ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/700/24 Номер провадження 22-ц/814/2933/25Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю. О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

розглянувши в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛубнигазТрейдинг»

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року, ухвалене суддею Ощинською Ю. О., повний текст рішення складений дата не вказана

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛубнигазТрейдинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

11.04.2024 ТОВ «ЛубнигазТрейдинг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу 5 264,37 грн, штраф у розмірі 526,43 грн та судові витрати у розмірі 3 028 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.12.2020 між ТОВ «ЛубнигазТрейдинг» та ОСОБА_1 було укладено Типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання №176-ПК/1 постачання природного газу. На виконання п. 4.4. договору позивач на підставі отриманих даних від оператора направив на електронну адресу відповідача примірник акту приймання-передачі природного газу за розрахунковий період. Споживачем підписаний оригінал акту приймання-передачі газу неповернутий позивачу і письмової обґрунтованої відмови від підписання не надано. Тому, відповідно до п. 4.5 договору акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних оператора ГРМ. Об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу. Отже, позивач проводить нарахування вартості спожитого споживачем природного газу виключно на підставі даних оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС. За відомостями з інформаційної платформи оператора ГТС щодо споживача ОСОБА_1 зазначено ЕІС-код споживача природного газу 56ХО0008897АL, спожито 106,00 куб.м. На виконання умов договору позивач поставив природний газ у серпні 2022, а відповідач прийняв поставлений природний газ на загальну суму 5 264,37 грн. Факт виконання позивачем договірних зобов`язань з постачання природного відповідачу та факт його отримання останнім підтверджується актом приймання-передачі природного газу №2052 від 31.08.2022 на суму 5 264,37 грн.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 грудня 2024 року клопотання представника позивача ТОВ «ЛубнигазТрейдинг» Євгененко Т.М. про залучення співвідповідача у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛубнигазТрейдинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Залучено до участі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛубнигазТрейдинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у якості співвідповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Розгляд справи відкладено на 14.30 год 03 лютого 2025. Про час і місце судового засідання повідомлено учасників справи (а.с. 117).

03.04.2025 до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшло клопотання ТОВ «ЛубнигазТрейдинг», в якому просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Лубнигаз-Трейдинг» основний борг у сумі 5 264,37 грн та судові витрати у розмірі 3 028 грн. В частині штрафу у розмірі 526,43 грн позивач відмовляється від стягнення (а.с. 136-137).

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнигаз-Трейдинг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнигаз-Трейдинг» заборгованість за постачання природного газу у сумі 5 264,37 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнигаз-Трейдинг» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 гривень.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнигаз-Трейдинг» на користь ОСОБА_1 витрати понесені останнім на правничу допомогу у сумі 9 000 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щоматеріали справи не містять належних та допустимих доказів та стороною позивача у визначений нормами процесуального права спосіб не доведено, що ОСОБА_1 у серпні 2022 прийняв поставлений природний газ на загальну суму 5 264,37 грн. Заявлені у справі вимоги про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача боргу за постачання природного газу не можуть бути задоволені з підстав пред`явлення вимоги до неналежного відповідача. Відповідач ОСОБА_2 скористалася наданими послугами, продовжуючи споживати природний газ, натомість всупереч, визначеним законом та умовами договору обов`язкам, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконувала, а саме не сплачувала вартість отриманих нею послуг, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем в сумі 5 264,37 грн. Вказана сума заборгованості відповідачем не сплачена. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості з ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 9 000 грн судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Додатковим рішеннямПирятинського районного суду Полтавської області від 25 липня 2025 рокув частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнигаз-Трейдинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу скасувати і ухвалити нове рішення, яким зменшити суму витрат на правничу допомогу до мінімально розумної суми, що підлягає компенсації відповідно до діючого законодавства.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» не визнає стягнення з ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» на користь ОСОБА_1 витрат понесених останнім на правову допомогу у сумі 9 000 грн. Задоволена сума у розмірі 9 000 грн не є пропорційною до складності справи та значно завищеною. Крім того, опрацювання законодавчої бази, аналіз судової практики із спірного питання, формування правової позиції, робота в підсистемі «Електронний суд» фактично дублюють дії з процесу підготовки та подання відзиву на позовну заяву. Такі витрати не пов`язані з розглядом справи по суті спору, а тому фактично є дією, спрямованою на реалізацію стороною свого права, і не є обов`язковою чи неминучою, а тому не підлягають відшкодуванню за рахунок ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг». ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» вважає, що опрацювання законодавчої бази, аналіз судової практики із спірного питання, формування правової позиції, робота в підсистемі «Електронний суд» не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося за останній час. Розмір витрат не є обґрунтованим та не пропорційний до предмета спору та щодо реальної складності справи. Отже, заявлені витрати не відповідають критерію розумності їхнього розміру. Звертають увагу на той факт, що сума коштів, яку ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг», що були понесені на правову допомогу, зазначені без відрахування з цих сум податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. З метою недопущення неоднозначного тлумачення судового рішення під час його виконання, з огляду на те, що при виконанні судового рішення та при наявності відкритого виконавчого провадження з приводу виконання такого рішення, виникатимуть питання щодо порядку виконання судових рішень в частині сплати боржником грошових коштів стягувачу, які повинні бути оподатковані у встановленому законом порядку.

Таким чином, предметом даного апеляційного перегляду є законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання розподілу судових витрат стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 9 000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» здійснює діяльність з постачання природного газу, про що свідчить Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань (а.с. 17-21).

У позові представник ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» вказує, що ОСОБА_1 здійснюючи свою підприємницьку діяльність за адресою АДРЕСА_1 , не виконав умови договору позивача, який поставив у серпні 2022 природний газ на суму 5 264,37 грн, не сплативши за останній кошти.

Суд першої інстанції не погодився з вказаними підставами у позові щодо солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу за постачання природного газу з огляду на наступне.

Відповідач ОСОБА_1 , як фізична особа підприємець, 07.12.2020 підписав договір №176-ПК/1 з ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» про постачання природного газу. Відповідно до п. 12.1. договору, останній набув чинності з дати його підписання та діяв в частині зобов`язань щодо прийняття/передачі природного газу до 31.12.2020 (а.с. 8-12).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.09.2023 у справі №917/1170/23 за позовом ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 7 621,22 грн (а.с. 5-7) було зафіксовано факт, що 29.05.2020 зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 . Тобто, на час укладення договору №176-ПК/1 постачання природного газу та у визначений позивачем період серпень 2022 ОСОБА_1 не мав статусу підприємця (а.с. 6).

Як було встановлено у суді першої інстанції, за погодженням з ОСОБА_2 до січня 2022 отримував послуги з транспортування природного газу.

13.01.2022 відповідач ОСОБА_1 подав до ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» заяву про від`єднання від системи у зв`язку з переходом на інший вид палива (а.с. 37).

Проте, ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг», як зазначається у позові, продовжувало надавати послуги.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 орендує земельну ділянку. Відповідно ж до цієї інформації відповідач ОСОБА_1 має у власності будинок, розташований по АДРЕСА_2 (а.с. 67).

Будівля розташована по АДРЕСА_1 , до якої було під`єднано газопостачання, на праві власності належить ОСОБА_2 , про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 80-81). Остання складається з будівлі, пункту автосервісу та об`єкту житлової нерухомості.

Пунктом 12.1. договору №176-ПК/1 від 07.12.2020 встановлено строк дії останнього до 31.12.2020, а в частині грошових зобов`язань до їх повного виконання. Оскільки, а ні ОСОБА_1 , а ні ОСОБА_2 не заявили про розірвання та/або припинення дії договору, то останній відповідно до п. 12.2. вважався продовженим до дати подачі ОСОБА_1 заяви про від`єднання, тобто до січня 2022 (в частині отримання послуг ОСОБА_1 ) (а.с. 12).

Оскільки ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» надають послуги з газопостачання, а ОСОБА_2 , як було встановлено, є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , то суд першої інстанції дійшов висновку про існування між названими сторонами договірних правовідносин, оформлених шляхом приєднання побутового споживача до типового договору.

По адресі АДРЕСА_1 , у серпні 2022 здійснювалося постачання природного газу, що не оспорювалося сторонами.

Власником вказаного об`єкту відповідно до Інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно є ОСОБА_2 , яка була залучена співвідповідачем у справі.

Таким чином, між сторонами, зокрема ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛубнигазТрейдинг» на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини з постачання природного газу.

Як вбачається з розрахунку нарахування та заборгованості за послугу постачання природного газу абонента за адресою АДРЕСА_3 , заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу станом на 21.09.2023 складає 5 264,37грн (а.с. 4).

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатом Ступніком С.В. та ОСОБА_1 укладено угоду №114 про надання адвокатських послуг (професійної правничої допомоги) від 12.05.2024 (а.с. 126-127).

Відповідно до акту прийманняпередачі виконаних робіт (надання послуг), виконаних адвокатом Ступніком С.В. згідно угоди №114 від 12.05.2024, сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг): підготовка та подання відзиву на позовну заяву: опрацювання законодавчої бази, робота з Державними реєстрами, аналіз судової практики з спірного питання, формування правової позиції, роботи в підсистемі «Електронний суд» 3 год (за 1 год 2 000 грн) 6 000 грн; участь в судових засіданнях 3 год (1 год 2 000 грн) 6 000 грн, загальний розмір правничих витрат складає 12 000 грн (а.с. 121-131).

Судом першої інстанції встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із заборгованістю по оплаті житлово-комунальних послуг; матеріали справи не містять великої кількості документів для опрацювання та аналізу. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Так, адвокатом готувався відзив (а.с. 34-38), заперечення на відповідь на відзив (а.с. 63-64), заяви, клопотання (а.с. 29, 57, 65, 66-68, 89-93, 121-131, 148-150).

Крім того, адвокат брав участь у судових засіданнях: 05.08.2024 1 год 37 хв; 27.11.2024 1 год 40 хв; 20.12.2024 9 хв та 15.04.2025 46 хв (а.с. 76-78, 97-101, 114-116, 156-159), а всього 4 год 11 хв, що навіть перевищує норму виставленого часу на оплату.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні питання розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн, виходячи з наступного.

Предметом апеляційного перегляду є рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнигаз-Трейдинг» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що ухвалюючи рішення про стягнення витрат на правову допомогу, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про стягнення з ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» витрат на правову допомогу у розмірі 9 000 грн, виходячи з наступного.

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4, 6, 9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як встановлено ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Згідно пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України вбачається, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.01.2021 при розгляді справи №925/1137/19.

Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц наведено, що із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Представництво інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Ступніком С.В. на підставі угоди №114 про надання адвокатських послуг (професійної правничої допомоги) від 12.05.2025 (а.с. 126-127).

Відповідно до акту прийманняпередачі виконаних робіт (надання послуг), виконаних адвокатом Ступніком С.В. згідно угоди №114 від 12.05.2024, сторони погодили надання наступних правових (юридичних послуг): підготовка та подання відзиву на позовну заяву: опрацювання законодавчої бази, робота з Державними реєстрами, аналіз судової практики з спірного питання, формування правової позиції, роботи в підсистемі «Електронний суд» 3 год (за 1 год 2 000 грн) 6 000 грн; участь в судових засіданнях 3 год (1 год 2 000 грн) 6 000 грн, загальний розмір правничих витрат складає 12 000 грн (а.с. 121-131).

03.04.2025 ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» подано до суду заяву з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, за змістом якої зазначено, що обсяг наданих адвокатом послуг є завищеним, оскільки справа є малозначною та такою, що не потребує великої правової кваліфікації (а.с. 140-141).

При ухваленні рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив із того, що сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена відповідачем, є співмірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідає критерію реальності та розумності їх розміру.

Крім того, суд першої інстанції наведені норми процесуального права та позицію Верховного Суду застосував неправильно, залишивши без належного реагування доводи позивача, викладені ним у заяві про те, що витрати на адвоката є завищеними та такими, що не відповідають критеріям складності справи.

Між тим, апеляційний суд у складі колегії суддів, враховуючи, що хоча умови оплати адвокатських послуг є договірними та погодженими на загальну суму 12 000 грн, застосуванню підлягає позиція Великої Палати Верховного Суду, сформована у справі №904/4507/18 від 12.05.2020, за змістом якої такі зобов`язання не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Тому, з огляду на малозначність спору та сформовану сталу судову позицію щодо вирішення заявлених позовних вимог ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» про стягнення заборгованості (у даній справі про стягнення всього у розмірі 5 264,37 грн), колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що ухвалений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу 9 000 грн є надмірним, а отже підлягає зменшенню до 3 000 грн, що відповідатиме принципу пропорційності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині слід змінити, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, ухвалених до стягнення із ТОВ «Лубнигаз-Трейдинг» на користь ОСОБА_1 , з розміру 9 000 грн до розміру 3 000 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 3, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнигаз-Трейдинг» задовольнити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року змінити в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубнигаз-Трейдинг» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн, зменшити їх до розміру 3 000 грн.

В іншій частині рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2025 року не оскаржувалося та не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов