Номер провадження: 22-ц/813/6485/25
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02 червня 2025 року, повний текст якого складено 02 червня 2025 року та ухваленого під головуванням судді Мурзенка М.В., у цивільній справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

12.12.2024 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО (далі АТ) «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 32 163,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 16.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. На підставі вказаного договору, відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 75 000,00 грн.

Посилаючись на те, що внаслідок невиконання умов договору, у позичальника станом на 05.09.2024 року виникла заборгованість у розмірі 32 163,71 грн. (тіло кредиту), позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 27.02.2025 року позов АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» було задоволено (а.с.58-59).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.04.2025 року заочне рішення від 27.02.2025 року було скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.188).

Рішенням Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02.06.2025 року позовні вимоги АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» були задоволенні (а.с.197-198).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02.06.2025 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.201).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 13.10.2025 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з перерубуванням суддів Сегеди С.М. та Громіка Р.Д. у відпустках, через відключення у приміщенні Одеського апеляційного суду електропостачання, а також враховуючи недостатню кількість суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду даної справи в строки, передбачені національним законодавством, датою ухвалення цього судового рішення є 13.10.2025 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.07.2025 року (а.с.207), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (а.с.208-209).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив доведеності заявлених вимог (а.с.197-198).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 16.12.2017 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 75 000,00 грн., спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

За умовами п.п. 2-3 Анкети-заяви, проставлянням власноруч свого підпису під цією Анкетою-заявою, Клієнт погодився з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір, укладання якого Клієнт підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього Договору Клієнт підтвердив, що ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав примірники у мобільному додатку, що вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, клієнт беззастережно погоджується із тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту шляхом надсилання повідомлення у Мобільний додаток.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що не підписував Анкету-заяву та не отримував кредитні кошти.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про звернення відповідача до суду із клопотанням про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Крім того, як вбачається з копії Анкети-заяви до договору банківських послуг, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що вона особисто підписана відповідачем.

Підписавши 16.12.2017 року Анкету-заяву, позичальник підтвердив, що він ознайомився та отримав примірники документів у мобільному додатку, які складають договір між сторонами та зобов`язався виконувати його умови.

У пункті 6 Анкети-заяви зазначено: «Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Я засвідчую генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх дій згідно з Договором...Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису...11. Усе листування щодо цього Договору прошу здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору» (а.с.10).

Відповідач також ознайомився і з інформацією про банківський продукт «Чорна картка monobank» та паспортом споживчого кредиту Чорної картки monobank, а саме про: тип картки, її вартість і валюту картрахунку monobank; пільговий період і процентну ставку; розмір щомісячного платежу; відсоткові ставки і порядок нарахування відсотків; санкції; комісії, основні умови кредитування; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. (а. с. 24-28).

Крім того, у встановленому законом порядку зазначений кредитний договір ОСОБА_1 спростовано не було.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції зазначив, що за змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

В матеріалах справи також міститься банківська виписка по рахунку ОСОБА_1 , з якої вбачається, що останній користувався кредитними коштами: розраховувався у магазинах, частково поповнював заборгованість, знімав готівку, тощо (а.с.91-180).

Банківська виписка має статус первинного документу, що вбачається з Переліку типових документів, затвердженого наказом МЮУ від 12.04.12 р. № 578/5, відповідно до якого, до первинних документів, які фіксують факт виконання господарської операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Згідно розрахунку заборгованість за вказаним кредитним договором станом на у позичальника складає 32 163,71 грн. (тіло кредиту). Зазначений розрахунок заборгованості позичальником також спростовано не було.

За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг та отримав кредитні кошти, користувався ними та частково погашав заборгованість, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення позову.

Що стосується доводів апелянта про незадоволення заяви про відвід судді першої інстанції, то колегія суддів зазначає, що незадоволення заяви про відвід судді не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на незгоду із протоколом судового засідання суду першої інстанції.

За правилами ст. 249 ЦПК України зауваження на протокол судового засідання розглядається тим самим ж судом, який розглядав справу. Проте, будь-яких відомостей щодо звернення відповідача із відповідною заявою до суду першої інстанції матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Крім того, зважаючи на те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, заявник апеляційної скарги не має права на компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом даної справи.

Зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хаджибейського районного суду м. Одеси від 02 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький