Єдиний унікальний номер: 728/1543/25
Номер провадження 2/728/558/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Глушко О.І.

при секретарі Коваленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю гаража,-

ВСТАНОВИВ:

17.06.2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на гараж Г1-1, що розташований по АДРЕСА_1 , вказуючи на те, що позбавлена можливості в позасудовому порядку вирішити зазначене питання. Зазначає, що у 1992 році на земельній ділянці, що знаходиться за вказаною адресою, нею був побудований гараж загальною площею 18,80 кв.м. без відповідних дозвільних документів. У 2019 році отримала та зареєструвала право власності на цю земельну ділянку загальною площею 0,0023 га з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер :00:011:0014. Факт наявності даного гаража підтверджується технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна, виготовленим КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 11.03.2025 року. Маючи на меті узаконити вказаний гараж та зареєструвати право власності на нього, позивач звернулася до відділу державної реєстрації виконавчого комітету Бахмацької міської ради, але отримала відмову у вчиненні вказаних дій з посиланням на відсутність необхідних для цього документів. При зверненні до Державної інспекції архітектури та містобудування з декларацією про готовність об`єкта до експлуатації вказане звернення їй було повернуто та роз`яснено, що за умови відсутності у неї будівельного паспорта забудови земельної ділянки та дозвільного документа на початок виконання будівельних робіт вона може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - гараж.

Ухвалою суду від 16.06.2025 року відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.07.2025 року, запропоновано позивачці надати в судове засідання відповідь з Державної інспекції архітектури і містобудування, на яку вона посилається в позовній заяві, як на підставу неможливості в позасудовому порядку вирішити питання реєстрації права власносності на гараж, яке в подальшому було відкладено на 07.08.2025 року та на 19.08.2025 року за заявами позивачки про його відкладення для виконання ухвали суду в частині надання нею вищевказаних доказів.

Ухвалою суду від 19.08.2025 року, за клопотанням позивачки, відповідно до ч. 1 ст. 53 ЦПК України, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Державну інспекцію архітектури та містобудування України, якій запропоновано надати пояснення у справі в строк до 08 вересня 2025 року, підготовче засідання відкладено на 09.09.2025 року.

Ухвалою суду від 09.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.10 2025 року.

Позивачка в судове засідання не з`явились, але у своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача - Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. У визначений судом строк відзиву не подали.

Представник третьої особи - Державної інспекції архітектури та містобудування України в судове засідання не з`явився. У наданих письмових поясненнях щодо позовної заяви просив розглядати справу у відсутність їх представника за наявними в матерілах справи матеріалами, враховуючи подані письмові пояснення, в яких зазначено, що лист Бахмацької міської ради №03-18/1639 від 27.05.2025 року та звіт про проведення технічного обстеження не є належним доказом того, що зведений гараж відповідає усім архітектурним та будівельним вимогам. Позивачка не надала належних і допустимих доказів, що самочинне будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією; що самочинно збудований об`єкт не порушує прав та інтересів інших осіб, зокрема прав та інтересів власників (користувачів) сусідніх земельних ділянок; доказів отримання ні містобудівних умов та обмежень, ні будівельного паспорту, які визначають межі будівництва і запобігають порушенню прав та інтересів інших осіб.

В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» визначено, що відповідно до ст. 376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Бахмацької міської ради п`ятдесят сьомої сесії сьомого скликання від 25.06.2019 року позивачці затверджено проекти землеустрою щодо відведення та надання у власність земельних ділянок на надано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 загальною площею 0,0023 га для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер земельної ділянки :00:011:0014 (а.с. 7).

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №172884072 від 08.07.2019 року підтверджується, що позивачка є власником вказаної земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва індивідуальних гаражів, державну реєстрацію права власності на яку здійснено 04.07.2019 року державним реєстратором Бахмацької районної державної адмінстравції, номер запису про право власності 32281443(а.с.8).

Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, виготовлений 11.03.2025 року, підтверджує, що гараж Г1-1, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер у Реєстрі будівельної інформації ТІ01:6465-5816-3468-4420, споруджувався в 1992 році, оціночна вартість якого станом на 28.05.2025 року становить 157344 грн 76 коп (а.с. 22-24).

Зі змісту довідок за № 299 та № 230, виданих 12.03.2025 року КП Прилуцьке МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомості гараж Г1-1 загальною площею 18,8 кв.м. за АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.9,10).

Згідно інформації відділу архітектури та містобудування Бахмацької міської ради від 27.05.2025 року за №03-18/1639 самочинно збудований об`єкт нерухомості (гараж Г1-1, площа 18,8 кв.м. на земельній ділянці з кадастровим номером :00:011:0014 за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться в межах земельної ділянки і не суперечить вимогам державних будівельних норм (а.с.11).

Як вбачається із звіту про проведення технічного обстеження, складеного 16.04.2025 року експертом ОСОБА_2 , за результатами проведеного технічного обстеження об`єкта гаража АДРЕСА_3 , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.14 зворот-15).

Відповідно до листа Бахмацької міської ради від 01.05.2025 року за №03-07/1376, адресованого на ім`я позивачки, відділом державної реєстрації виконавчого комітету Бахмацької міської ради не може бути проведена реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна «Гараж Г1-1», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки позивачкою не надано документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та відсутня реєстрація такого документа в Єдиному реєстрі документів, не надано документ, що посвідчує право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна ( а.с 17,18).

Згідно листа Державної інспекції архітектури та містобудування України від 01.08.2025 року, адресованого на ім`я позивачки, Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 06.06.2025 року, повернута Державною інспекцією архітектури та містобудування України на доопрацювання Декларація про готовність до експлуатації індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт від 06.06.2025 року за реєстраційним номером ІУ34 щодо об`єкта будівництва «Гараж Г-1 , АДРЕСА_1 ». Підстави відмови у видачі: документ підлягає поверненню на доопрацювання у зв`язку з відсутністю його у повному обсязі. Цільове призначення земельної ділянки суперечить вимогам абз. 1 п. 9 розділу V Прикінцеві положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.19-21, 42, 43).

Відповідно до пункту 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду, «При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд не повинен враховувати час передачі земельної ділянки у власність або надання її у користування, або укладення договору суперфіцію, у тому числі в період розгляду справи, оскільки такі дії свідчать про визнання за позивачем права на забудову з боку власника (користувача) земельної ділянки. Якщо під час розгляду справи позивачеві відповідно до законодавства України було надано земельну ділянку або укладено договір суперфіцію, суд має оцінювати зазначені дії відповідача з урахуванням частини четвертої ст. 174 ЦПК (визнання відповідачем позову).

Згідно з ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи, набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених цим Кодексом.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 317, 319 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 3ст. 376 ЦК України житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Статтею 331 ЦК України визначені загальні підстави та порядок набуття права власності на нове майно, створене з додержанням вимог закону, та не регулює правовий режим самочинного будівництва. Відповідно до положень цієї статті право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Згідно з п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №461, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду, він приймається в експлуатацію згідно з цим порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкту.

У постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Оцінюючи можливість визнання за позивачкою права власності на таке самочинне будівництво, суд виходив з того, що за приписами ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

При розгляді даної справи судом не встановлено будь-якого порушення прав та інтересів будь-яких осіб, оскільки позивачка є одноосібним власником земельної ділянки, а орган місцевого самоврядування, на території якого розміщено таке майно, не заперечив щодо задоволення таких вимог позивачки.

Відтак, суд не вбачає будь-яких перешкод для реалізації позивачкою права на судовий захист шляхом визнання за нею права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яке передбачено у ст. 376 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258-259, 263 - 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна інспекція архітектури та містобудування України, про визнання права власності на самочинно збудовану нежитлову будівлю гаража задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Бахмач Чернігівської області, РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :00:011:0014.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Бахмацька міська рада Ніжинського району Чернігівської області, м. Бахмач Ніжинського району Чернігівської області, вул. Соборності, 42, .

Третя особа: Державна інспекція архітектури та містобудування України, м. Київ, б.Лесі Українки, 26, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну і резолютивну частини) судове рішення, або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 15.10.2025 року.

Суддя О.І. Глушко