Провадження № 2/537/1952/2025
Справа № 537/5404/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2025 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Мартишевої Т. О.

за участі секретаря судового засідання Антохіної Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кременчук у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи - Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_2 , про скасування арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про скасування арешту, треті особи - Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_2 , вказуючи в обґрунтування позовних вимог, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради народних депутатів від 08 січня 1997 року, її батькові ОСОБА_3 належала 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 . Ще 1/4 частка вказаної квартири належить їй та її сину ОСОБА_2 , а також її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері питанням оформлення спадщини ніхто не займався, фактично спадщину прийняв її батько ОСОБА_3 , оскільки був зареєстрований із дружиною за однією адресою. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Для оформлення своїх спадкових прав вона звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинського О.Ю., однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2025 року. Підставою для відмови вказано наявність арешту, накладеного на 1/4 частку спадкової квартири (власник ОСОБА_3 ) на підставі повідомлення Державної виконавчої служби Крюківського управління юстиції від 07.07.2003 року №2439, зареєстрованого Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 02.03.2005 року за №1728213. Для скасування даного арешту вона звернулась до Крюківського ВДВС у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області. Нею отримано відповідь за вих.№109146 від 16.07.2025 року, згідно якої вбачається, що усі документи стосовно наявності або відсутності будь-якої заборгованості ОСОБА_3 знищені, а так немає підстав для скасування арешту. Запропоновано звернутись до суду для зняття арешту. На підтвердження відсутності підстав на існування арешту вона через свого представника звернулась до Крюківського районного суду міста Кременчука для отримання копії рішення, на підставі якого було накладено арешт. 12 серпня 2025 року надано відповідь за вих. №6/197/2025, відповідно до якої 15.11.2002 року рішенням суду задоволено позов КП «Теплоенерго» та стягнуто з Левченка заборгованість за спожиту теплову енергію на суму 307 грн 69 коп., а також державне мито на суму 51 грн. Справа №02-5604 знищена. Також нею отримано довідку від КП «Теплоенерго», відповідно до якої заборгованість по квартирі АДРЕСА_1 складає 32,46 грн. (поточні нарахування). Інші відомості щодо наявності заборгованості відсутні. Оскільки підстави для існування арешту майна відсутні, наявність даного арешту на спадкове майно унеможливлює оформлення спадкових прав позивача, вона змушена була звернутися до суду з даним позовом.

Позивач просить скасувати арешт, накладений на підставі повідомлення Державної виконслужби Крюківського управління юстиції 2439 від 07.07.2003, реєстраційний номер обтяження 1728213, дата реєстрації 02.03.2005, реєстратор: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, архівний номер 2208194KREMENCHUG1, архівна дата: 14.07.2003, дата виникнення 14.07.2003, № реєстра: 99179-3, внутр.№5001032F28F44D30552C, комен6тар:2003, об`єкт обтяження: квартира, частина квартири, адреса: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.09.2025 було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

01.10.2025 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 , та її представник - адвокат Назаренко А.В., у судове засідання не прибули, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час його проведення, надав до суду заяву, відповідно до якої просить судовий розгляд справи проводити без участі представника, проти скасування арешту не заперечує.

Представник третьої особи - Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області, у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час його проведення, надав до суду заяву, відповідно до якої просить судове засідання проводити у відсутність представника, при вирішенні питання по справі поклався на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, з`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно забезпечений правом власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим, звернутися до суду щодо захисту своїх порушених Кодексом, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 08 січня 1997, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Палацом шлюбів м. Кременчука 04.09.1995 та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Крюкіського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області 02.07.2001.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 06 грудня 2017 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 28 вересня 2019 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

11 серпня 2025 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинського О.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинського О.Ю. від 11 серпня 2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії встановлено, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що на заявлене спадкове майно накладено арешт.

Як вбачається з Постановою приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Мушинського О.Ю. від 11 серпня 2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, при перевірці квартири АДРЕСА_1 , за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було встановлено наявність арешту, накладеного на частку вказаної квартири (власник ОСОБА_3 ) на підставі повідомлення Державної виконавчої служби Крюківського управління юстиції від 07.07.2003 №2439, зареєстрованого Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 02.03.2005 за №1728213.

Згідно архівного запису, арешт накладений на підставі повідомлення Державної виконслужби Крюківського управління юстиції 2439 від 07.07.2003, реєстраційний номер обтяження 1728213, дата реєстрації 02.03.2005, реєстратор: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, архівний номер 2208194KREMENCHUG1, архівна дата: 14.07.2003, дата виникнення 14.07.2003, № реєстра: 99179-3, внутр.№5001032F28F44D30552C, коментар:2003, об`єкт обтяження: квартира, частина квартири, адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідно до повідомлення Державної виконавчої служби Крюківського управління юстиції від 07.07.2003 №2439, заборона на частини квартири по АДРЕСА_2 , накладена на підставі виконавчого листа №2-5604, виданого 11.12.2002 Крюківським райсудом м. Кременчука.

З листа, наданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 12.08.2025 за вих.№6/497/2025, на адвокатський запит щодо видачі копії рішення про накладення арешту на квартиру, вбачається, що згідно архівних даних Крюківського районного суду м. Кременчука, в провадженні суду перебувала справа №2-5604 за позовом КП «Теплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. 15 листопада 2002 року рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука позовну заяву КП «Теплоенерго» задоволено, та ухвалено стягнути з ОСОБА_3 307 грн. 69 коп. заборгованість за спожиту теплову енергію, а також на користь держави 51 грн. державного мита. На підставі переліку судових справ та документів діяльності суду із зазначенням строків їх зберігання відібрані до знищення як такі, що не мають науково - історичної цінності та втратили практичне значення, справа № 02-5604 - знищена. Одночасно повідомлено, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 було накладено державним виконавцем, на підставі виконавчого листа по справі №2-5604, а не самим рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука.

З п. 1. ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV, в редакції на час проведення виконавчих дій, 2003 р.) вбачається, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню: рішення, ухвали і постанови судів у цивільних справах.

Частиною 1 ст. 5 вищезазначеного закону передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV, в редакції на час проведення виконавчих дій, 2003 р.) вбачається, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом. За заявою стягувача з метою забезпечення виконання рішення по майнових стягненнях державний виконавець одночасно з винесенням

постанови про відкриття виконавчого провадження описує майно боржника і накладає на нього арешт, про що зазначається в цій постанові.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами по справі, на підставі виконавчого листа №2-5604, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука 11.12.2002 на виконання рішення суду від 15.11.2002 по справі №2-5604 за позовом КП «Теплоенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, державним виконавцем Крюківського ДВС Дев`ятисильною І.О. було накладено арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_7 звернулася до Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про скасування арешту.

За правилами ст. 13 ЗУ "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Аналіз даної норми закону дає підстави для висновку, що вчинення виконавцем будь-яких дій чи прийняття рішень можливо виконати в межах виконавчого провадження.

Листом від 16.07.2025 за №5109146 Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції управління повідомив, що виконавчі провадження , які перебували на примусовому виконанні у відділ державної виконавчої служби, були знищені у зв`язку зі спливом строку зберігання, встановленого нормативно правовими актами. Це унеможливлює встановлення інформації про наявність або відсутність невиконаних зобов`язань з боку боржника ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки, сформованої 27.08.2025, що містить інформацію з Єдиного реєстру боржників, за параметрами запиту « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 » в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.

Відповідно до довідки, наданої КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького райну4 Полтавської області, заборгованість по квартирі АДРЕСА_1 складає 32,46 грн. (поточні нарахування за 07.2025). Інші відомості щодо наявності заборгованості відсутні.

На даний час будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про існування майнових претензій до боржника ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Таким чином, судом встановлено, що виконавче провадження за яким було накладено арешт на майно позивача завершено, а тому в іншому порядку, крім судового, зняти арешт з майна ОСОБА_3 немає можливості.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути забезпечений своєю власністю інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає необхідними, щоб забезпечити контроль за використанням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України" (останнє 02/06/2014) Європейський суд з прав людини фактично, що відповідно до усталеної практики Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння. Друга норма, що міститься в другому абзаці, охоплює питання права власності та обумовлює його певними критеріями та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні пояснюватися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципових прав верховенства, що включає свободу свавілля. Суд також надає, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Можливість досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та важкий тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне використання продуктів, які застосовуються, та надаються, які прагнуть досягти.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз`яснив, що в порядку цивільного судочинства захист майнових прав виникає у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явленим власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншої законної підстави майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Частиною 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (чинне на час розгляду справи) передбачено, що арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно зі ст. 1 Першого протоколу від 20.03.52 р. до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.50 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути забезпечений своєю власністю інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі N 2/0301/806/11 (провадження N 61-3814св22) вказано, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не призводить до порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування в умовах та за наявності підстав, визначених законом.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб право власності вважалося допустимим воно повинно служити не тільки законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і т.п. -який захід, що позбавляє особу власності. Заходи обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що наявність не скасованого арешту, накладеного державним виконавцем на майно спадкодавця ОСОБА_3 , за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку особи, в інтересах якої було накладено вказаний арешт, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, порушують права позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, при цьому підстав для продовження обтяження на майно судовим розглядом не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про скасування арешту, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 137, 141, 263, 264, 265, 280, 281, 282 ЦПК України, ст. 386, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (місцезнаходження: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Софіївська, будинок 68, код ЄДРПОУ 31700972), треті особи: Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області (місцезнаходження: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Ігоря Сердюка, будинок 43, код ЄДРПОУ 34987557), ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКК НОМЕР_6 ) про скасування арешту задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з квартири АДРЕСА_1 , який накладено на підставі повідомлення Державної виконслужби Крюківського управління юстиції 2439 від 07.07.2003, реєстраційний номер обтяження 1728213, дата реєстрації 02.03.2005, реєстратор: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, архівний номер 2208194KREMENCHUG1, архівна дата: 14.07.2003, дата виникнення 14.07.2003, № реєстра: 99179-3, внутр.№5001032F28F44D30552C, коментар:2003, об`єкт обтяження: квартира, частина квартири.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 15 жовтня 2025 року.

Суддя : Т.О. Мартишева