Провадження № 2/127/6442/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Березовської О. А.,

за участі секретаря судового засідання Схабовської І. М.,

представника позивача адвоката Мишковської Т. М.,

представника відповідача адвоката Тернового Р. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниця в режимі відео конференц зв`язку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, звільнення від сплати нарахованої заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2024 позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Мишковська Т. М., через систему «Електронний суд» звернулась у суд із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила звільнити її від заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 71237550 з примусового виконання виконавчого листа № 127/19517/22, виданого 28.02.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області; припинити стягнення з неї на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.09.2022, і до досягнення дитиною повноліття, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2023 по справі № 127/19517/22. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 05.09.2014 перебувала у шлюбі з відповідачем, 19.06.2019 рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/6461/19 шлюб розірвано. Під час шлюбу у сторін народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьківство підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю, однак після настання війни у сторін виник спір, щодо місця проживання дитини і в подальшому відповідач змінив місце проживання дитини та забрав сина проживати до себе.

18.01.2023 Вінницький міський суд Вінницької області виніс рішення по справі №127/19517/22, яким стягнув з ОСОБА_1 на користь відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.09.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

10.03.2023 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 71237550 на підставі виконавчого листа № 127/19517/22, виданого 28.02.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення аліментів. ОСОБА_1 сплачувала аліменти на утримання сина включно до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заборгованість по сплаті аліментів по вказаному виконавчому провадженню відсутня станом на 02.05.2024, що підтверджується постановою про скасування тимчасового обмеження №71237550 від 02.05.2024.

23.03.2023 Вінницький міський суд Вінницької області виніс рішення по справі № 127/18575/22, яким суд відмовив в задоволенні зустрічного позову та задовільнив позовні вимоги первісного позову й визначив місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем реєстрації місця проживання матері. Рішення набрало законної сили 25.04.2023. Рішення суду відповідач не виконав в зв`язку з чим позивач була змушена звернутись до суду з заявою про примусове відібрання дитини.

16.06.2023 Вінницький міський суд Вінницької області виніс рішення по справі № 127/23937/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про примусове відібрання дитини, яким позов задовільнив, та ухвалив відібрати малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у його батька ОСОБА_4 та передати його матері ОСОБА_1 за місцем її проживання. Рішення набуло законної сили 18.07.2023.

16.06.2023 внесено відомості в ЄРДР за №0000861 про кримінальне правопорушення за ст. 382 КК України за фактом невиконання рішення суду ОСОБА_2

22.06.2023 головним державним виконавцем 1-го відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кучинським А. В. відкрито виконавче провадження № 72099166 з примусового виконання виконавчого листа № 127/23937/22, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 20.06.2023, про відібрання дитини.

10.07.2023 ухвалою Вінницького міського суду у справі №127/23937/22 за поданням державного виконавця оголошено в розшук боржника ОСОБА_2 . Рішення суду ОСОБА_5 не виконав, викрав спільного сина сторін і вивіз його за межі України.

02.07.2024 Апеляційний суд м. Боргартінга зобов`язав ОСОБА_2 негайно повернути сина ОСОБА_6 матері ОСОБА_1 17.07.2024 Верховний суд Норвегії відмовив ОСОБА_2 в скасуванні рішення апеляційного суду м. Боргартінга. Вказаними рішеннями суду встановлено факт незаконного викрадення відповідачем сина сторін по справі.

22.07.2024 в аеропорту міста Ларнака (Республіка Кіпр) сина ОСОБА_6 було передано матері і з того часу дитина проживає разом з матір`ю.

24.12.2024 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в межах виконання виконавчого провадження № 71237550 нараховано заборгованість по аліментам, яка згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 02.05.2024 по листопад 2024 року складає 42 695, 00 грн. Враховуючи, що в період, за який нараховано борг, з 02.05.2024 по 11.12.2024 існувало рішення суду від 16.06.2023 про відібрання дитини у батька та передачу її матері, яке батько дитини не виконував, напроти умисно перешкоджав його виконанню, переховував дитину, та згодом взагалі вивіз дитину з України, та повернув дитину матері лише 22.07.2024, вважає що викладені обставини мають істотне значення, за яких платник аліментів може бути звільнений від сплати заборгованості за ними.

Крім того, відповідач відповідно до виконавчого листа № 127/19517/22, виданого 28.02.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області, отримує аліменти на утримання сина, який з ним не мешкає, проте сама позивач повністю забезпечує сина. Оскільки, дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, але з неї продовжують стягувати аліменти на користь відповідача в Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в рамках виконавчого провадження № 71237550, тому наявні всі підстави для припинення стягнення аліментів з позивача. Отже, змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Захист порушеного права позивача можливий шляхом припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь до ОСОБА_2 , що стягуються на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вище зазначеному розмірі.

Спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини було вирішено 23.03.2023, а 22.07.2024 року батько передав дитину матері, тому позивач вважає, що саме після передачі дитини матері у батька виник обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини на користь матері.

Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 30.12.2024 головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 31.12.2024.

Відповідь №1002666 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача згенерована судом 31.12.2025.

Ухвалою суду від 20.01.2025 позовна заява залишена без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви сім днів з дня вручення ухвали.

23.01.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій, крім надання доказів зі сплати судового збору, представник позивача змінив одну з позовних вимог, зазначивши, що позивач просить звільнити її від заборгованості зі сплати аліментів з 01.03.2024 по дату винесення рішення суду по виконавчому провадженню №71237550 з примусового виконання виконавчого листа №127/19517/22, виданого 28.02.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області (а. с. 48).

Ухвалою від 31.01.2025 прийнято до розгляду вказаний позов та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання на 12.03.2025 о 12-00.

07.03.2025 від представника відповідача до суду надійшла заява про участь в підготовчому засіданні 12.03.2025 о 12-00 в режимі відео конференц зв`язку, яка задоволена ухвалою суду від 11.03.2025.

12.03.2025 від представника відповідача до суду надійшла заява про участь в підготовчому засіданні 23.04.2025 о 12-00 та в наступних засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка задоволена ухвалою суду від 14.03.2025.

27.03.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представником відповідача викладені вище зазначені фактичні обставини справи, та вказано, що звільнення від сплати аліментів до 22.07.2024, тобто до передачі батьком сина матері він вважає безпідставним, бо кожного місяця, у якому позивач ухилялась від сплати аліментів на утримання дитини, відповідач ніс витрати на таке утримання одноособово.

Також представник відповідача не погоджується зі стягненням аліментів з відповідача з 31.12.2022, вказуючи, що оскільки позивач погоджується, що стягнення аліментів та припинення їх стягнення допустимо з моменту початку утримання нею дитини, тому він вважає вимоги щодо такого припинення та стягнення в період до 22.07.2024 немотивованими та такими що не підлягають задоволенню.

22.04.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог та викладення їх в новій редакції. Позивач просить суд звільнити її від заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 71237550 з примусового виконання виконавчого листа № 127/19517/22, виданого 28.02.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області з 01.03.2024 (моменту виникнення боргу) по дату винесення рішення суду. Припинити з 22.07.2024 стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що були призначені на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2023 по справі № 127/19517/22. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Ухвалою суду від 12.05.2025 закрите підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

25.07.2025 від представника відповідача, адвоката Тернова Р. Б., надійшла заява, в якій він зазначив, що сума заборгованості за аліментами добровільно сплачена ОСОБА_1 в межах спірного виконавчого провадження, таким чином ОСОБА_1 фактично виконала в повному обсязі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2023 по справі №127/19517/22, у зв`язку з чим відповідач звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби з заявою про закінчення виконавчого провадження, тому позовна вимога щодо звільнення від заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №71237550 з примусового виконання виконавчого листа №127/19517/22, виданого 28.02.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області відпала, оскільки фактично виконана, у ОСОБА_7 відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Представник відповідача 25.07.2025 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою, в якій просить закрити провадження у справі №127/42410/24 в частині позовної вимоги про звільнення ОСОБА_1 від заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №71237550 з примусового виконання виконавчого листа №127/19517/22, виданого 28.02.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області (а. с. 130-133). У додатку до заяви надав копію заяви відповідача до Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження та докази направлення заяви електронною поштою.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Мишковська Т. М. позовні вимоги підтримала в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 22.04.2025 з підстав, що викладені у позові, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Уточнила, що з 22.07.2024 дитина живе з матір`ю і перебуває на її повному утриманні, тому відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України існують істотні обставини для звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідача та припинення їх стягнення. Існує нарахована заборгованість зі сплати аліментів позивачем на користь відповідача в сумі приблизно 42 000, 00 грн, яка утворилась в період з березня 2024 по листопад 2024. Заборгованість продовжує нараховуватися. Представник позивача підтверджує, що періоди звільнення від заборгованості та припинення накладаються, але за порадою державного виконавця позовні вимоги були сформульовані саме так, задоволення позову надасть можливість припинити стягнення аліментів з позивача та зняти накладені арешти.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідачем позов визнається в частині припинення стягнення аліментів з 22.07.2024, бо дитину було передано матері саме 22.07.2024, до цієї дати кошти на утримання дитини витрачав відповідач. Позивачем не надано докази, які підтверджують, що вона не мала можливості сплачувати аліменти на утримання дитини.

Заборгованість зі сплати аліментів відсутня, тому в цій частині провадження у справі підлягає закриттю. За заявою відповідача державна виконавча служба не закінчила виконавче провадження, державний виконавець пояснив, що йому необхідно рішення суду. Позов в частині звільнення від сплати заборгованості відповідач визнає, бо заборгованість фактично відсутня.

Крім того, представник відповідача зазначив, що в період з 01.03.2024 по 21.07.2024 одночасно звільняти від заборгованості та припиняти стягнення аліментів з позивача неможливо. Припинення стягнення аліментів є підставою для закінчення виконавчого провадження та унеможливлює нарахування заборгованості.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд доходить такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 05.09.2014 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2019 розірвано.

Встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а. с. 7).

Відповідно до виконавчого листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 28.02.2023 у справі №127/19517/22 стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів заробітку і доходу щомісяця, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.09.2022 і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 10).

За вказаним виконавчим документом 10.03.2023 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71237550 (а. с. 10 зворот).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, сформованим 24.12.2024, за період з лютого по листопад 2024 року ОСОБА_1 нараховано сукупний розмір заборгованості в сумі 42 695, 00 грн (а. с. 40).

Судом встановлено, що між сторонами існував спір щодо визначення місця проживання дитини, який вирішувався судом України та іноземним судом.

23.03.2023 Вінницький міський суд Вінницької області виніс рішення по справі № 127/18575/22, яким суд визначив місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , відмовив в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком. Рішення набрало законної сили 25.04.2023 (а. с. 10-17).

16.06.2023 до ЄРДР була внесена інформація про реєстрацію кримінального провадження №0000861 за ст. 382 ч. 1 КК України за зверненням ОСОБА_1 з приводу того, що ОСОБА_5 не виконує рішення суду від 23.03.2023, справа №127/8575/22, яким визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 (а. с. 18).

22.06.2023 головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кучинським А. В. за результатами розгляду заяви стягувача ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа №127/23937/22, виданого 20.06.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області, відкрито виконавче провадження № 72099166 про відібрання дитини. Боржником вказаний ОСОБА_2 (а. с. 18 зворот-19).

10.07.2023 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/23937/22 за поданням головного державного виконавця оголошено в розшук боржника ОСОБА_2 . Судом встановлено, що при примусовому виконанні ВП №72099166 не вдалося встановити фактичне місце перебування боржника ОСОБА_2 , в зв`язку з чим оголошений його розшук (а. с. 20-21).

Апеляційний суд м. Боргартінга постановою від 02.07.2024 зобов`язав ОСОБА_2 : 1. Протягом двох тижнів з моменту отримання повідомлення про ухвалу повернути ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 Києвській на Кіпр. Якщо ОСОБА_10 буде супроводжувати Домініка Києвського назад до ОСОБА_9 Києвської, вимога про повернення виконується шляхом передачі дитини та проїзних документів в аеропорту м. Ларнака, Кіпр. 2. Якщо повернення не відбудеться, як зазначено в пункті 1, ОСОБА_11 Києвська має право забрати ІНФОРМАЦІЯ_3 та проїзні документи в місці, де вони перебувають у Норвегії, щоб відвести його на ОСОБА_12 (а. с. 21 зворот 31).

17.07.2024 Верховний суд Норвегії відмовив ОСОБА_2 в розгляді апеляції, якою було оскаржено рішення Апеляційного суду Боргартінгу від 02.07.2024 проти ОСОБА_9 Києвської, та відхилив її (а. с. 32).

З листа Міністерства юстиції України Києвській Є. М. вбачається, що остання повідомляла міністерство 22.07.2024 про повернення дитини в аеропорту міста Ларнака (Республіка Кіпр) (а. с. 35 зворот).

Довідкою про статус іноземця № від 04.09.2024 підтверджується реєстрацію даних ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Реєстрі іноземців, який ведеться Міграційною службою (а. с. 34 зворот - 35).

Розписками про отримання заяви органами еміграції Кіпрської республіки від 04.09.2024, договором оренди на період з 10.03.2024 по 09.03.2025 підтверджується проживання ОСОБА_13 разом з позивачкою як користувачів статусу тимчасового захисту на ОСОБА_14 (а. с. 36, 37 зворот, 39).

Представниками сторін в судовому засіданні було визнано, що на виконання рішень судів Норвегії, 22.07.2024 в аеропорту міста Ларнака (Республіка Кіпр) сина ОСОБА_13 відповідачем було передано позивачу і з того часу дитина проживає разом з матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, суд вважає встановленим факт виконання відповідачем рішення суду Норвегії та передачу ним позивачу сина ОСОБА_13 22.07.2024 та проживання дитини з цього часу з позивачкою.

Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти.

Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20).

Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)).

Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним дитини, на утримання якої стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала.

Як встановлено в ході розгляду справи та не заперечується сторонами, з 22.07.2024 син сторін ОСОБА_15 проживає разом з матір`ю, відповідач в зв`язку з цим визнає позов в частині припинення стягнення аліментів з позивача на його користь на утримання сина.

Щодо звільнення від заборгованості зі сплати аліментів позивачки, позиція представника відповідача змінювалась. Позов ним в цій частині не визнавався за період до 22.07.2024, в зв`язку з перебуванням дитини з батьком та знаходженням на його утриманні. Потім представник позивача просив закрити провадження у справі в частині звільнення ОСОБА_1 від заборгованості зі сплати аліментів в зв`язку з її відсутністю та поданням ним заяви про закінчення виконавчого провадження до державної виконавчої служби (а. с. 130, 132). Однак, докази, що підтверджують відсутність заборгованості позивача зі сплати аліментів та закриття виконавчого провадження, представником відповідача суду не надані.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. З наведеного вище вбачається, що судом не встановлено на підставі належних та допустимих доказів відсутності предмету спору щодо звільнення позивачки від сплати заборгованості по аліментам.

Вирішуючи вимогу позивачки про звільнення її від сплати заборгованості по аліментах та припинення їх стягнення, суд виходить з положень ч. 2 ст. 197 СК України та ч. 4 ст. 273 ЦПК України.

Суд погоджується з доводами позивачки про те, що проживання дитини разом з нею є тією істотною обставиною, яка припиняє її обов`язок сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дитини та унеможливлює нарахування заборгованості за цей період, а отже суд дійшов висновку про припинення стягнення з позивача аліментів з 22.07.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Суд вважає, що припинення обов`язку зі сплати аліментів унеможливлює нарахування державним виконавцем заборгованості за аліментами з 22.07.2024 по дату винесення рішення суду, бо за змістом ч. 1 ст. 195 СК України заборгованість зі сплати аліментів нараховується тоді, коли існує обов`язок їх сплачувати, припинення обов`язку унеможливлює нарахування заборгованості, тому в частині звільнення від заборгованості з 22.07.2024 по дату винесення рішення суду у задоволенні позову позивачу має бути відмовлено.

Щодо звільнення від заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.03.2024 по 21.07.2024, суд зазначає, що ч. 2 ст. 197 СК України як підстави повного або часткового звільнення від заборгованості зі сплати аліментів вказані тяжка хвороба або інша обставина, що має істотне значення. Отже, законодавець наводить в нормі закону невичерпний перелік обставин, які є підставою для звільнення від заборгованості, вказуючи як їх характерну ознаку істотне значення для правовідносин.

Аліменти це кошти, які стягуються судом на утримання дитини та присуджуються за рішенням суду до стягнення на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

На думку суду, встановлення судом факту проживання дитини на час винесення цього рішення з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Стягнення заборгованості з аліментів з матері, з якою проживає дитина, на користь батька суперечить суті аліментів, бо одержані відповідачем кошти (аліменти) не будуть витрачені на утримання дитини.

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Інші доводи сторін вказаних висновків суду не спростовують та їх не змінюють.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачкою при поданні позову в частині припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості по аліментах понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 937, 92 грн, а позов задоволено частково, відтак такі витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки в сумі 1 700, 00 грн. Оплата судового збору позивачкою підтверджується квитанцією від 23.01.2025 (а. с. 50).

Суд звертає увагу, що в заяві про долучення до справи письмових пояснень, яка надійшла до суду, 23.09.2025 представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати, докази яких будуть подані протягом п`яти днів. Отже, питання розподілу інших судових витрат, судом буде вирішуватися в додатковому рішенні.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, звільнення від сплати нарахованої заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №7123750 з примусового виконання виконавчого листа №127/19517/22, виданого 28.02.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області, нарахованої в період з 01.03.2024 (моменту виникнення боргу) по 21.07.2024 включно.

Припинити з 22.07.2024 стягнення аліментів із ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що були призначені та стягуються на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18.01.2023 по справі №127/19517/22.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений при поданні позову, в сумі 1 700, 00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 14.10.2025.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Олена Березовська