Справа № 350/582/23
Провадження № 22-ц/4808/1078/25
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Луганської В.М.,

суддів: Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Гудяк Х.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року, ухвалене судом у складі судді Пулика М.В.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з з 8 серпня 2013 року.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області № 350/1288/22 від 16 січня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивачка зазначила, з урахуванням уточнених позовних вимог, що за час спільного проживання у шлюбі сторонами придбано майно: меблевий спальний набір з дуба вартістю 4 370 доларів США; телевізор в спальню «Самсунг» вартістю 1 000 доларів США; телевізор на стіну вартістю 500 доларів США; телевізор вартістю 200 доларів США; ікони три великі і один малий загальною вартістю 3 500 грн; дитячий столик вартістю 100 доларів США; лампа вартістю 100 доларів США; ялинка штучна вартістю 100 доларів США; порохотяг «Зельмер» вартістю 200 доларів США; холодильник «Ел Джі» вартістю 400 доларів США; насос вартістю 100 доларів США; набір посуди вартістю 1 200 грн; світильник вартістю 40 доларів США; батареї опалення в кількості дві штуки вартістю 250 доларів США; сушка для посуди вартістю 15 доларів США; килими в кількості три штуки вартістю 120 доларів США; золоте кольє вартістю 400 доларів США; золоті сережки вартістю 270 доларів США; золотий ланцюжок вартістю 660 доларів США; золотий хрестик вартістю 160 доларів США; сервіз посуду вартістю 2 000 грн; два кронштейни для кріплення телевізора вартістю 1 000 грн; вісім бетонних кілець вартістю 6 000 грн; чотири кришки до бетонних кілець вартістю 1 800 грн; вартість роботи трактора для робіт по каналізації на суму 3 750 грн; вартість двох автомобілів гравію на суму 5 600 грн. Всього майна придбано сторонами на загальну вартість 9664,99 дол США, що по курсу на день подання позову 353 435,28 грн.

Угоди про добровільний реальний поділ спільного рухомого майна між сторонами не досягнуто, сторони не спілкуються та спільно не проживають, спірне майно подружжя знаходиться в житловому будинку батьків відповідача, в якому вони раніше проживали разом як сім`я і позивачка не має до нього доступу.

Просила провести реальний розподіл між нею та відповідачем ОСОБА_2 спільного майна подружжя та виділити їй меблевий спальний набір з дуба вартістю 4 370 доларів США, золоті сережки вартістю 270 доларів США; золотий хрестик вартістю 160 доларів США, а всього майна загальною вартістю 4800 доларів США, що по курсу НБУ становить 175 529,28 грн.

Відповідачу залишити інше рухоме майно: золоте кольє вартістю 400 доларів США, телевізор «Самсунг» вартістю 1000 доларів США; телевізор вартістю 500 доларів США; телевізор вартістю 200 доларів США; лампа вартістю 100 доларів США; ялинка штучна вартістю 100 доларів США; порохотяг «Зельмер» вартістю доларів США; холодильник «Елджі» вартістю 400 доларів США; насос вартістю 100 доларів США; світильник вартістю 40 доларів США; батареї опалення в кількості дві штуки вартістю 250 доларів США; сушарка для посуди вартістю 15 доларів США; килими в кількості три штуки вартістю 120 доларів США; золотий ланцюжок вартістю 660 доларів США; дитячий столик вартістю 100 доларів США; ікони три великі та одну меншу загальною вартістю 3500 грн; набір посуди вартістю 1200 грн; килим в коридор вартістю 2000 грн; два кронштейни для кріплення телевізора вартістю 1000 грн; вісім бетонних кілець вартістю 6000 грн; чотири кришки до бетонних кілець вартістю 1800 грн; вартість роботи трактора для робіт по каналізації на суму 3750 грн; вартість двох автомобілів гравію на суму 5600 грн, а всього загальною вартістю 4685 доларів США, що становить 177906, 00 грн.

Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на наступне спільне майно подружжя: телевізор марки «Samsung» UE40EH5007K вартістю 5000 гривень, телевізор марки «Samsung» UE42F5020AK вартістю 5500 гривень, телевізор марки «BRAVIS» LED-19888B вартістю 1500 грн, пилосос «Zelmer» 919.0ST вартістю 4600 грн, дитяче крісло вартістю 1500 грн, холодильник вартістю 3000 грн, спальний гарнітур «Едельвейс» вартістю 90780 грн, ялинка штучна вартістю 380 грн, а всього майна загальною вартістю - 112260 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку у спільному майні в сумі 56 130 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, необґрунтованість та незаконність рішення, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд ухвалив незаконне та необґрунтоване судове рішення щодо стягнення грошової компенсації одній із сторін цивільного спору за частку у спільному майні подружжя, чим вийшов за межі заявленого цивільного спору, оскільки питання стягнення грошової компенсації проводиться судом у випадку неподільності речі і заявлення позовної вимоги про припинення права на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації.

Суд не врахував, що позивачка не бажала отримати з вказаного майна нічого, крім спального гарнітуру «Едельвейс», однак, суд помилково виходив з того, що гарнітур складається з громіздких меблів, фізичне переміщення яких є ускладненим, а їх демонтаж та транспортування може призвести до втрати товарного вигляду або повного пошкодження функціональних елементів як цього майна, так і майна, поряд з яким знаходиться спальний гарнітур.

Судом першої інстанції не з`ясовано всі обставини справи та прийнято одностороннє рішення без врахування позиції позивача щодо безпідставності заперечень відповідача та навіть часткове визнання ним своїх заявлених вимог щодо придбання частини спірного майна, яке на даний час з моменту розірвання шлюбу перебуває у користуванні відповідача та його батьків (третіх осіб по справі), а позивачка позбавлена свого права власності на частку у спільному майні подружжя.

Також зазначала, що звіт про оцінку майна є неналежним та недопустимим доказом, оскільки поданий представником відповідача до суду та прийнятий в процесі судового розгляду, а не в підготовчому провадженні.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу в межах її доводів.

Представник відповідача та третіх осіб ОСОБА_6 не визнав доводи апеляційної скарги, вважає, що відсутні підстави для її задоволення.

Заслухавши доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд визнав спільним майном подружжя: телевізор Samsung UE40EH5007K вартістю 5000 грн, телевізор Samsung UE42F5020AK вартістю 5500 грн, телевізор BRAVIS LED-19888B вартістю 1500 грн, пилосос Zelmer 919.0ST вартістю 4600 грн, дитяче крісло вартістю 1500 грн, холодильник вартістю 3000 грн, спальний гарнітур «Едельвейс» вартістю 90780 грн, ялинка штучна вартістю 380 грн, а всього майна загальною вартістю 112 260, 00 грн.грн

Щодо до золотих прикрас, зазначених позивачкою як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, суд виходив з того, що таке майно придбане до укладення шлюбу між сторонами, не є спільним майном подружжя і поділу під час розгляду даного спору не підлягають.

Суд дійшов висновку, що сервіз посуду, кронштейни для кріплення телевізора, образи, світильники, батареї опалення, насос, килими, бетонні кільця, кришки до бетонних кілець, вартість роботи трактора для робіт по каналізації, вартість двох автомобілів гравію не є спільним майном подружжя і поділу не підлягають.

Суд дійшов висновку, що спальний гарнітур становить єдиний комплекс із кімнатою, де він знаходиться, тому його поділ повинен здійснюватися з урахуванням цільового призначення, фактичного місця перебування, а також доцільності поділу чи залишення одній стороні з відповідною компенсацією іншій. У зв`язку з цим, суд вважав доцільним залишити спальний гарнітур «Едельвейс» у власності відповідача, а позивачці присудити грошову компенсацію у розмірі 1/2 вартості гарнітуру, та компенсації 1/2 вартості встановленого спільного майна.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають вимогам закону та встановленим по справі обставинам.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.08.2013 року.

Шлюб між ними розірвано рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2023 року.

За час шлюбу сторонами придбано наступне майно: телевізор Samsung UE40EH5007K вартістю 5000 грн, телевізор Samsung UE42F5020AK вартістю 5500 грн, телевізор BRAVIS LED-19888B вартістю 1500 грн, пилосос Zelmer 919.0ST вартістю 4600 грн, дитяче крісло вартістю 1500 грн, холодильник вартістю 3000 грн, спальний гарнітур «Едельвейс» вартістю 90780 грн, ялинку штучну вартістю 380 грн, а всього майна загальною вартістю - 112260 грн.

Вартість спірного майна, що зазначено вище визначена звітом №133 про оцінку майна рухомих речей.

Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Указаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц (провадження № 61-5956св22).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, сторони з 08.08.2013 року по 16.01.2023 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Звертаючись до суду з позовом про поділ майна позивачка зазначила, що за час спільного проживання у шлюбі сторонами придбано майно: меблевий спальний набір з дуба вартістю 4 370 доларів США; телевізор в спальню «Самсунг» вартістю 1 000 доларів США; телевізор на стіну вартістю 500 доларів США; телевізор вартістю 200 доларів США; ікони три великі і один малий загальною вартістю 3 500 грн; дитячий столик вартістю 100 доларів США; лампа вартістю 100 доларів США; ялинка штучна вартістю 100 доларів США; пилосос «Зельмер» вартістю 200 доларів США; холодильник «Ел Джі» вартістю 400 доларів США; насос вартістю 100 доларів США; набір посуди вартістю 1 200 грн; світильник вартістю 40 доларів США; батареї опалення в кількості дві штуки вартістю 250 доларів США; сушка для посуди вартістю 15 доларів США; килими в кількості три штуки вартістю 120 доларів США; золоте кольє вартістю 400 доларів США; золоті сережки вартістю 270 доларів США; золотий ланцюжок вартістю 660 доларів США; золотий хрестик вартістю 160 доларів США; сервіз посуду вартістю 2 000 грн; два кронштейни для кріплення телевізора вартістю 1 000 грн; вісім бетонних кілець вартістю 6 000 грн; чотири кришки до бетонних кілець вартістю 1 800 грн; вартість роботи трактора для робіт по каналізації на суму 3 750 грн; вартість двох автомобілів гравію на суму 5 600 грн. Всього майна придбано сторонами на загальну вартість 9664,99 дол США, що по курсу на день подання позову 353 435,28 грн.

Під час розгляду справи судом встановлено, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі ними придбано майно: телевізор Samsung UE40EH5007K вартістю 5000 грн, телевізор Samsung UE42F5020AK вартістю 5500 грн, телевізор BRAVIS LED-19888B вартістю 1500 грн, пилосос Zelmer 919.0ST вартістю 4600 грн, дитяче крісло вартістю 1500 грн, холодильник вартістю 3000 грн, спальний гарнітур «Едельвейс» вартістю 90780 грн, ялинку штучну вартістю 380 грн, а всього майна загальною вартістю - 112260 грн.

Вартість спірного майна підтверджується звітом №133 про оцінку майна рухомих речей. Даний звіт стороною позивачки належними доказами не спростовано, суду не надано доказів на підтвердження вартості вказаного вище майна, яку позивачка визначила у позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги про те, що звіт про оцінку майна є недопустимим доказом, оскільки суд прийняв такий доказ не в підготовчому засіданні, а під час розгляду справи не заслуговує на увагу, оскільки позивачкою не надано інших доказів на підтвердження вартості спірного майна, а та обставина, що звіт про оцінку майна прийнято судом під час розгляду справи не впливає на правильний висновок суду першої інстанції щодо вартості майна та не є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачкою не надано належних доказів того, що в період шлюбу сторонами було придбано наступне майно: сервіз посуду, кронштейни для кріплення телевізора, образи, світильники, батареї опалення, насос, килими, бетонні кільця, кришки до бетонних кілець. В цій частині висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та не спростовані позивачкою.

Суд дійшов вірного висновку, що позивачкою не надано доказів на підтвердження придбання золотих прикрас у період перебування у зареєстрованому шлюбі і висновки суду в цій частині не спростовані позивачкою належними доказами.

Разом з тим, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Суд першої інстанції вказаних вимог не врахував, та поділив майно подружжя шляхом присудження компенсації одній із сторін, не врахувавши права та інтереси позивачки та її права на володіння та користування майном.

При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц, провадження № 61-6575св19, від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20, провадження № 61-1714св22, від 17 січня 2024 року у справі № 522/17831/20 (провадження № 61-7951св23).

Присуджуючи позивачці компенсацію за спальний гарнітур, суд першої інстанції виходив з того, що спальний гарнітур складається з громіздких меблів, фізичне переміщення яких є ускладненим, їх демонтаж та транспортування може призвести до втрати товарного вигляду або повного пошкодження функціональних елементів як цього майна, так і майна, поряд з яким знаходиться спальний гарнітур, цей об`єкт поділу з урахуванням його розміру естетично "вписується" саме в цю спальну кімнату, однак суд не врахував, що сторони не проживають у будинку, де знаходиться спальний гарнітур та ним не користуються.

Крім того, у випадку множинності об`єктів рухомого майна, що перебуває у спільній власності сторін, суду належить розглянути можливість здійснити поділ майна таким чином, щоб не зобов`язувати сторону сплачувати компенсацію.

Тобто, вирішуючи спір про поділ майна подружжя, суд повинен розглянути можливість здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя у спосіб без визначення грошової компенсації, або з визначенням такої у мінімальному розмірі.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі ними придбано майно: телевізор марки «Samsung» UE40EH5007K вартістю 5000 гривень,телевізор марки «Samsung» UE42F5020AK вартістю 5500 гривень,телевізор марки «BRAVIS» LED-19888B вартістю 1500 гривень, пилосос «Zelmer» 919.0ST вартістю 4600 гривень, дитяче крісло вартістю 1500 гривень, холодильник вартістю 3000 гривень, ялинка штучна вартістю 380 гривень, спальний гарнітур «Едельвейс» вартістю 90780, 00 грн, а всього нас уму 112260, 00 грн.

Враховуючи обставини справи, пояснення позивачки про те, що вони з відповідачем не проживають у будинку, де знаходиться спальний гарнітур, апеляційний суд вважає можливим в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити та визнати за ОСОБА_1 право власності на спальний гарнітур «Едельвейс» вартістю 90780, 00 грн.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити та визнати за ОСОБА_2 право власності на: телевізор марки «Samsung» UE40EH5007K вартістю 5000 грн,телевізор марки «Samsung» UE42F5020AK вартістю 5500 грн,телевізор марки «BRAVIS» LED-19888B вартістю 1500 грн, пилосос «Zelmer» 919.0ST вартістю 4600 грн, дитяче крісло вартістю 1500 грн, холодильник вартістю 3000 грн, ялинка штучна вартістю 380 грн, а всього на суму 21480, 00 грн.

При цьому з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню компенсація вартості частки майна у розмірі - 34650 грн.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 небхідно задовольнити частково, рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити та визнати за ОСОБА_1 право власності на спальний гарнітур «Едельвейс» вартістю 90780, 00 грн. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити та визнати за ОСОБА_2 право власності на: телевізор марки «Samsung» UE40EH5007K вартістю 5000 грн, телевізор марки «Samsung» UE42F5020AK вартістю 5500 грн, телевізор марки «BRAVIS» LED-19888B вартістю 1500 грн, пилосос «Zelmer» 919.0ST вартістю 4600 грн, дитяче крісло вартістю 1500 грн, холодильник вартістю 3000 грн, ялинка штучна вартістю 380 грн, а всього на суму 21480, 00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію різниці вартості майна у розмірі 34650, 00 грн.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що є підстави для розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог.

За подання позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1773,3 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 21.03.2023 року та квитанцією №0.0..1 від 23.05.2023 року та (а.с.9, 42, том.1).

При зверненні з апеляційною скаргою скаржницею сплачено судовий збір у розмірі 2632,9 грн, що підтверджується квитанцією від № 0.0..1 від 07.06.2025 року (а.с.11,том.2) та квитанцією №0.0..1 від 23.06.2025 року.

Пропорційно задоволеним вимогам з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1402,99 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384, ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08 травня 2025 року скасувати, ухвалити нове судове рішення

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити та визнати за ОСОБА_1 право власності на спальний гарнітур «Едельвейс» вартістю 90780, 00 грн.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити та визнати за ОСОБА_2 право власності на:

- телевізор марки «Samsung» UE40EH5007K вартістю 5000 гривень,

-телевізор марки «Samsung» UE42F5020AK вартістю 5500 гривень,

-телевізор марки «BRAVIS» LED-19888B вартістю 1500 гривень,

-пилосос «Zelmer» 919.0ST вартістю 4600 гривень,

-дитяче крісло вартістю 1500 гривень,

-холодильник вартістю 3000 гривень,

-ялинка штучна вартістю 380 гривень, а всього на суму 21480, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , компенсацію різниці вартості майна у розмірі 34650, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, апеляційної скарги в розмірі 1402, 99 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський