Справа № 632/367/25
провадження № 2/632/321/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 рокум. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі судді Кочнєва О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін у справі цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 року до суду надійшла вказана цивільна справа, в якій позивач в особі свого представника за посадою просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 11.02.2021 року, укладеним між відповідачкою та акціонерним товариством «ОТП банк», на суму 43064,00 грн., заборгованість по якому складає 45051,35 грн., з яких 23185,87 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 21865,48 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. Розрахунок заборгованості здійснений станом на 21.06.2024 року, коли вимога була передана позивачу від первинного кредитора за договором факторингу №21/06/24.

Також позивач просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору у розмірі 3028,00 грн. та 9200,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка, отримавши кошти у первинного кредитора, вимога за якою була згодом придбана позивачем, належним чином свої зобов`язання не виконувала, що є підставою для стягнення з неї отриманих кредитних коштів, що відповідає вимогам укладеного первинного кредитного договору та є відповідним способом захисту прав кредитора.

Ухвалою судді від 05.03.2025 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.35).

Позивач вказану ухвалу отримав засобами електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.37), а відповідачка у порядку п.6 ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.38).

Відзив від відповідачки не надходив.

Заяви та клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися.

25.04.2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних суддів» від 26.02.2025 року, відповідно до норм якого найменування Первомайського міськрайонного суду Харківської області було змінено на Златопільський міськрайонний суд Харківської області. При цьому відповідно до норм вказаного закону було доповнено підпунктом 3 пункт 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого зміна найменування місцевого загального суду не призводить до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду.

Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

11.02.2021 року між відповідачкою та первинним кредитором - акціонерним товариством «Отп банк» було укладено кредитний договір № на суму 43064,00 грн. строком на два роки до 11.02.2023 року зі сплатою 40% річних за користування кредитом (а.с.5).

На підставі виписки по особовому рахунку відповідачки з боку АТ «Отп банк» встановлено, що відповідачка кредитні кошти отримала у повному обсязі на свій власний рахунок (а.с.21-26).

Під час дії договору відповідачка сплатила первинному кредитору по тілу кредиту 19878,13 грн., у зв`язку з чим борг, який залишився склав 23185,87 грн., які заявлені у позовній заяві. По процентам відповідачка сплатила 13232,13 грн., у зв`язку з чим борг залишився у сумі 21865,48 грн. Вказані суми заборгованості підтверджуються наданим суду розрахунком заборгованості відповідачки станом на 20.06.2024 року (а.с.27).

Позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №21/06/24 від 21.06.2024 року, укладеного із первинним кредитором (а.с.11-16). За реєстром боржників №1 та акту приймання-передачі його між сторонам до вказаного договору позивач набув право вимоги до відповідачки на 45051,35 грн., з яких 23185,87 грн. - загальна сума боргу по тілу та 21865,48 грн. - загальна сума боргу по відсоткам (а.с.17-19). Позивач сплатив первинному кредиту ціну продажу, визначену у договорі факторингу від 21.06.2024 року у повному обсязі за реєстр боржників №1 (а.с.20).

Таким чином, суду надані усі належні та допустимі докази як отримання відповідачкою кредиту у первинного кредитора, так і переходу права вимоги до позивача. Сам договір між сторонами сплинув 11.02.2023 року, що суд встановлює як припинення дії договору, оскільки суду не були надані докази іншого.

Погоджуючись із стягненням із відповідачки суми боргу по тілу кредиту, суд не погоджується із стягненням заявлених до стягнення процентів у сумі 21865,48 грн., оскільки відповідно до укладеного договору проценти підлягали стягненню у межах строку дії договору і за цей час (до 11.02.2023 року) у розмір склав 8486,78 грн., які і повинні бути стягнуті з відповідачки. Поза межами строку дії договору права позивача забезпечені ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Вказані вимоги позивачем не заявлялися, а крім цього, застосування ч.2 ст.625 ЦК України у даних правовідносинах на час дії воєнного стану не може бути здійснено на підставі п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Таким чином, дійсний борг відповідачки перед позивачем склав 31672,65 грн. із 45051,35 грн. заявлених до стягнення, який складається із боргу по тілу кредиту у розмірі 23185,87 грн. та 8486,78 грн. - борг про прострочений процентам в межах строку дії договору між сторонами.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у судовому засіданні підтвердилися вимоги на суму 31672,65 грн. із 45051,35 грн. заявлених, що склало 70,3% від загальних вимог. Саме в цій частині суд вимоги позивача задовольняє.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду у розмірі 2128,68 грн. (70,3% від сплачених 3028,00 грн.).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Згідно п.3.1 договору №03-07/24 від 03.07.2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Литвиненко Оксаною Ігорівною та позивачем, визначено розмір послуг, які надаються адвокатом за наданні ним послуги, які складають 2000,00 грн. за одну годину роботи. Конкретні суми до оплати наводяться у Акті (актах) приймання-передачі наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених клієнтом (а.с.28-29).

Згідно із актом №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 року встановлено, що відносно відповідачки адвокатом Литвиненко О.І. були надані послуги на суму 9200,00 грн., з яких 1000,00 грн. - первинна консультація (0,5 годин), 4000,00 грн. - правовий аналіз наявних документів у замовника у справі (2 години) та 4200,00 грн. - складання позовної заяви (2,1 години)(а.с.30).

Кошти позивачем були сплачені адвокату Литвиненко О.І. до звернення до суду у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №4951 від 01.10.2024 року (а.с.31).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, процесуальний закон передбачає доведення розміру витрат на професійну правову допомогу шляхом подання стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, детального опису робіт (наданих послуг), а також надання доказів понесення таких витрат та їх співмірності у випадку заперечень проти їх розміру іншої сторони.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

З матеріалів справи вбачається, що позивач поніс вказані витрати. В той же час такі витрати в даній справі не є співмірними із заявленими вимогами. До того ж, оцінюючи такі витрати, суд виходить з того, що вказана справа не потребує нового правозастосування чи деталізації позиції сторони, за своєю правовою природою вимагає лише здійснити розпис боргу, вказати відповідача, номер договору та підтвердити це відповідними доказами, наявними у позивача, тобто в даній справі мається не творчий підхід адвоката, а виконання суто канцелярської роботи, що не відповідає заявленим до стягнення витратам, у тому числі з урахуванням кількості додатків до позовної заяви. До того ж правовий аналіз наявних документів, як і первинна консультація, охоплюється поняттям підготовки позовної заяви за своєю правовою природою, тобто входить в межі складання позовної заяви для подачі до суду.

Тому розумним і достатнім розміром витрат на правову допомогу в даній справі є 3000,00 грн., що відповідає критерію реальності наданих у справі адвокатських послуг.

Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги частково у розмірі 70,3%, саме в цій частині повинні бути стягнуті витрати на правову допомогу, що складає 2109,00 грн. (70,3% від 3000,00 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 14, 76-81, 137, 141, 259, 263-265, 274, 275, 279, 351-352, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 610, 626, 628, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» заборгованість за кредитним договором № від 11.02.2021 року, укладеним між акціонерним товариством «Отп банк» та ОСОБА_1 , який припинив свою дію 11.02.2023 року, у розмірі 31672,65 грн. (тридцять одна тисяча шістсот сімдесят дві грн. 65 коп.), який складається із 23185,87 грн. боргу по тілу кредиту та 8486,78 грн. боргу про простроченим процентам в межах строку дії договору між сторонами.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт фінанс» судові витрати у справі: в частині судового збору у розмірі 2128,68 грн. (дві тисячі сто двадцять вісім грн. 68 коп.) та в частині судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2109,00 грн. (дві тисячі сто дев`ять грн. 00 коп.).

В іншій частині у задоволенні вимог щодо стягнення судових витрат на користь позивача відмовити.

Копію рішення направити позивачеві засобами електронного суду у порядку ч.7 ст.14 та ч.5 ст.272 ЦПК України, а відповідачці засобами поштового зв`язку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 13 жовтня 2025 року.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ - 40340222, адреса: 03035, м. Київ, по. Солом`янська, 2, електронна пошта: , тел. 093-512-34-51.

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт з безконтактним носієм НОМЕР_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя - Олег КОЧНЄВ