Провадження № 2/686/2029/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот Марина Олександрівна про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О., в якому просив:

- встановити факт постійного проживання разом із спадкодавицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини;

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 07.11.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Кот М.О. зареєстроване в реєстрі за №4539 видане на спадкове майно, яке складається із 73/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_4 , на ім`я ОСОБА_5 ;

- визнати недійним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 09.11.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Кот М.О. зареєстроване в реєстрі за №4577 видане на спадкове майно, яке складається із права на земельну ділянку площею 0,038 га за кадастровим номером :08:001:0254, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_4 , на ім`я ОСОБА_5 ;

- визнати недійним свідоцтво про право на спадщину за законом видане 09.11.2023 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Кот М.О. зареєстроване в реєстрі за №4576 видане на спадкове майно, яке складається із права на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0324 га за кадастровим номером :08:001:0255, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_4 , на ім`я ОСОБА_5 ;

- визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частки земельної ділянки площею 0,038 га за кадастровим номером :08:001:0254, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 ; на 1/4 частки земельної ділянки площею 0,0324 га за кадастровим номером :08:001:0255, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 та на 1/2 від 73/100 частки на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить 73/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,038 га за кадастровим номером :08:001:0254, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частки земельної ділянки площею 0,038 га за кадастровим номером :08:001:0254, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті ОСОБА_4 проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також був зареєстрований і проживав його батько ОСОБА_5 . Також за цієї адресою з 2012 року разом з батьками проживав без реєстрації він разом з дружиною та дітьми. Після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звернувся її чоловік (його батько) ОСОБА_5 . Він із такою завою не звертався, оскільки з березня 2022 року був мобілізований, проходив військову службу та перебував у зоні бойових дій. Оскільки на час смерті ОСОБА_4 він фактично проживав разом з нею, в силу приписів ст.1268 ЦК України, він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті останньої. 26.11.2024 року він звернувся до приватного нотаріуса, яким було заведено спадкову справу щодо майна померлої ОСОБА_4 із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. У видачі таких свідоцтв нотаріусом йому було відмовлено із посиланням на те, що в матеріалах справи були відсутні відомості про його фактичне проживання разом із спадкодавцем на момент її смерті. За таких обставин вважав, що оскільки в силу закону, він вважається таким, що прийняв спадщину після померлої матері, приватним нотаріусом безпідставно були видані свідоцтва про право на спадщину за законом його батькові ОСОБА_5 на все спадкове майно, у зв`язку із чим такі свідоцтва підлягають визнанню недійсними, а за ним, враховуючи рівність часток спадкоємців, слід визнати право власності в порядку спадкування після померлої ОСОБА_4 на половину майна, яке входить до складу спадщини.

Відзив на позов відповідачем ОСОБА_2 не поданий.

Третя особа, приватний нотаріус Кот М.О., письмових пояснень щодо поданого ОСОБА_3 позову до суду не подала.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_1 позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позов неп визнала. Зазначила, що дійсно її бабуся і дідусь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її бабуся ОСОБА_4 , спадщину після якої прийняв її чоловік ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дідусь ОСОБА_5 . Спадщину після його смерті прийняв його син ОСОБА_3 (позивач у справі) та вона, як спадкоємиця за правом представлення. Зазначила, що дійсно приблизно з 2012 року ОСОБА_3 переїхав разом зі своєю сім`є (дружиною та дітьми) та став проживати разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з цим вважала, що оскільки ОСОБА_3 за характером своєї роботи на тривалий час був відсутнім за цією адресою. Також з березня 2022 року він був мобілізований та фактично не проживав разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вважала, що за таких обставин підстав вважати, що ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_4 фактично проживав разом з нею та прийняв спадщину не має.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (мати позивача) померла.

Згідно довідки №П-03-25247 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані і проживали ОСОБА_5 (зареєстрований з 22.01.2011 року) та ОСОБА_4 (зареєстрована з 22.01.2011 року знята з реєстрації 01.05.2023 року і зв`язку із смертю).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої входить: 73/100 частки у праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частки у праві власності на земельну ділянку площею 0,0324 га з кадастровим номером :08:001:0255 та право власності на земельну ділянку площею 0,038 га з кадастровим номером :08:001:0254, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

26.06.2023 року ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Кот М.О. із заявою про прийняття спадщини після померлої дружини ОСОБА_4 . На підставі вказаної заяви приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. було заведено спадкову справу №37/2023 щодо майна померлої ОСОБА_4 .

07.11.2023 року ОСОБА_5 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Кот М.О. про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 73/100 частки в праві власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (зареєстроване у реєстрі за №4539), а 09.11.2023 року свідоцтва про право спадщину за законом після ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/2 частку в праві власності на земельну ділянку площею 0,0324 га за кадастровим номером :08:001:0255, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 (зареєстроване у реєстрі за №4576) та на земельну площею 0,038 га за кадастровим номером :08:001:0254, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування: АДРЕСА_1 (зареєстровано в реєстрі за №4577).

Листом приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Кот М.О. від 26.11.2024 року №230/01-16 ОСОБА_3 було повідомлено про неможливість видати останньому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт постійного проживання ОСОБА_3 разом спадкодавцем ОСОБА_4 на час її смерті.

Згідно Акта про фактичне місце проживання №107 від 17.07.2024 року, який посвідчений Комітетом самоорганізації населення мікрорайону Гречани м. Хмельницького підтверджено факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 без реєстрації у будинку своїх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 з 2012 року та до моменту вибуття на військову службу за мобілізацією 08.03.2022 року. Окрім ОСОБА_3 за вказаною адресою без реєстрації також проживали його дружина ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 №25 підполковника ОСОБА_3 було призвано на військову службу під час мобілізації як офіцера запасу.

Згідно витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 28.04.2023 року №118 підполковнику ОСОБА_3 була надана відпустка за сімейними обставинами до АДРЕСА_1 на 10 діб.

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_5 помер.

Із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 до нотаріуса звернулися: ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 , як син померлого, та ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 , як онука померлого, за правом представлення після свого батька ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Допитані в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду засвідчили, що вони тривалий час проживають у АДРЕСА_1 . По сусідству з ними у будинку АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Також разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вказаному будинку приблизно з 2012 року проживав їх син ОСОБА_3 із своєю дружиною та двома доньками. У березні 2022 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу, а його сім`я (дружина та діти) залишилися проривати за цією адресою. Після смерті ОСОБА_4 її син ОСОБА_3 приїжджав для організації поховання матері.

Свідок ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_3 є її чоловіком. Її чоловік військовий на час проходження служби вони були зареєстровані у м. Ужгород. Оскільки батьки чоловіка за станом здоров`я потребували стороннього догляду, в кінці 2011 року вона разом з дітьми переїхала у м. Хмельницький де стала проживати разом з ними у будинку по АДРЕСА_1 . Невдовзі до них переїхав і ОСОБА_3 . З того часу вони постійно проживали разом з батьками чоловіка за вказаною адресою, доглядали за ними. Після початку повномасштабного вторгнення у березні 2022 року її чоловіка мобілізували та з того часу він перебуває у лавах Збройних сил України. У березні 2023 року померла мати чоловіка ОСОБА_4 та її чоловік отримав короткотривалу відпуску для приїзду на її поховання. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько чоловіка ОСОБА_5 .

Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд.

Щодо позовних вимог про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Так, суд зазначає, що особа, яка вважає себе спадкоємцем, яка прийняла спадщину, і що виданим свідоцтвом про право на спадину порушені її права, може захистити своє цивільне право (право на спадкування), обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог зокрема про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на спадкове майно, тим, що вона є спадкоємцем, який прийняв спадщину, постійно проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не здатне забезпечити захист прав власника.

У справах позовного провадження такий факт, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Також суд зазначає, що вимога про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За таких обставин заявлена позивачем вимога про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є вимогою, яка може забезпечити ефективний захист прав у цій справі, а є лише підставою для вирішення такої справи, у зв`язку із чим у її задоволенні слід відмовити.

Щодо вимог про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними.

Спадкування в Україні регулюється основним регулятором приватних відносин, яким є ЦК України (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2023 року в справі № 398/1796/20 (провадження № 61-432сво22)).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина перша, друга та третя статті 1268 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 346/2744/21 (провадження № 61-10543сво23)).

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 (провадження № 61-9916сво21)).

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (стаття 1301 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У приватному праві не передбачено нікчемності для свідоцтва про право на спадщину. В ЦК України закріплено тільки можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва) (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 (провадження № 61-9916сво21)).

Свідоцтво про право на спадщину по своїй суті не є правочином. Як наслідок до конструкції недійсність свідоцтва про право на спадщину положення ЦК України та інших законів про правочини, зокрема й норми як § 1, так і § 2 глави 16 ЦК України, не можуть бути застосовані;

недійсність документу (свідоцтво про право на спадщину) як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність документу (свідоцтво про право на спадщину) не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

За згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину (стаття 1300 ЦК України).

Передбачені положеннями статей 1300 та 1301 ЦК України правові конструкції «внесення змін до свідоцтва про право на спадщину» та «визнання свідоцтва про право на спадщину» є різними. Недійсність свідоцтва обумовлена певними «вадами», які існували в момент його видачі (зокрема, особа, якій видане свідоцтво, не мала права на спадкування, нікчемність заповіту). Тобто підстава недійсності свідоцтва як документа має існувати в момент його видачі. Підстави внесення змін до свідоцтва не пов`язані з протиправною поведінкою (це можуть бути, зокрема, обставини які існували, але не були відомі усім учасникам спадкових відносин або ж виникли тільки після видачі свідоцтва про право на спадщину). Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину можливе як згідно з рішенням суду, так і за згодою усіх спадкоємців, які прийняли спадщину, натомість визнання свідоцтва недійсним допускається тільки за підставі рішення суду. У ЦК України не визначено підстав внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. До них, зокрема, можливо віднести: прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України); прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, однак якому судом визначено додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); виявлення спадкоємця, який вважається таким, що прийняв спадщину (частини третя та четверта статті 1268 ЦК України), але не отримав свідоцтва про право на спадщину і виявив намір його отримати; виявлення спадкового майна, на яке не було раніше видане свідоцтво про право на спадщину, внаслідок чого частки спадкоємців у спадщині змінилися, зокрема змінився розмір обов`язкової частки у спадщині (стаття 1241 ЦК України); зменшення розміру частки спадкоємця у спадщині за рішенням суду (наприклад, частина перша статті 1241 ЦК України). Виявлення спадкоємця, який вважається таким, що прийняв спадщину, але не отримав свідоцтва про право на спадщину і виявив намір його отримати; виявлення спадкового майна, на яке не було раніше видане свідоцтво про право на спадщину, внаслідок чого частки спадкоємців у спадщині змінилися, є підставою для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, а не визнання його недійсним (див. пункти 99 - 103 постанови Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2024 року в справі № 504/3606/14-ц (провадження № 61-6658сво23)).

Із досліджених матеріалів справи встановлено, що після смерті ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звернувся лише її чоловік ОСОБА_5 , який відноситься до спадкоємців першої черги. Згідно отриманих відомостей інших осіб, які б були зареєстровані за адресою проживання спадкодавця окрім її чоловіка ОСОБА_5 , не було. Звертаючись до суду з вимогою про визнання недійсними видані у спадковій справі щодо майна померлої ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_5 , позивач по суті обґрунтовує такі вимоги, тим, що він, також є спадкоємцем першої черги який прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4 . Отже вказана обставина, а саме виявлення спадкоємця, який вважається таким, що прийняв спадщину, але не отримав свідоцтва про право на спадщину і виявив намір його отримати не є підставою для визнання недійсними виданих свідоцтв про право на спадщину, а є підставою для внесення до них відповідних змін. При цьому обставин для недійсності в момент видачі виданих на ім`я ОСОБА_5 свідоцтв про право на спадщину, зокрема про відсутністю у ОСОБА_5 права на спадкування, не існувало.

Щодо вимог про визнання права власності в порядку спадкування.

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

В обґрунтування таких вимог позивачем по суті зазначено, що він як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину після померлої матері, проте не отримав свідоцтво про право на спадщину. Такі свідоцтва були видані його батькові без урахування належної йому частки у спадковому майні.

За встановлених у справі обставин, суд зазначає, що належним способом захисту у даному випадку є звернення до суду позивача із позовом про внесення змін до відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом, та відповідне рішення у такій справі і буде підставою для видачі позивачу нотаріусом нових свідоцтво про право на спадщину.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 81, 141, 223, 258-268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Кот Марина Олександрівна,, адреса: м. Хмельницький, вул. Соборна, буд.19, к.10.

Повний текст судового рішення буде виготовлено 10.10.2025 року.

Суддя: