Справа № 539/1841/25
Провадження № 2/539/916/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
при секретарі судового засідання Бас В.Г.,
представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Онопрієнка Ю.О. (в режимі відеоконференції),
представниці відповідача Головного управління ДПС у Полтавській області - Микитенко І.А. (в режимі відеоконференції),
представника третьої особи Бюро економічної безпеки України Журавльова Д.Д. (в режимі відеоконференції),
інші учасники справи у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Головного управління ДФС в Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Лубенська державна нотаріальна контора, Полтавський обласний державний нотаріальний архів, Державна податкова служба України, Бюро економічної безпеки України, Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що вона є власницею 1/2 частини нежитлової будівлі, аптеки та перукарні, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 відповідно до рішення суду.
Готуючи до продажу вказаний вище об`єкт нерухомості, вона отримала Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, де зазначено, що на вказаний об`єкт нерухомості Першою лубенською державною нотаріальною конторою у 1999 році накладено арешт на підставі повідомлення податкової міліції.
На звернення позивачки нотаріальна контора повідомила, що всі документи, які стосуються арешту, передані до нотаріального архіву. Нотаріальний архів надав позивачці тільки лист Лубенської об`єднаної державної податкової інспекції Полтавської області з проханням не вживати заходів щодо перереєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості.
ДПС України повідомила, що у позивачки відсутній податковий борг. Унаслідок ряду реорганізацій податкових органів діяльність підрозділів податкової міліції не належить до сфер діяльності, у яких ДПС України та її територіальні органи є правонаступниками. ДПС України рекомендувала звернутися позивачці до Комісії з реорганізації ДФС України та БЕБ України.
БЕБ України повідомило позивачці, що описані нею заходи не належать до компетенції підрозділу детективів БЕБ України, а у заяві відсутні відомості щодо кримінального провадження (справ), в рамках якого було накладено арешт.
Відділ ДВС повідомив позивачці про те, що в Автоматизованій системі виконавчого провадження відомості про позивачку як боржника у виконавчих провадженнях, відсутня. Оскільки виконавчі провадження стосовно позивачки у провадженні відсутні, відділ ДВС позбавлений можливості у межах Закону України «Про виконавче провадження» зняти арешт із майна, належного їй.
Позивачка звертає увагу, що вона не перебуває у Єдиному реєстрі боржників як боржниця; стосовно неї відсутні відкриті виконавчі провадження; стосовно ОСОБА_2 у реєстрі є закінчені виконавчі провадження, проте жодне з них не стосується об`єкту нерухомості, на який накладено арешт.
Таким чином, позивачка безпідставно позбавлена права користуватися та розпоряджатися власністю об`єктом нерухомості, на який накладено арешт. У зв`язку з цим вона звернулася до суду із позовною заявою про зняття арешту на майно.
06 травня 2025 року до суду від відповідач 1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позовна заява є необгрунтованою, не підтверджена належними доказами. Так, ДПС України повідомляє, що її повноваження визначені Податковим кодексом України та Положенням про ДПС України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2019 року № 227 (зі змінами). Згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС станом на 22 травня 2025 року у позивачки відсутній податковий борг, заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не обліковується.
ДПС України утворено постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» (зі змінами) (далі Постанова КМУ №1200), реорганізувавши Державну фіскальну службу України шляхом поділу. ДПС України визначена правонаступником майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби України у відповідній сфері.
При цьому, Постановою 1200 було визначено, що Державна фіскальна служба України та підрозділи податкової міліції у її складі продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної політики щодо боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства інш.
Після прийняття розпорядження Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21 серпня 2019 року №682-р, постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19 червня 2019 року №537, з урахуванням вимог Постанови 1200, до ДПС України та її територіальних органів перейшли повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів у сфері реалізації державної податкової політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» та постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Бюро економічної безпеки України» від 12 травня 2021 року повноваження, пов`язані із забезпеченням запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, передані БЕБ України.
Таким чином, підрозділи податкової поліції у структурі ДПС України та її територіальних підрозділів не функціонують, оскільки їх повноваження передані БЕБ України.
Крім того, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання застосування окремих положень законодавства у процесі реорганізації Державної фіскальної служби України» передбачено прийняття БЕБ України в упорядкованому стані від Державної фіскальної служби України архівних кримінальних справ, досудове розслідування яких закінчено, та речових доказів, які були вилучені в ході досудових розслідувань.
З урахуванням практики Верховного Суду, відповідач 1 зазначив, що не є ні боржником, ані особою, в інтересах якої накладено арешт, а тому є неналежним відповідачем у справі. З урахуванням наведеного відповідач 1 вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.
06 травня 2025 року до суду від представника третьої особи ДПС України надійшли пояснення на позовну заяву, у яких висловлена аналогічна позиція із позицією відповідача 1, викладеною у відзиві на позовну заяву. ДПС України також вважає позов безпідставним просить у його задоволенні відмовити.
Представник БЕБ України (третя особа) у пояснення по суті спору, що надійшли до суду 14 травня 2025 року, а також у судовому засіданні щодо цього зазначив таке.
Указом Президента України від 22 серпня 1996 року «Про утворення Державної податкової адміністрації України та місцевих державних податкових адміністрацій» було утворено Державну податкову адміністрацію України. Визначено, що Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, районах, містах і районах у містах з дня їх утворення є правонаступниками відповідних державних податкових інспекцій.
Указом Президента України від 09 грудня 2010 року №1085/2010 було утворено Державну податкову службу України, реорганізувавши Державну податкову адміністрацію. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 вересня 2011 року №836-р було встановлено можливість забезпечення здійснення Державною податковою службою функцій і повноважень Державної податкової адміністрації, що припиняється. Тобто, від Державної податкової адміністрації перейшли повноваження до Державної податкової служби.
Указом Президента України від 18 березня 2013 року № 141/2013 «Про Міністерство доходів і зборів України» в пункті 2 визначено, що Міністерство доходів і зборів України є правонаступником Державної податкової служби України та Державної митної служби України, що реорганізуються.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 160 «Про утворення Державної фіскальної служби» було утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення (пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 - орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації ). До того ж, постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №311 було реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби. Зокрема, відповідно до додатку 2 вищевказаної постанови, серед іншого, Головне управління Міндоходів у Полтавській області було реорганізоване у Головне управління ДФС у Полтавській області.
Постановою 1200 було утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 21 травня 2014 року «Про Державну фіскальну службу України» у складі ДФС та її територіальних органів діють підрозділи податкової міліції, які здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, виконують оперативно-розшукову, кримінально процесуальну та охоронну функції.
На переконання представника БЕБ України, останнім органом, у складі якого діяла податкова міліція, є ДФС України (до такого ж, висновку прийшов Подільський районний суд міста Києва у рішенні від 21 жовтня 2024 року у справі № 758/2225/24).
Водночас, враховуючи, що спірний арешт було накладено у 1999 році на підставі повідомлення податкової міліції, та з огляду на територіальну прив`язку арешту до Полтавської області, обґрунтовано вважати, що відповідні процесуальні дії були вчинені саме структурним підрозділом податкової міліції, який на той момент функціонував у складі податкових органів Полтавської області.
У зв`язку з подальшими реорганізаціями системи органів державної податкової служби, відповідна податкова міліція в результаті правонаступництва та структурних змін залишилася у складі Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області.
Норми статей 91, 104 та 107 ЦК України свідчать про те, що у разі реорганізації юридичної особи правонаступник може бути визначений тільки з передавального акту після подання його на державну реєстрацію, тобто, лише після державної реєстрації припинення такої юридичної особи.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2021 року № 510 «Про утворення Бюро економічної безпеки України» утворено Бюро економічної безпеки України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 року № 395 «Питання Державної податкової служби» (із змінами) та розпорядження Кабінету Міністрів України від 24 листопада 2021 року № 1493-р «Про початок діяльності Бюро економічної безпеки» БЕБ не визначено правонаступником Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, зокрема ГУ ДФС у Полтавській області.
Більш того, Бюро економічної безпеки України не є органом влади, до якого приєдналось Головне управління ДФС у Полтавській області.
Згідно з моніторингом стану Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ДФС України та її територіальні органи, зокрема ГУ ДФС у Полтавській області, станом на сьогодні функціонують через голів ліквідаційних комісій та їх членів, запис про припинення до вказаного реєстру не внесено.
Отже, представник БЕБ України зазначив, що ГУ ДФС у Полтавській області та Державна фіскальна служба України - це єдині органи, які: мають відношення до предмету спору; вчиняли дії по відношенню до майна Позивача, на яке було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна; мають відповідати у справі за дії вчинені чи не вчинені під час розслідування кримінального провадження, за результатами якого було накладено спірний арешт на нерухоме майно позивача; мають володіти інформацією про кримінальне провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно позивача.
28 травня 2025 року до суду від нотаріальної контори та нотаріального архіву надійшли клопотання, у яких, серед іншого, зазначено, що під час розгляд справи та прийняття рішення покладаються на розсуд суду.
08 липня 2025 року від Голови комісії із реорганізації Головного управління ДФС України в Полтавській області (відповідач 2) надійшов відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти заявлених позовних вимог, вважаючи їх безпідставними з огляду на таке.
На виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Міністерства доходів і зборів» від 20 березня 2013 року №229 Лубенську ОДПІ Полтавської області Державної податкової служби реорганізовано шляхом приєднання до Лубенської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Полтавській області, яка визначена правонаступником Дубенської ОДПІ Полтавської області Державної податкової служби.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» від 06 серпня 2014 року №311 Лубенську ОДПІ ГУ Міндоходів реорганізовано шляхом приєднання до Лубенської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавські області.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10 травня 2019 року припинено юридичну особу Лубенську ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області.
З урахуванням положень розпорядження Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №682-р, Положення про Державну податкову службу України та Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2019 року №227, наказом Головного управління ДПС в Полтавській області від 29 серпня 2019 року №7 ГУ ДПС у Полтавській області розпочало виконання функцій ГУ ДФС у Полтавській області, що ліквідується, в частині реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Станом на даний час у ГУ ДФС у Полтавській області проходить процес реорганізації і Комісія з реорганізації здійснює повноваження виключно щодо управління правами у частині здійснення заходів, пов`язаних із реорганізацією та ліквідацією вказаного вище податкового органу.
Щодо довідки, на підставі якої нотаріальна контора внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр) запис про заборону відповідач 2 зазначив, що правові основи накладення заборони на майно нотаріусами визначено Законом України «Про нотаріат», стаття 73 якого визначає перелік випадків, за яких така заборона накладається. Крім того, така заборона можлива у разі забезпечення позову, в порядку, визначеному ЦПК України.
Відповідач 2 звертає увагу суду, що лист, на підставі якого накладено арешт на майно позивачки, не містить інформації, що він направлений саме підрозділом податкової міліції, а також указаний лист не є підставою накладення такого арешту, перелік яких визначений статею 73 Закону України «Про нотаріат».
Заяви, клопотання учасників справи
07 травня, 23 травня 2025 року до суду від представниці позивачки адвоката Онопрієнко Ю.О. надійшла заява про участь у судовому засідання у режимі відеоконференції, яку суд задовольнив.
09 травня 2025 року до суду від представниці відповідача 1 та ДПС України Нестеренко А.В. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, яке суд задовольнив.
12 травня, 19 травня, 30 травня 2025 року до суду від представника БЕБ України Журавльова Д.Д. надійшла заява про участь у судовому засідання у режимі відеоконференції, яку суд задовольнив.
13 травня, 21 липня 2025 року до суду від відділу ДВС надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника.
14 травня, 27 червня, 16 липня, 17 липня 2025 року до суду від нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника.
22 травня, 12 червня 2025 року до суду від представниці відповідача 1 та ДПС України Микитенко І.А. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, яке суд задовольнив.
23 травня 2025 року до суду від представника позивачки надійшла заява про виконання ухвали суду про направлення документів відповідачу, залученому до участі у цій справі ДФС України в Полтавській області.
28 травня, 11 серпня 2025 року до суду від нотаріального архіву надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника.
16 червня 2025 року до суду від представника БЕБ України надійшло клопотання про виключення БЕБ України зі складу учасників справи, яке суд не задовольнив.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 15 травня 2025 року, залучивши до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Лубенську державну нотаріальну контору (нотаріальну контору), Полтавський обласний державний нотаріальний архів (нотаріальний архів), Державну податкову службу України (ДПС України), Бюро економічної безпеки України (БЕБ України), Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (відділ ДВС).
Ухвалою від 13 травня 2025 року суд надав можливість представникам позивачки, відповідача 1, ДПС України та БЕБ України брати участь у судових засіданнях у цій справі у режимі відеоконференції.
Ухвалою від 19 травня 2025 року суд залучив до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління ДФС України в Полтавській області в особі Комісії з реорганізації ДФС в Полтавській області.
Ухвалою від 26 травня 2025 року суд надав можливість представниці відповідача 1, ДПС України - Микитенко І.А. брати участь у судових засіданнях у цій справі у режимі відеоконференції.
Розгляд справи відкладався на 08 липня, 30 липня 2025 року.
Ухвалою від 30 липня 2025 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 22 вересня 2025 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивачка ОСОБА_1 є власницею 1/2 частини нежитлової будівлі, аптеки та перукарні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (далі об`єкт нерухомості), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (далі Державний реєстр нерухомості) (а.с16-17).
Вказаний об`єкт нерухомості отриманий позивачкою на праві власності на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 грудня 2009 року у справі №2-1495/2009р. (а.с.18-20).
На об`єкт нерухомості накладено арешт (архівний запис) на підставі повідомлення 07 жовтня 1999 року №3702/10/24-033 податкової поліції (витяг з Державного реєстру нерухомості) (а.с.17).
Листом від 07 жовтня 1999 року №3702/10/24-033 Лубенська ОДПІ Полтавської області звернулася до нотаріальної контори з проханням не здійснювати ніяких заходів стосовно перереєстрації об`єкта нерухомості, який належить ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що Лубенська ОДПІ планує подавати заяву до Арбітражного суду про визнання попередньої угоди купівлі-продажу цього об`єкта нерухомості недійною (а.с.23).
Листом від 14 червня 2024 року №965/0116 нотаріальна контора повідомила позивачку про те, що всі дані за 1999 рік передані до нотаріального архіву (а.с.22).
Листом від 22 липня 2024 року №4166/К/99-00-05-01-03-09 ДПС України повідомила позивачку про те, що з питання скасування арешту на об`єкт нерухомості їй запропоновано звернутися до комісії з реорганізації ДФС України та БЕБ України (а.с.26-27).
Територіальне управління БЕБ України у Полтавській області листом від 08 липня 2024 року №212/23.14-24/23.14/140-24 повідомило позивачку про те, що станом на 08 липня 2024 року в провадженні детективів Підрозділу детективів ТУ БЕБ у Полтавській області кримінальні провадження стосовно неї не перебували та не перебувають (а.м.28).
Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру боржників відомості про позивачу та ОСОБА_2 як боржників у вказаному реєстрі відсутні (а.с.30-31).
Автоматизована система виконавчого провадження містить інформацію про звершені виконавчі провадження стосовно ОСОБА_2 . Інформація про позивачку в вказаній системі відсутня (а.с.33-35).
Отже, суд встановив, що між позивачкою та відповідачами виникли правовідносини, пов`язані із неможливістю скасування арешту на майно позивачки.
Вказані правовідносини регулюються статею 41 Конституції України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (далі - Закон про державну реєстрацію), Законом України «Про нотаріат» станом на дату виникнення спірних правовідносин.
У зв`язку із неможливістю скасування арешту, накладеного на об`єкт нерухомості, що належить позивачці на праві власності, що унеможливлює розпорядження цим майном, позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.
Частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Правові, економічні, організаційні засади створення у складі державного земельного кадастру єдиної системи державної реєстрації речових прав на земельні ділянки та інше нерухоме майно, обмежень цих прав урегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (Закон про державну реєстрацію).
Відповідно до статті 2 Закону про державну реєстрацію обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або
актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.
Статею 23 Закону про державну реєстрацію визначено, що державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі: договору застави (іпотеки) нерухомого майна; ухвали суду про забезпечення позову; рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; накладення заборони на відчуження нерухомого майна посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради в населених пунктах, де немає нотаріусів; інших актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих відповідно до закону.
Статею 73 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час звернення до нотаріальної контори податкового органу з відповідним листом (1999 рік) та у редакції, чинній на час накладення арешту (2005 рік) визначено, що державний нотаріус чи посадова особа виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів за місцезнаходженням жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки накладають заборону їх відчуження:
за повідомленням установи банку, підприємства або організації
про видачу громадянину позички на будівництво, капітальний ремонт
чи купівлю жилого будинку;
при посвідченні договору довічного утримання;
при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна;
в усіх інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» (у редакції станом на дату звернення позивачки до нотаріальної контори із заявою про скасування арешту на об`єкт нерухомості (2024 рік) одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Указом Президента України від 22 серпня 1996 року «Про утворення Державної податкової адміністрації України та місцевих державних податкових адміністрацій» було утворено Державну податкову адміністрацію України. Визначено, що Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, районах, містах і районах у містах з дня їх утворення є правонаступниками відповідних державних податкових інспекцій.
Указом Президента України від 09 грудня 2010 року №1085/2010 було утворено Державну податкову службу України, реорганізувавши Державну податкову адміністрацію. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 вересня 2011 року №836-р було встановлено можливість забезпечення здійснення Державною податковою службою функцій і повноважень Державної податкової адміністрації, що припиняється. Тобто, від Державної податкової адміністрації перейшли повноваження до Державної податкової служби.
Указом Президента України від 18 березня 2013 року № 141/2013 «Про Міністерство доходів і зборів України» в пункті 2 визначено, що Міністерство доходів і зборів України є правонаступником Державної податкової служби України та Державної митної служби України, що реорганізуються.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 160 «Про утворення Державної фіскальної служби» було утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення (пункт 7 постанови Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 - орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації). До того ж, постановою Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №311 було реорганізовано територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби. Зокрема, відповідно до додатку 2 вищевказаної постанови, серед іншого, Головне управління Міндоходів у Полтавській області було реорганізоване у Головне управління ДФС у Полтавській області.
Постановою 1200 було утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності; визначено, що Державна фіскальна служба України та підрозділи податкової міліції у її складі продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної політики щодо боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства інш.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 21 травня 2014 року «Про Державну фіскальну службу України» у складі ДФС та її територіальних органів діють підрозділи податкової міліції, які здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, виконують оперативно-розшукову, кримінально процесуальну та охоронну функції.
Після прийняття розпорядження Кабінету Міністрів України «Питання Державної податкової служби» від 21 серпня 2019 року №682-р, постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19 червня 2019 року №537, з урахуванням вимог Постанови 1200, до ДПС України та її територіальних органів перейшли повноваження Державної фіскальної служби України та її територіальних органів у сфері реалізації державної податкової політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до Закону України «Про Бюро економічної безпеки України» та постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення Бюро економічної безпеки України» від 12 травня 2021 року повноваження, пов`язані із забезпеченням запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, передані БЕБ України.
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивачки слід задовольнити з огляду на таке.
Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.
Суд звертає увагу на те, що відповідач 1 (Головне управління ДПС у Полтавській області) вважає, що оскільки діяльність підрозділів податкової міліції не належить до сфер діяльності ДПС України та її територіальних підрозділів, Головне управління ДПС України в Полтавській області не є належним відповідачем у даній цивільній справі.
Проте, як вбачається із матеріалів справи, зокрема листа від 07 жовтня 1999 року №3702/10/24-033, на підставі якого було накладено арешт на майно, до нотаріальної контори звернулася саме Лубенська ОДПІ Полтавської області. У зв`язку з цим відповідач 1, структурний підрозділ якого ініціював накладення арешту на майно, за низкою законодавчих та нормативно-правових актів вказаного податкового органу, є належним відповідачем у вказаній справі.
Щодо відповідача 2 (Головного управління ДФС в Полтавській області) суд зазначає, що ураховуючи низку прийнятих з 1999 року (час накладення арешту на об`єкт нерухомості позивачки) законодавчих та нормативно-правових актів, які регулюють питання функціонування податкових органів України, а саме: Указу Президента України від 22 серпня 1996 року «Про утворення Державної податкової адміністрації України та місцевих державних податкових адміністрацій», Указу Президента України від 09 грудня 2010 року №1085/2010, розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 вересня 2011 року №836-р, Указу Президента України від 18 березня 2013 року № 141/2013 «Про Міністерство доходів і зборів України», постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 160 «Про утворення Державної фіскальної служби», постанови Кабінету Міністрів України № 236 від 21 травня 2014 року «Про Державну фіскальну службу України» постанови Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України», постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» від 19 червня 2019 року №537, постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 року № 395 «Питання Державної податкової служби», розпорядження Кабінету Міністрів України від 24 листопада 2021 року № 1493-р «Про початок діяльності Бюро економічної безпеки», Закон України «Про Бюро економічної безпеки України», функції, які виконувала податкова поліція, ДФС України та її територіальні органи, зокрема ГУ ДФС у Полтавській області, станом на сьогодні функціонують через голів ліквідаційних комісій та їх членів, запис про припинення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено. Таким чином, відповідач 2 є також належним відповідачем у вказаній справі.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, нотаріус наклав арешт на об`єкт нерухомості, який належить позивачці на праві власності.
При цьому, вказані вище норми Закону про державну реєстрацію (статті 2, 23) та Закону України «Про нотаріат» (статті 73, 74) передбачають чіткий перелік підстав накладення арешту на майно.
Суд звертає увагу, що лист Лубенської ОДПІ Полтавської області, з яким вона звернулася до нотаріальної контори з проханням не здійснювати ніяких заходів стосовно перереєстрації об`єкта нерухомості, який належить ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що Лубенська ОДПІ планує подавати заяву до Арбітражного суду про визнання попередньої угоди купівлі-продажу цього об`єкта нерухомості недійною (а.с.23), не є тим документом, на підставі якого накладається арешт на майно.
Ураховуючи вищевикладене, а також те, що учасники цієї справи не надали суду інших документів, які б підтверджували або спростовували факт необхідності накладення арешту на об`єкт нерухомості, а також обгрунтування необхідності залишення арешту, накладеного на об`єкт нерухомості, суд дійшов висновку, що арешт накладений неправомірно, а тому його слід скасувати, а тому позов слід задовольнити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки питання щодо судових витрат не ставилось, то суд покладає їх на сторони, в межах ними понесених.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 6-13, 18, 19, 76, 81, 141, 258-260, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Головного управління ДФС в Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , Лубенська державна нотаріальна контора, Полтавський обласний державний нотаріальний архів, Державна податкова служба України, Бюро економічної безпеки України, Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з нерухомого майна, - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

Головне управління Державної податкової служби у Полтавській області (юридична адреса: 36014, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Європейська, будинок №4, ).

Головне управління ДФС в Полтавській області (в особі Комісії з реорганізації ДФС в Полтавській області (юридична адреса: 36014, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Європейська, будинок №4, ).

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Лубенська державна нотаріальна контора (юридична адреса: 307502, Полтавська область, місто Лубни, площа Вокзальна, будинок №7, )

Полтавський обласний державний нотаріальний архів (юридична адреса: 36011, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Шевченка, будинок №13, ).

Державна податкова служба України (юридична адреса: 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок №8, ).

Бюро економічної безпеки України (юридична адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок №31, ).

Лубенський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (юридична адреса: 37500, Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок №17/1, ).

Повний текст судового рішення складено та підписано 10 жовтня 2025 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В. Рудалєва