Справа № 450/3680/25 Провадження № 2/450/2155/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулась в суд з позовом до відповідача, у якому просить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у твердій грошовій сумі в розмірі 50000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Мотивувала позовні вимоги тим, щосторони проживали без реєстрації шлюбу у період з 2011 року до 2012 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 , який постійно проживає із матір`ю ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Повідомила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. При цьому, у власності відповідача перебуває 16 об`єктів нерухомого майна, в тому числі земельні ділянки, житловий і дачний будинки та квартири, а також автомобіль. Вказала, що матеріальний стан ОСОБА_2 дозволяє сплачувати аліменти в розмірі 100000 грн., щомісячно, однак ОСОБА_1 вважає достатнім рівень таких у 50000 грн. для належного забезпечення сина. З огляду на викладене вище, просила позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 20.08.2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

25.08.2025 року відповідачем ОСОБА_3 подано клопотання про ознайомлення з матеріалами цивільної справи в системі «Електронний Суд».

17.09.2025 року відповідачем ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого просив визначити розмір аліментів в сумі 6392 грн., оскільки саме вказаний розмір він матиме можливість безперешкодно сплачувати на дитину щомісячно і такий забезпечить гармонійний та достатній розвиток сина. Вказав, що ухвалу суду разом із копією позовної заяви отримав засобами поштового зв`язку 02.09.2025 року, внаслідок чого ним не пропущено процесуальний строк для його подання. Додатково пояснив, що позивачем не надано доказів на підтвердження понесення нею витрат на утримання дитини в сумі 50000 грн. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували реальне матеріальне становище позивача і доводили її об`єктивну неспроможність забезпечити дитині належний рівень життя. Крім цього, з огляду на вимоги ст. 141 СК України в частині рівності прав і обов`язків батьків, загальні витрати на утримання сина, виходячи із позиції позивача, повинні становити 100000 грн., щомісячно. Натомість державою визначено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який складає 3196 грн., щомісячно, у зв`язку із чим вважає, що його подвійний розмір, який він матиме змогу виплачувати, забезпечить належне зростання сина.

02.10.2025 року представником позивача ОСОБА_4 подано відповідь на відзив, згідно мотивів якого вказала, що відповідачем пропущено процесуальний строк для подання відзиву, оскільки у нього наявний кабінет у системі «Електронний Суд» і він отримав доступ до матеріалів цивільної справи 25.08.2025 року. Повідомила, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини. При цьому, пропозиція в частині згоди виплачувати аліменти у розмірі 6392 грн. є як мінімум несерйозною і абсолютно безвідповідальною, яка ґрунтується на припущеннях і не має жодного доказового значення. Окрім наведеного, відповідач достеменно обізнаний щодо відвідування його сина спортивних гуртків, репетиторів із певних предметів, стану здоров`я, потребах в послугах стоматологів, однак дитина не отримувала жодної грошової допомоги від батька. З огляду на викладене, просила залишити відзив на позовну заяву без розгляду, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Щодо мотивів сторони позивача у відповіді на відзив в частині пропуску відповідачем процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву слід вказати, щоухвалою від 20.08.2025 року, якою відкрито провадження у справі, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Вказану ухвалу та копію позовної заяви відповідачем ОСОБА_2 отримано засобами поштового зв`язку 02.09.2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення № 06 910 250 507 06, яке повернулось на адресу суду.

При цьому, доказів на підтвердження ознайомлення відповідача ОСОБА_2 із матеріалами справи в системі «Електронний Суд» 25.08.2025 року суду не надано, у зв`язку із чим відповідь на відзив подано в межах процесуально строку, встановленого законом.

Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Зі змісту ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з мотивів позовної заяви, сторони проживали без реєстрації шлюбу у період з 2011 року до 2012 року.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 22.11.2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції.

Із довідки про реєстрацію місця проживання № 864 від 01.12.2017 року та витягу з реєстру територіальної громади № 2025/010331452 від 28.07.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю ОСОБА_1 зареєстровані і проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Долученими відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується факт наявності у відповідача нерухомого майна, зокремаземельних ділянок, житлового і дачного будинків та квартир.

З відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 22.07.2025 року вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб марки «Фольксваген» моделі «Транспортер» номерний знак НОМЕР_2 , 2002 року випуску.

При цьому, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження майнового стану відповідача, зокрема рівня його доходів станом на день подання позову до суду. Покликання на володіння ОСОБА_2 нерухомим і рухомим майном вказаного факту не підтверджує.

За ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» для дітей віком до 6 років з 01 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2563 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196 грн.

В силу вимог ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

При цьому, сторона позивача при зверненні до суду із вимогою про стягнення аліментів в розмірі 50000 грн., щомісячно, не надає доказів на підтвердження здійснення ОСОБА_1 витрат на дитину у вказаному вище розмірі, з огляду на що, задоволення такої порушуватиме принцип рівності батьків щодо утримання дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач матиме можливість виплачувати позивачу аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у твердій грошовій сумі в розмірі 6392 грн., щомісячно, які підлягають індексації, що становить подвійний мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у твердій грошовій сумі в розмірі 6392 грн., щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з дня звернення з позовом до суду 18.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

За ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 13, 81, 88, 89, 137, 141, 247, 280-284, 289, 430 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 150, 155, 180, 181, 182, 184 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 6392 грн., щомісячно, які підлягають індексації, починаючи з дня звернення з позовом до суду 18.08.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.