини другої статті 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст.160-165 ЦПК України , суддя

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання онуки - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. В. Рунчева