Справа № 645/1552/19
Провадження № 2/645/884/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2025 року м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шевченко Г.С.,

за участю секретарів судових засідань: Пастушенко К.Р., Бугай К.О.,

представника позивача адвоката Шевчик Л.А. (дистанційно, в режимі відеоконференції),

представника відповідача адвоката Лохматова І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку, що є у спільній частковій власності, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., про визнання права власності, виділ в натурі у приватну власність нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності, визнання недійсним пункту першого договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку, що є у спільній частковій власності, яка в процесі розгляду справи була уточнена та в якій позивач просила:

1.Поділити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_1 , наступним чином:

1) виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_1 у житловому будинку літ. «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 : житлову кімнату 2-4 площею 16 кв.м., житлову кімнату 2-5 площею 9 кв.м., коридор 2-2 площею 7,9 кв.м., кухню 2-3 площею 5,5 кв.м., санвузол 2-6 площею 1,7 кв.м., разом по житловим 40,1 кв.м. на загальну вартість 99 586 грн., що менше від ідеальної частки ОСОБА_1 на 9,5 кв.м. і на 26 776 грн. по надвірним спорудам: тамбур «а1», частину сараю літ. «Б», льох літ «Д», вбиральню літ. «И», сарай літ «К», зливну яму №19, частину паркану №2, паркан №3, хвіртку №12, частину паркану №18, на загальну вартість 32 472 грн., що більше від ідеальної частки ОСОБА_1 на 5 656 грн., всього по житловому будинку і надвірним спорудам на суму 132 059 грн., що на 21 120 грн. менше і складає 47/100 частки у спільній власності замість 54/100;

2)виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_2 у житловому будинку літ. «А-1» і «А2-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 : кімнату 1-5 площею 13,2 кв.м., житлову кімнату 1-6 площею 12,5 кв.м., тамбур 1 площею 2,6 кв.м., кухню 1-2 площею 6,9 кв.м., коридор 1-3 площею 4,0 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 9,3 кв.м., санвузол 1-7 площею 3, кв.м., разом по житловим 51,9 кв.м. на загальну вартість 134 419 грн., що більше на 9,5 м. і на 26 766 грн.; по надвірним будівлям і спорудам: сараї літ. Е, частину сараю Б, частку паркану №2, хвіртку №11, паркан №16, частину паркану №18, паркан №20, разом по надвірним на суму 17 189 грн., що менше на 5 656 грн., всього житлового будинку і надвірним спорудам на суму 151 608 грн., що на 21 120 грн. більше і складає 53/100 частки у спільній власності замість 46/100.

2.Змінити ідеальні частки і визнати, що частка ОСОБА_1 у житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованому у АДРЕСА_1 , складає 47/100, а частка відповідача ОСОБА_2 53/100.

3.У зв`язку зі зміною ідеальних часток стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 21 120 грн.

4.Припинити право спільної часткової власності співвласників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з поділом спільного майна в натурі.

5.Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні газовою мережею та надати нотаріально завірений дозвіл на підключення двоконтурного газового котла (т. 3 а.с. 1-8).

6.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: зі сплати судового збору - 3 157 грн., комісія банку - 31,57 грн., оплата судової експертизи - 8 172 грн., комісія банку - 81,70 грн., оплата послуг КП «ХМБТІ» за виготовлення технічного паспорту для проведення експертизи - 4 848 грн. і додаткових послуг - 207 грн., поштові витрати і послуги пошти на загальну суму - 97,20 грн., витрати на правничу допомогу - 12 500 грн., всього 29 094,47 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, площею 541 кв.м. Спірний житловий будинок складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 59,9 кв.м., загальною площею 94,0 кв.м., та надвірних будівель та споруд: сараї літ. Б,Е,К, льох літ. Д, вбиральня літ. И, паркани №2,№3, №9, зливна яма літ. 10, хвіртки №11,12, ворота №14, паркани 16,16,17,18, зливна яма №19. Так, 54/100 частки спірного житлового будинку належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ПН ХМНО Кошель Т.В. (р.№3683). Згідно Звіту оцінки вартості майна від 12.03.2019 року, ринкова вартість 54/100 частки спірного будинку складає 315700,00 грн. На теперішній час співвласниками житлового будинку жодних договорів про користування будинком не укладалось. У них склався фактичний порядок користування будинком та надвірними будівлями і спорудами. Фактично він поділений на дві окремі квартири з самостійними виходами. За спільною домовленістю з ОСОБА_2 у 2009-2010 р.р. були знесені старі напівзруйновані надвірні будівлі - сарай літ. Ж, навіс М, якими користувалась відповідач, та сарай літ. З, навіс літ. Л, якими користувалась позивач. Частина напівзруйнованого гаража літ. К була переобладнана в сарай літ. К, яким користується позивач. Фактично ОСОБА_1 користується такими приміщеннями в будинку: житловими кімнатами 2-4 площею 16 кв.м., 2-5 площею 9 кв.м., кухнею 2-3 площею 5,4 кв.м., санвузлом 2-6 площею 1,7 кв.м., коридором 2-2 площею 7,8 кв.м., тамбуром Ш площею 2,4 кв.м., загальна площа яких 42,3 кв.м., а також надвірними будівлями та спорудами: сараєм літ. К, сараєм літ. Д, часткою льоху літ. Д, площею 4,0 кв.м., який знаходиться під сараєм літ. Д, вбиральнею літ. И, зливною ямою №19, парканом №9, хвірткою №12. Відповідач ОСОБА_2 фактично користується частиною будинку, що перевищує її частку і складається з таких приміщень: житлових кімнат 1-4 площею 9,2 кв.м., 1-5 площею 13,2 кв.м., 1-6 площею 12,5 кв.м., кухні 1-2 площею 6,9 кв.м., санвузлом 1-7 площею 3,3 кв.м., коридором 1-3 площею 4,0 кв.м., тамбуром 1 площею 2,6 кв.м., загальна площа яких 51,7 кв.м., а також надвірними будівлями і спорудами: сараями літ. Б, Е, часткою льоху літ. Д, площею приблизно 3,0 кв.м., зливною ямою №10, парканами №2,15,16, хвірткою №11, воротами №14. Паркани №3,17,18 знаходяться в загальному користуванні сторін. Вказала, що між сторонами виникають конфлікти щодо порядку користування будинком, надвірними будівлями та газоопалювальним устаткуванням. Позивач не має можливості опалювати свої приміщення у будинку та користуватись гарячою водою. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.07.2018 у справі №645/2804/16 первісні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій знаходяться житловий будинок та господарській споруди задоволено. Визначено порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок з відповідною частиною приналежних до нього будівель та споруд, що розташований в АДРЕСА_1 за варіантом №1 висновку №9312 від 29.09.2017 р. Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса, а саме: на 54/100 частин ОСОБА_1 надається в користування земельна ділянка площею 276,5 кв.м., на 46/100 частин ОСОБА_2 надається в користування земельна ділянка площею 235,5 кв.м., границя порядку користування земельних ділянок співвласників проходить у такій спосіб: на відстані 1,0 м від житлового будинку літ.«А-1» відрізок довжиною 3,9 м; поворот праворуч відрізок довжиною 1,0 м; по лінії розподілу житлового будинку; від кута ганку літ.«аЗ» відрізок під кутом 45° довжиною 1,41 м; поворот до тильної сторони земельної ділянки відрізок довжиною 3,75 м; поворот ліворуч відрізок довжиною 10 42 м, поворот до тильної сторони земельної ділянки відрізок довжиною 10,67 м; поворот праворуч відрізок довжиною 10.03 м до кута сараю літ.«Б»; по лінії розділу сараю літ.«Б». Земельні ділянки, що виділені з користування співвласників, не повинні розділятися огорожами, які затемнюють вікна. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про зобов`язання вчинити певні дії відмовлено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. та 275 грн. 60 коп.

29 березня 2019 року ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова (Іващенко С.О.) відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку, що є у спільній частковій власності. Призначено підготовче судове засідання на 18.04.2019 об 15.30 годині (т. 1 а.с. 30, 31).

01.07.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , яка просила відмовити в задоволенні позову. Вказала, що 46/100 частки належить їй на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30.01.2007 року у справі №2-264/2007, яке набрало законної сили. Зазначила, що частки у відсотковому відношенні кв. АДРЕСА_2 та кв. АДРЕСА_3 дорівнюють по 50 %. Сараї літ. Б, Е, К, вбиральня літ. И не є житловим будинком, оскільки не передбачені для постійного проживання у них людей. Паркани № 2, 3, АДРЕСА_4 , зливна яма АДРЕСА_5 не є житловим будинком. За Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до Будинків двоквартирних масової забудови. Згідно даних техпаспорту БТІ з самого початку будинок літ. А-1 був побудований на 2 квартири, між якими була несуча стіна з окремими входами, з окремими грубними вогнищами. Вхід у квартиру АДРЕСА_2 історично був розташований майже посередині торцевої стіни, яка орієнтована на подвір`я, до якого було прибудовано сіні літ. ОСОБА_5 з житлової кімнати квартири АДРЕСА_2 та кухні були орієнтовані всередину двору. Вхід в квартиру АДРЕСА_3 був спочатку розташований з бокового фасаду, орієнтованого на домоволодіння АДРЕСА_6 , до якого були прибудовані сіні літ. А1. Всього по житловому будинку літ. А, загальна площа становила 94,0 кв.м. Прибудови літ. А-1 та літ. А-2 не мали статус самовільних. Виходячи з того, що площа квартири АДРЕСА_2 збільшилась за рахунок прибудови літ. А-1 та становила 51,8 кв.м., а площа квартири АДРЕСА_3 збільшилась за рахунок житлової прибудови літ. А-2 та становила 42,2 кв.м. Вказала, що при розрахунку часток нерухомості не було враховано фактично користування надвірними та господарськими будівлями та спорудами, а саме - вартість сараїв літ. Е, В, Ж, З, Б, льоха літ. Д, гаражу літ. К, вбиральні літ. И, була віднесена до вартості та помилково додано до вартості майна, яка відносилась до квартири АДРЕСА_3 , внаслідок чого частки, які були обраховані для об`єктів нерухомості, яка відносилась до квартири АДРЕСА_3 були необґрунтовано збільшені, що призвело до збільшення часток при розрахунку часток нерухомого майна домоволодіння АДРЕСА_1 , які були враховані до частки майна квартири АДРЕСА_3 та необґрунтовано зменшена частка для майна квартири АДРЕСА_2 , що є порушенням «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна». При розрахунку 1 кв.м. вартості прибудови літ. А-2 не було враховано та не був врахований коефіцієнт, що враховує наявність ванної, водопроводу, газопроводу, каналізації. Це зменшило дійсну вартість прибудови літ. А-2, яка відноситься до майна квартири АДРЕСА_2 , внаслідок чого зменшена і загальна вартість майна, яка відноситься до квартири АДРЕСА_2 та відповідно була значно зменшена частка майна співвласника квартири АДРЕСА_2 , а частка нерухомого майна співвласника квартири АДРЕСА_3 була необґрунтовано збільшена. Таким чином для поділу майна в натурі формально вказані частки співвласників позивача 54/100 та відповідача 46/100 не можуть бути взяті до розрахунку для варіантів поділу житлового будинку, з огляду на те, що вони не відповідають дійсним розмірам часток співвласників. Вважає, що спірний будинок з надвірними будівлями та спорудами слід поділити в натурі відповідно до порядку користування надвірними будівлями, що склався історично. Також, в матеріалах інвентаризаційної справи є дані, що в квартирі АДРЕСА_3 встановлені газові прибори після первісної співвласниці ОСОБА_6 , частка якої придбана позивачем. Крім того, позивач самовільно і без погодження з відповідачем демонтувала господарські будівлі і споруди житлового будинку, а саме сараї літ. З, Ж, навіси літ. Л, М, а сарай літ. К перебудувала в гараж.

Ухвалою суду від 18.09.2019 задоволено клопотання сторони відповідача про витребування доказів.

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 18.09.2019 КП «ХМБТІ» ХМР було надано належним чином засвідчену копію інвентаризаційної справи №51713 про об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

26 лютого 2020 року ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова (Іващенко С.О.) призначено у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку, що є у спільній частковій власності судову комплексну будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (т. 1 а.с. 91-93).

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи підсудні Фрунзенському районному суду м. Харкова підлягають розгляду Октябрським районним судом м. Полтави.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави (суддя Блажко І.О.) від 12.07.2022 року поновлено провадження у справі №645/1552/19 та призначено підготовче судове засідання.

02 січня 2023 року до Октябрського районного суду м. Полтави від позивача ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява про поділ в натурі житлового будинку, що є у спільній частковій власності, в якій прохала: поділити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_1 . Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_1 у житловому будинку літ. «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 : житлову кімнату 2-4 площею 16 кв.м., житлову кімнату 2-5 площею 9 кв.м., коридор 2-2 площею 7,9 кв.м., кухню 2-3 площею 5,5 кв.м., санвузол 2-6 площею 1,7 кв.м., разом по житловим 40,1 кв.м. на загальну вартість 99 586 грн., що менше від ідеальної частки ОСОБА_1 на 9,5 кв.м. і на 26 776 грн. по надвірним спорудам: тамбур «а1», частину сараю літ. «Б», льох літ «Д», вбиральню літ. «И», сарай літ «К», зливну яму №19, частину паркану №2, паркан №3, хвіртку №12, частину паркану №18, на загальну вартість 32 472 грн., що більше від ідеальної частки ОСОБА_1 на 5 656 грн., всього по житловому будинку і надвірним спорудам на суму 132 059 грн., що на 21 120 грн. менше і складає 47/100 частки у спільній власності замість 54/100. Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_2 у житловому будинку літ. «А-1» і «А2-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 : кімнату 1-5 площею 13,2 кв.м., житлову кімнату 1-6 площею 12,5 кв.м., тамбур 1 площею 2,6 кв.м., кухню 1-2 площею 6,9 кв.м., коридор 1-3 площею 4,0 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 9,3 кв.м., санвузол 1-7 площею 3, кв.м., разом по житловим 51,9 кв.м. на загальну вартість 134 419 грн., що більше на 9,5 м. і на 26 766 грн.; по надвірним будівлям і спорудам : сараї літ. Е, частину сараю Б, частку паркану №2, хвіртку №11, паркан №16, частину паркану №18, паркан №20, разом по надвірним на суму 17 189 грн., що менше на 5 656 грн., всього житлового будинку і надвірним спорудам на суму 151 608 грн., що на 21 120 грн. більше і складає 53/100 частки у спільній власності замість 46/100. Змінити ідеальні частки і визнати, що частка ОСОБА_1 у житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованому у АДРЕСА_1 , складає 47/100, а частка відповідача ОСОБА_2 53/100. У зв`язку зі зміною ідеальних часток стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 21 120 грн. Припинити право спільної часткової власності співвласників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 в зв`язку з поділом спільного майна в натурі. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: зі сплати судового збору 3 157 грн., комісія банку 31,57 грн., оплату судової експертизи 8 172 грн., комісія банку 81,70 грн., оплату послуг КП «ХМБТІ» за виготовлення технічного паспорту для проведення експертизи 4 848 грн. і додаткових послуги 207 грн., поштові витрати і послуги пошти на загальну суму 97,20 грн., витрати на правничу допомогу 12 500 грн., всього 29 094,47 грн. Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні газовою мережею та надати нотаріально завірений дозвіл на підключення двоконтурного газового котла (т. 3 а.с. 1-8).

04.07.2024 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 , що є у спільній частковій власності, яка на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена в провадження судді Шевченко Г.С.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.07.2024 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

10 жовтня 2024 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4 , якій остання просила суд:

1.Визнати за ОСОБА_2 частку 56/100 в праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 ;

2.Виділити ОСОБА_2 в натурі у приватну власність наступне майно житлового будинку літера «А-1», літера «А2-1», який знаходиться у АДРЕСА_1 : житлову кімнату 1-4 площею 9,3 кв.м., житлову кімнату 1-5 площею 13,2 кв.м., житлову кімнату 1-6 площею 12,5 кв.м., кухню 1-2 площею 6,9 кв.м., санвузол 1-7 площею 3,4 кв.м., коридор 1-3 площею 4,0 кв.м., тамбур І площею 2,6 кв.м., яка складає квартиру АДРЕСА_2 , а також надвірні будівлі та споруди: частина сараю літ. Б, частина льоху літ. Д, сарай літ. Е, паркан №2, частина паркану №3, зливну яму №10, хвіртку №11, хвіртку №13, ворота №14, паркан №15, паркан №16, частину паркану №17, частину паркану №18, паркан №20;

3.Решту майна виділити співвласнику та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 ;

4.Стягнути судові витрати на користь позивача за зустрічним позовом.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 04.11.2024 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог у цивільній справі №645/1552/19, що розглядається в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку, що є у спільній частковій власності. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ в натурі у приватну власність нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку, що є у спільній частковій власності.

18.11.2024 до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 . Так, остання посилалась на те, що ознайомившись з висновком №333/7 від 15.04.2024 року будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, проведеної експертом ОСОБА_7 , вважає, що як доказ він не відповідає вимогам допустимості, достовірності, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом і зроблений без реального дослідження експертом предмета спору. Так, експерт ОСОБА_7 виконала експертизу як додаткову, незважаючи на те, що ухвалою Октябрьського районного суду м. Полтави була призначена повторна судова будівельно-технічна та оціночно-будівельна експертиза. Також, суд зобов`язав сторони для проведення експертизи забезпечити безперешкодний доступ до об`єкту дослідження, однак експерт жодного разу не зателефонувала їй та фактично житловий будинок не обстежувала. Номер телефону, за яким стверджує експерт вона їй телефонувала не співпадає з її дійсним номером, зазначеним в позовній заяві. Доказів про направлення суду клопотання експерт до матеріалів не додала, до суду її клопотання не надходило. Зустрічні вимоги ОСОБА_2 вона не визнає, оскільки вони повністю обґрунтовані висновком експерта ОСОБА_7 , який вона вважає недопустимим та недостовірним доказом. Так, 54/100 частки спірного житлового будинку належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ПН ХМНО Кошель Т.В. (р.№3683). 46/100 частки належить ОСОБА_2 на підставі рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30.01.2007 року у справі №2-264/2007, яке набрало законної сили. Висновок експерта ХНДІСЕ ім. проф. М.С. Бокаріуса №1089/2 від 30.06.2022 року, яка виконала первинну судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу, призначену ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26.02.2020 року вважає повним, обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи. Експертом були досліджені і враховані матеріали даної цивільної справи, копії матеріалів інвентаризаційної справи на домоволодіння АДРЕСА_1 , копія технічного паспорту на спірне домоволодіння. Експерт провела огляд та заміри приміщень у житловому будинку, надвірних будівель і споруд. Експертне дослідження проведене з дотриманням нормативно-технічної документації, методичної літератури, нормативно-правових актів, які регулюють порядок проведення таких експертиз, що відображено у висновку експерта. Вважає за доцільне провести поділ житлового будинку згідно ІІ варіанту розподілу домоволодіння, запропонованого висновком експерта №1089/2 від 30.06.2022 року. Цей варіант відповідає фактичному порядку користування приміщеннями у житловому будинку з надвірними будівлями, що склався між нею та ОСОБА_2 і інтересам обох сторін.

26.11.2024 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 в особі представника адвоката Лохматова І.Л. до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з урахуванням збільшення позовних вимог, у якій ОСОБА_2 , окрім заявлених раніше вимог, просила суд визнати недійсним пункт перший договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., за реєстровим номером 3683, у частині слів та цифр у частці «54/10 (п`ятдесят чотири сотих)». В обґрунтування своїх вимог в цій частині зазначила, що при визначенні частки не бралися до уваги заяви співвласників щодо фактичного користування майном житлового будинку та надвірними спорудами чи договори між ними, також з цього питання не існує судових рішень, які б набули законної сили, ОСОБА_2 вважає недійсним договір у частині вказаної у ньому частки відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , а саме 54/100. Розрахунок частки ОСОБА_1 за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться чи за наявності співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально, є порушенням п.2.5 «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 №55, зареєстрованим в Мінюсті 06.07.2007 за №774/14041.

Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 про збільшення зустрічних позовних вимог у цивільній справі №645/1552/19, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., закрито підготовче провадження у справі.

29.11.2024 до суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 на зустрічний позов ОСОБА_2 . Так, представник ОСОБА_2 адвокат Лохматов І.Л. зазначив, що чисельні твердження ОСОБА_1 про нібито допущені судом порушення її процесуальних прав є безпідставними. Також є безпідставним твердження ОСОБА_1 про те, що ухвала Октябтьського районного суду м.Полтави від 04.01.2023 року про призначення повторної судової оціночно-земельної експертизи була неналежно вмотивована. Крім того, висновок експерта ОСОБА_7 №333/7 від 15 квітня 2024 року цілком відповідає вимогам до оформлення та складання експертних висновків. Враховуючи, що певні питання, які були поставлені експерту судом можна віднести до вирішуваних повторно, тож призначення експертизи судом як повторної та оформлення експертом висновку повторної експертизи є правильним й не суперечить вимогам закону. Заперечення щодо висновків судового експерта ОСОБА_7 з поставлених питань у висновку №333/7 від 15.04.2024 року з боку ОСОБА_1 носять безпідставний характер, оскільки вони не обґрунтовані ні порушенням методик проведення експертизи чи помилками і розрахунках та вхідними даними. Щодо розміру часток, то розрахунок реальних часток співвласників судовим експертом ОСОБА_8 здійснені на підставі довідки Харківського МБТІ від 08.07.2020 року, яка була надана в матеріали справи саме відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1

02.12.2024 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи ПН ХМНО Кошель Т.В. від 28.11.2024 року №78/01-16. Так, остання посилалась на те, що 16 жовтня 2007 року нею дійсно було посвідчено договір купівлі-продажу 54/100 (п`ятдесяти чотирьох сотих) частин житлового будинку з відповідною частиною приналежних до нього будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за яким набувачем виступала ОСОБА_1 . Щодо посвідчення вищевказаного договору. За посвідченням договору до неї звернулись: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . На виконання вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, в редакції 09.09.2007 року, яка діяла на момент вчинення вищевказаної нотаріальної дії, було встановлено особи сторін, їх цивільна дієздатність та волевиявлення щодо вчинення правочину, а саме договору купівлі-продажу, також були витребувані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. ОСОБА_3 для вчинення нотаріальної дії було надано наступні документи:

- свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 14.12.2005 року Дванадцятого Харківською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-2281, зареєстроване в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 27.12.2005 року, номер запису: 58632 в книзі: 1. Згідно цього документа було встановлено, що ОСОБА_3 належить саме 54/100 (п`ятдесят чотири сотих) частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель при ньому, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 95,3 кв.м., житловою площею 59 8 кв.м., а також, що право власності саме на цю частину будинку зареєстроване в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_3 ,

- витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 16117901, виданий КП «Харківське міське БТІ» 01.10.2007 року ОСОБА_3 для відчуження усієї належної їй частини будинку. Відповідно до відомостей цього Витягу за даними БТІ станом на 01.10.2007 року 54/100 частини будинку з відповідною частиною надвірних будівель при ньому належало ОСОБА_3 , а 419/900 (що дорівнює 46/100) частин будинку з відповідною частин надвірних будівель при ньому належало ОСОБА_2 .

Таким чином, виходячи з норм ст. 362 ЦК України, ОСОБА_2 , як співвласниця вищевказаного житлового будинку, мала право переважної купівлі 54/100 частин цього будинку за суму визначену Продавцем - ОСОБА_9 , але ОСОБА_2 відмовилась від цього права, про що подала відповідну заяву, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., за реєстровим № 3658, яка зберігається в справах приватного нотаріуса.

Виходячи з вищевказаних даних чітко можна побачити, що предметом Договору купівлі продажу, відповідно до поданих документів, були саме 54/100 частин житлового будинку з відповідною частиною приналежних до нього будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Сторонами договору відчуження виступали ОСОБА_3 - Продавець за договором, ОСОБА_1 - Покупець за договором, крім того за день до вчинення правочину була присутня ОСОБА_2 , як особа, що відмовилась від права переважної купівлі приналежних до нього будівель та споруд. Таким чином, всі учасники правочину 54/100 (п`ятдесяти чотирьох сотих) частин житлового будинку з відповідною частини правочину щодо купівлі-прожажу житлового будинку, в тому числі - ОСОБА_2 , чітко розуміли, яка саме частина житлового будинку відчужується і хто якою частиною володітиме після вчинення правочину.

09.12.2024 року до суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_2 від 25.11.2024 року від ОСОБА_1 . Так, ОСОБА_1 посилалась на те, що щодо позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним п.1 договору купівлі-продажу від 16.10.2007 р. і визнання за нею частки 56/100 в праві власності на спірний житловий будинок, вважає, що для їх задоволення відсутні правові підставі, а також сплинув строк позовної давності, навіть, якщо б такі підстави були. З матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що спірний будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві кооперативної власності належав Харківському виробничому кооперативу «Інструмент». У 1992 році Харківський виробничий кооператив «Інструмент» продав ОСОБА_10 46/100 часток цього будинку на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 ХДНК 04.05.1992 року, реєстровий №1-2218, а потім ОСОБА_6 - 54/100 часток на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 12 ХДНК 08.06.1992 року, реєстровий №58632. Таким чином, частки будинку у праві спільної часткової власності були визначені для співвласників ОСОБА_10 і ОСОБА_6 проти оформленні договорів купівлі-продажу у 1992 році. Жоден з них розмір часток ніколи не оспорював. Після смерті ОСОБА_6 і її сина ОСОБА_11 в 2005 році право приватної власності на 54/100 часток будинку набула їх родичка ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Після смерті ОСОБА_10 в 2003 році і його дружини ОСОБА_12 у 2006 році їх онука ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на 46/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30.01.2007 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Суд визнав за нею право власності на 161/900 частин будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10 і на 253/900 частин в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_12 , що загалом складає 414/900 і дорівнює 46/100. Рішення набрало законної сили і ОСОБА_2 його не оскаржувала. Після цього, право власності на 56/100 часток домоволодіння набула ОСОБА_1 на підставі укладеного між нею та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу від 16.10.2007 року, р.№3683. Вважає хибним посилання ОСОБА_2 і представника ОСОБА_13 на те, що при укладенні вищевказаного договору купівлі-продажу були допущені порушення. Так, ОСОБА_2 та її представник заперечують дійсність п.1 договору купівлі-продажу, посилаючись на ч.3 ст. 215 ЦКУ, але при цьому не вказують підстав, встановлених законом. Крім того, позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Розміри часток співвласників спірного будинку були визначені ще у 1992 році. ОСОБА_2 щонайменше з 2003 року було відомо про те, що розмір частки у праві власності на спірне домоволодіння її діда ОСОБА_14 , яку вона успадкувала після його смерті складає 46/100. Вказала, що варіант вказаний у висновку експерта ХНДІСЕ ім. проф. Бокаріуса №1089/13311-13332 від 30.06.2022, 26.12.2022 відповідає фактичному порядку користування приміщеннями у житловому будинку і надвірними будівлями, що склався між нею та ОСОБА_2 . Такий порядок користування не оспорює і ОСОБА_2 . Ознайомившись з висновком №333/7 від 15.04.2024 будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, проведеної експертом ОСОБА_7 , вважає, що він не відповідає вимогам допустимості та достовірності.

Також, 09.12.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про застосування строку позовної давності і відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за зустрічним позовом. Так, посилалась на те, що ОСОБА_2 щонайменше з 2003 року було відомо про те, що розмір частки у праві власності на спірне домоволодіння її діда ОСОБА_14 , яку вона успадкувала після його смерті складає 46/100.

16.12.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 на зустрічний позов ОСОБА_2 аналогічна відповіді на відзив від 29.11.2024 року.

25.12.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 на зустрічний позову від представника відповідача ОСОБА_15 . Підставою зустрічного позову про визнання вищевказаного правочину у частині є існуючи недотримання порядку розрахунку (визначення) частки ОСОБА_1 за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами беруться чи заяви всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально, що є порушенням п. 2.5. «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованим в Мінюсті 06.07.2007 за № 774/14041, у той час як, згідно вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Ураховуючи, що представник позивача виявив недотримання вимог «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, зареєстрованим в Мінюсті 06.07.2007 за № 774/14041, лише при ознайомленні з матеріалами даної справи № 645/1552/19 в жовтні 2024 року, то трирічний строк загальної позовної давності, встановлений у ст. 257 ЦК України, не було порушено позивачем за зустрічним позовом. Твердження ОСОБА_1 про безпідставність призначення повторної судової оціночноземельної експертизи є необґрунтованими. Висновок експерта Пальченко О.Ю. №333/7 від 15.04.2024 є належним та допустимим.

07.10.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення на її користь з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 18000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги уточненого позову підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, у задоволенні первісного позову просив відмовити.

Відповідач ОСОБА_16 у судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відзив на позов не надала.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В. у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши експерта ОСОБА_7 , вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., за реєстровим №3683, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 54/100 частин житлового будинку з відповідною частиною приналежних до нього будівель та споруд, що розташований в АДРЕСА_1 . Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 541 кв.м. Спірний житловий будинок складається з житлового будинку літ. А-1, житловою площею 59,9 кв.м., загальною площею 94,0 кв.м. та надвірних будівель та споруд: сараї літ. Б, Е, К, льох літ. Д, вбиральня літ. И, паркани №2,№3, №9, зливна яма літ. 10, хвіртки № 11, 12, ворота № 14, паркани 16, 16, 17, 18, зливна яма №19.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 січня 2007 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 161/900 частин житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 253/900 частки житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_12 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішення суду набрало законної сили.

Згідно Звіту оцінки вартості майна, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_17 від 12.03.2019 року, ринкова вартість 54/100 частки спірного будинку по АДРЕСА_1 складає 315700,00 грн.

У висновку судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №10890/13311-13332 від 30.06.2022 року запропоновано три варіанти поділу спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Зазначено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами розташованого у АДРЕСА_1 складає 1 380 304 грн. Технічно можливо відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва поділити вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в натурі відповідно до часток співвласників: 54/100 належить ОСОБА_1 і 46/100 ОСОБА_2 . На розгляд суду запропоновано 1 варіант поділу вищевказаного будинку з надвірними будівлями та спорудами відповідно до часток співвласників та вимог нормативно-правових актів з урахуванням облаштування двох окремих квартир. На розсуд суду запропоновано 2 варіанти з відступом від ідеальних часток, перерозподілено частки співвласників. Компенсація співвласникові, частка якого після розподілу зменшена не розраховувалась, з причин, зазначених у дослідженні. Перелік будівельних робіт, які необхідно провести при варіантах розподілу домоволодіння зазначений в дослідженні. Експерту невідомі будівельні матеріали, які будуть використані при виконанні переобладнань, таким чином визначити вартість будівельних робіт не уявляється можливим. Плани-схеми запропонованих варіантів поділу спірного будинку з надвірними будівлями і спорудами на дві частини зазначені у додатках 1-5 даного висновку.

У висновку повторної судово-будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №333/7 від 15.04.2024 року надано відповіді на питання.

1.Яке саме приміщення в житловому будинку літ. А-1 з житловою прибудовою літ. А2- І відносяться до квартири АДРЕСА_2 , якими користується ОСОБА_2 ?

До квартири АДРЕСА_2 , якими користується ОСОБА_2 в житловому будинку літ. А-1 з житловою прибудовою літ. А2- І відносяться наступні приміщення: тамбур І площею 9,3 кв.м; кухня 1-2 площею 6,9 кв.м; коридор 1-3 площею 4,0 кв.м; житлова кімната 1-4 площею 9,3 кв.м; житлова кімната 1-5 площею 13,2 кв.м; житлова кімната 1-6 площею12,5 кв.м, санвузол 1-7 площею 3,4 кв.м разом 51,9 кв.м.

2.Яке саме приміщення в житловому будинку літ.А-1 з житловою прибудовою літ. А- І відносяться до квартири АДРЕСА_3 , якими користується ОСОБА_1 ?

До квартири АДРЕСА_3 , якими користується ОСОБА_1 житловому будинку літ.А-1 з житловою прибудовою літ. А- І відносяться наступні приміщення: коридор 2-2 площею 7,9 кв.м; кухня 2-3 площею 5,5 кв.м, житлова кімната 2-4 площею 16 кв.м, житлова кімната 2-5 площею 9 кв.м; санвузол 2-6 площею 1,7 кв.м разом 40,1 кв.м.

3. Якій порядок користування приміщеннями житлового будинку допоміжними спорудами та господарськими спорудами, якій знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 склався у позивача та відповідача?

У відповідача та позивача склався наступний порядок користування приміщеннями житлового будинку , допоміжними спорудами та господарськими будівлями:

В користуванні відповідача ОСОБА_2 знаходяться наступні приміщення житлового будинку: тамбур І; кухня 1-2; коридор 1-3; житлова кімната 1-4 ; житлова кімната 1-5; житлова кімната 1-6; санвузол 1-7, а також: сарай літ. Е; частина сараю літ Б; частина льоху літ. Д, частка паркану №2,; частка паркану №3; вигрібна яма № НОМЕР_1 ; хвіртка №11; хвіртка №13; ворота №14; паркан №15; паркан №16; частину паркану №17; частину паркану № НОМЕР_2 ; паркан №20. ( на зображенні № НОМЕР_3 , №4 вказані блакитним кольором.)

В користуванні позивача ОСОБА_1 знаходяться наступні приміщення житлового будинку: коридор 2-2; кухня 2-3; житлова кімната 2-4 житлова кімната 2-5; санвузол 2-6, А, а також:

тамбур літ. а1; ганок літ. а2; частина сараю літ Б; частина льоху літ. Д, вбиральня літ. И; сарай літ. К; частка паркану №2; частка паркану №3; хвіртка №12; частину паркану №17; частину паркану № НОМЕР_2 ; вигрібна яма №19.

4. Яка частка фактично належить ОСОБА_2 у житловому будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?

56/100 реальних часток нерухомого майна фактично належить ОСОБА_2 у житловому будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

5. Яка частка фактично належить ОСОБА_1 у житловому будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?

44/100 реальних часток нерухомого майна фактично належить ОСОБА_1 у житловому будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

6. Чи є технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити об?єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно фактичного порядку користування житловим будинком з житловими прибудовами та господарськими будівлями та спорудами, якій склався історично, а саме:

- виділити позивачу ОСОБА_18 наступні приміщення : житлову кімнату 2-4 площею 16 кв.м., житлову кімнату 2-5 площею 9 кв.м., кухню 2-3 площею 5,4 кв.м., санвузол 2-6 площею1,7 кв.м., коридор 2-2 площею 7,8кв.м, тамбур III площею 2,4 кв.м, загальна площа яких 42,3 кв.м., а також надвірні будівлі і споруди: ганок літ. а3, сарай літ. К, частину сараю літ. Б, частина льоху літ. Д, вбиральня літ. И, частину паркану №3, хвіртку №12, паркану №17; частину паркану № НОМЕР_2 , зливну яму №19;

- виділити відповідачу ОСОБА_2 наступні приміщення : житлову кімнату 1-4 площею 9,2 к.м., житлову кімнату 1-5 площею 13.2 кв.м., житлову кімнату 1-6 площею 12,5 кв.м., кухню 1-2 площею 6,9 кв.м., санузол 1-7 площею 3,3 кв.м., коридор 1-3 площею 4,0 кв.м., тамбур 1 площею 2,0 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: частина сараю літ. Б, частина льоху літ. Д, сарай літ. Е, паркан №2, частину паркану №3, зливну яку №10, хвіртку №11, хвіртку №13, ворота №14, паркан №15 паркан №16, частину паркану №17; частину паркану №18, паркан №20?

Відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва можливо розділити об?єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно фактичного порядку користування житловим будинком з житловими прибудовами та господарськими будівлями та спорудами, якій склався історично, а саме:

На розгляд суду надається варіант №1 розділу нерухомого майна:

-виділити позивачу ОСОБА_18 наступні приміщення: житлову кімнату 2-4 площею 16 кв.м., житлову кімнату 2-5 площею 9 кв.м., кухню 2-3 площею 5,4 кв.м., санвузол 2-6 площею1,7 кв.м., коридор 2-2 площею 7,8кв.м, тамбур III площею 2,4 кв.м, загальна площа яких 42,3 кв.м., а також надвірні будівлі і споруди: ганок літ. а3, сарай літ. К, частину сараю літ. Б, частина льоху літ. Д, вбиральня літ. И, частину паркану N?3, хвіртку N?12, паркану N?17; частину паркану N?18, зливну яму N?19 ;

-виділити відповідачу ОСОБА_2 наступні приміщення: житлову кімнату 1-4 площею 9,2 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 13,2 кв.м., житлову кімнату 1-6 площею 12,5 кв. м., кухню 1-2 площею 6,9 кв.м., санвузол 1-7 площею 3,3 кв,м. коридор 1-3 площею 4,0 кв. м., тамбур 1 площею 2,0 кв.м.,

-а також надвірні будівлі та споруди: частина сараю літ. Б, частина льоху літ. Д, сарай літ. Е, паркан N?2, частину паркану N?3 зливну яму №10, хвіртку №11, хвіртку №13, ворота №14, паркан №15, паркан №16, частину паркану №17, частину паркану №18, паркан №20.

Скласти плани-схеми можливих варіантів поділу спірного будинку з надвірними будівлями та спорудами на 2 частини та можливості облаштування двох окремих квартир.

На зображенні №5 вказаний план-схема варіанту №1 поділу спірного будинку між співвласниками з можливістю облаштування 2 окремих квартир.

-На зображенні №6 вказаний план - схема варіанту N?1 поділу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами на дві частини з можливістю облаштування двох окремих квартир

АДРЕСА_7 . Надати розрахунок компенсації співвласників, частка якого після розділу буде меншою за його частку, якщо такий буде технічно можливим, згідно варіанту виділення приміщень співвласникам, наведених у питанні 3.7 та питанні 3.8 перерозподілити частки.

Так як частка відповідача більше, згідно варіанту виділення приміщень за його частку згідно варіанту виділення приміщень співвласникам, наведених у питанні 3.7 та питанні 3.8 надати розрахунок компенсації не уявляється можливим

9. Якщо при варіантах поділу домоволодіння необхідні переобладнання, то які саме і яка їх вартість?

Так як, варіант №1 поділу домоволодіння, наданий згідно фактичного порядку користування, що склався історично, переобладнання в житловому будинку виконувати не потрібно.

Щодо первісного позову ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

За ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Згідно з частинами першою-третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України).

Отже, кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своє частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Якщо з учасників спільної часткової власності після здійснення виділу залишився тільки один суб`єкт, природно, що право спільної власності припиняється взагалі. Проте, якщо після виділу суб`єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати - з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності.

Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року в справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».

В постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17 (провадження № 61-7153св20) зроблено висновок про те, що відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється.

В постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 495/3521/18 (провадження № 61-18535св21) вказано, що у разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі й вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності в разі поділу (стаття 367 ЦК України), спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється. Таким чином, суд повинен зазначити в рішенні, яка частка із спірного майна надається відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. При цьому загальні засади цивільного законодавства, зокрема засади справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), спонукають суд при вирішенні зазначених спорів ураховувати інтереси обох сторін.

Частки співвласників можуть бути змінені на підставі договору між співвласниками або на підставі судового рішення. За відсутності хоча б однієї із наведених умов поліпшення жодним чином не вплине на зміну часток у праві спільної часткової власності.

Наведені правила частини третьої статті 357 ЦК України стосуються випадків, коли внаслідок здійснених поліпшень спільного майна співвласник вимагає від інших співвласників збільшення своєї частки у цьому майні. Такі поліпшення повинні стосуватися як частки співвласника, який бажає збільшення його частки, так і іншого (інших) співвласника (співвласників) спільного майна. Обов`язковим для такого збільшення є дотримання співвласником передумов, визначених цією статтею, зокрема таких: поліпшення спільного майна не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2024 року в справі № 760/8635/21.

Так визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2012 року у справі № 6-12цс13, а також у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 205/9065/15-ц (провадження № 61-21409св18), від 27 травня 2020 року у справі № 173/1607/15 (провадження № 61-26178св18) від 11 жовтня 2021 року у справі№ 607/14338/19-ц (провадження№ 61-19073св20).

За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Однак, відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

У даній справі, було проведено 2 судових будівельно-технічних експертизи, за результатами яких експертами встановлена технічна можливість поділу спірного будинку з надвірними будівлями та спорудами, визначені варіанти поділу спірного домоволодіння. Варіанти поділу житлового будинку з відповідними переобладнаннями наведені в дослідницьких частинах висновків та схематично зображені.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку про поділ житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_1 , за варіантом №ІІ судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №10890/13311-13332 від 30.06.2022 року, а саме: виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_1 у житловому будинку літ. «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 : житлову кімнату 2-4 площею 16 кв.м., житлову кімнату 2-5 площею 9 кв.м., коридор 2-2 площею 7,9 кв.м., кухню 2-3 площею 5,5 кв.м., санвузол 2-6 площею 1,7 кв.м., разом по житловим 40,1 кв.м. на загальну вартість 99 586 грн., що менше від ідеальної частки ОСОБА_1 на 9,5 кв.м. і на 26 776 грн. по надвірним спорудам: тамбур «а1», частину сараю літ. «Б», льох літ «Д», вбиральню літ. «И», сарай літ «К», зливну яму №19, частину паркану №2, паркан №3, хвіртку №12, частину паркану №18, на загальну вартість 32 472 грн., що більше від ідеальної частки ОСОБА_1 на 5 656 грн., всього по житловому будинку і надвірним спорудам на суму 132 059 грн., що на 21 120 грн. менше і складає 47/100 частки у спільній власності замість 54/100; виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_2 у житловому будинку літ. «А-1» і «А2-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 : кімнату 1-5 площею 13,2 кв.м., житлову кімнату 1-6 площею 12,5 кв.м., тамбур 1 площею 2,6 кв.м., кухню 1-2 площею 6,9 кв.м., коридор 1-3 площею 4,0 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 9,3 кв.м., санвузол 1-7 площею 3, кв.м., разом по житловим 51,9 кв.м. на загальну вартість 134 419 грн., що більше на 9,5 м. і на 26 766 грн.; по надвірним будівлям і спорудам : сараї літ. Е, частину сараю Б, частку паркану №2, хвіртку №11, паркан №16, частину паркану №18, паркан №20, разом по надвірним на суму 17 189 грн., що менше на 5 656 грн., всього житлового будинку і надвірним спорудам на суму 151 608 грн., що на 21 120 грн. більше і складає 53/100 частки у спільній власності замість 46/100; змінити ідеальні частки і визнати, що частка ОСОБА_1 у житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованому у АДРЕСА_1 , складає 47/100, а частка відповідача ОСОБА_2 53/100.

Такий варіант розподілу спільного майна в натурі, на переконання суду, відповідає найкращим інтересам сторін, враховуючи, що за такого варіанту поділу, кожній зі сторін буде виділено частку, яка є максимально наближеною до розміру часток у праві спільної часткової власності, враховуючи майнові права та інтереси обох сторін та сприяючи кожному з них використовувати приміщення за призначенням, що відповідає інтересам сторін та надає можливість нормального користування житловим будинком і надвірними будівлями. При цьому суд враховує ще й той порядок користування, який склався між сторонами протягом тривалого часу.

Згідно зі ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними засобами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справ суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд, обираючи, який із запропонованих у висновку судової будівельно-технічної експертизи варіантів розподілу, можливо застосувати у даному випадку, взяв до уваги наступне:

- співвласниками спірного домоволодіння самостійно не досягнута згода щодо розподілу належного їм на праві спільної часткової власності нерухомого майна;

- неможливості поділу спірного майна без відходу від ідеальних часток співвласників;

- фактичне користування приміщенням житлового будинку та надвірними будівлями співвласниками.

Окрім того, суд зазначає, що по справі було призначено та проведено повторну будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу №333/7 від 15.04.2024, яка на думку суду не відповідає вимогам допустимості та достовірності.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Допитана в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_7 щодо вихідних даних для проведення експертизи, повідомила, що для виконання нею експертизи та надання відповідей на поставлені запитання та наявністю перешкод в безпосередньому огляді домоволодіння, нею було направлено на адресу суду клопотання від 24.07.2023 про надання додаткових матеріалів, в якому просила надати дозвіл використати матеріали експертизи №305 від 20.01.2020, яка знаходиться в іншій справі в провадженні апеляційного суду. Оскільки відповіді від суду на вказане клопотання вона не отримала та ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 29.03.2024 у неї було витребувано висновок експертизи по справі №645/1552/19 та роз`яснено наслідки ст.385 КК України, вона розцінила це як згоду суду та взяла дані для виконання даної експертизи з тих, що раніше нею досліджувалися вході виконання експертизи №305 від 20.01.2020 в іншій справі.

Отже вимоги зустрічного позову, які ґрунтуються на варіанті поділу, зазначеному у висновку повторної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №333/7 від 15.04.2024, що виконана судовим експертом Пальченко О.Ю. не підлягають задоволенню, оскільки вказана експертиза виконана на підставі доказів, які відсутні в матеріалах цієї справи, без безпосереднього дослідження експертом майна, що підлягає поділу. Пояснення експерта Пальченко О.Ю. щодо можливого порушення експертом ХНДІСЕ ім. засл.проф. ОСОБА_19 . Осипенко К.О. при виконанні експертизи та розрахунку оцінки компенсації у висновку №1089/13311-13332 від 30.06.2022 вимог «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна» суд розцінює критично, оскільки ті дослідження, на які посилається експерт Пальченко О.Ю. щодо порядку фактичного користування надвірними будівлями та спорудами нею проводилися в іншій справі у 2020 році та не є актуальними на час вирішення даної справи. Крім того, суд зауважує, що вказаний експертом висновок №305 від 20.01.2020, покладений в основу висновків повторної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №333/7 від 15.04.2024 в матеріалах цієї справи взагалі відсутній.

Запропоновані експертом варіанти 1, 3 судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №10890/13311-13332 від 30.06.2022 року суд вважає такими, що суперечать фактичному порядку користування житловим приміщенням з надвірними будівлями та ідеальним часткам співвласників, що порушує права та інтереси обох співвласників.

Обираючи саме ІІ варіант розподілу спірного домоволодіння, згідно висновку №10890/13311-13332 від 30.06.2022 суд виходить з тих підстав, що зазначені у ньому розміри ідеальних часток, які виділяються сторонам є найбільш наближеними до тих, що належать їм на підставі правовстановлюючих документів і тому порядку користування надвірними будівлями та спорудами, що фактично склався.

За таких обставин, вимоги первісного позову в уточненій редакції від 26.12.2022 підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до приписів частин першої - третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки зі спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Враховуючи те, що під час виділу частки майна, що належить позивачу, має місце відхилення від ідеальних часток, зважаючи на висновок експерта та сформовані позивачем вимоги в частині компенсації відхилення, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації у зв`язку з відхиленням від ідеальних часток співвласників у розмірі 21 120,00 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне припинити право спільної часткової власності співвласників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з поділом спільного майна в натурі.

Щодо вимоги ОСОБА_1 зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні газовою мережею та надати нотаріально завірений дозвіл на підключення двоконтурного газового котла, суд вважає цю вимогу необґрунтованою, недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач буде чинити перешкоди у такому користуванні та підключенні.

Щодо вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсним пункту першого договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину, тобто правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так, ОСОБА_2 в зустрічному позові просила суд визнати недійсним пункт перший договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., за реєстровим номером 3683, у частині слів та цифр у частці «54/10 (п`ятдесят чотири сотих)».

Як на підставу недійсності вказаного договору в частині визначення розміру частки позивач посилається на недотримання норм «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55.

Аналізуючи зазначені підстави визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16.10.2007, посвідченого ПН ХМНО Кошель Т.В. за р.№3683 в частині визначення належної ОСОБА_1 частки спірного домоволодіння 54/100 суд зазначає наступне.

Вказана частка відповідно до умов договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2007 року перейшла від продавця ОСОБА_3 до покупця ОСОБА_1 . На момент вчинення даного правочину частка у розмірі 54/100 домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до абз. 3 п.1 вказаного договору належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 14.12.2005 року Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 3-2281, зареєстрованим в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 27.12.2005 року, номер запису: 58632 в книзі: 1. Згідно цього документа було встановлено, що ОСОБА_3 належить саме 54/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель при ньому, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 95,3 кв.м., житловою площею 59 8 кв.м., а також, що право власності саме на цю частку 54/100 будинку зареєстроване в Комунальному підприємстві «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_3 .

Таким чином, унаслідок укладення договору купівлі-продажу від 16.10.2007, посвідченого ПН ХМНО Кошель Т.В. за р.№3683 відбувся саме перехід 54/100 частки у праві власності домоволодінні від продавця до покупця ОСОБА_1 , який було оформлено нотаріусом, відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, в редакції 09.09.2007 року, чинного на момент вчинення правочину, із відповідною державною реєстрацією права власності на відповідну частку від 15.12.2007 в КП «ХМБТІ».

Пунктом 2.5 «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, (в редакції від 18.06.2007) передбачено, що саме при підготовці документів про поділ нерухомого майна БТІ проводить відповідні дії щодо уточнення кількості будинків, споруд, уточнення наявності нотаріально посвідченого договору рішення суду щодо порядку користування будинками, тощо.

За таких обставин, посилання ОСОБА_2 на порушення 2.5 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна від 18.06.2007 № 55 в даному випадку є недоречним, оскільки внаслідок вчинення цього правочину відбувся саме перехід частки від продавця покупцю, а не поділ/виділ майна в натурі, який врегульований нормами вказаної інструкції.

Вимоги зазначеної Інструкції на правовідносини між сторонами у цій справі не поширюються, оскільки поділ майна в натурі не відбувався при купівлі ОСОБА_1 частки домоволодіння, і нотаріусом при посвідченні договору було належним чином оформлено саме перехід права власності на ідеальну долю у праві спільної часткової власності на 54/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідало даним правовстановлюючого документа на момент вчинення правочину.

Посилання позивача за зустрічним позовом щодо історичного та фактичного користування нею більшою часткою домоволодіння, ніж 46/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та невизнання нею частки відповідача не спростовують висновків суду про належність ОСОБА_1 на праві власності часток в розмірі 54/100 вказаного домоволодіння на підставі документів, оформлених належним чином.

З огляду на викладене, заявлена позовна вимога ОСОБА_2 є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

Щодо заяви ОСОБА_1 про застосування наслідків пропуску позовної давності до вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсним пункту першого договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

За приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

У своїй заяві ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_2 щонайменше з 2003 року було відомо про те, що розмір частки у праві власності на спірне домоволодіння її діда ОСОБА_14 , яку вона успадкувала після його смерті складає 46/100. Тому просила суд про застосування строку позовної давності і відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 за зустрічним позовом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. Якщо суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, то повинен відмовити в задоволенні такого позову саме з цієї підстави.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18).

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсним пункту першого договору купівлі-продажу від 16 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у зв`язку з її необґрунтованістю, немає підстав для застосування до цієї вимоги наслідків спливу позовної давності.

Щодо розподілу судових витрат.

Виходячи із вимог ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати із залученням свідків, спеціалістів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 при звернені до суду з позовом сплатила судовий збір в сумі 3 157 грн., також здійснила оплату судової експертизи 8 172,00 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню, а саме 4 із заявлених 5 позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом підлягають стягненню пропорційно до задоволеної частини позовних вимог - на 80%.

Таким чином, з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь позивача за первісним позовом ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 2525,60 грн. (3 157*80%), а також витрати на проведення експертизи в сумі 6 537,60 грн. (8172*80%).

При цьому суд зазначає, що витрати позивача з оплати послуг КП «ХМБТІ» за виготовлення технічного паспорту на належну позивачу частку домоволодіння в сумі 4 848 грн. та додаткові послуги КП «ХМБТІ» 207 грн. (не зазначено, які саме) не підлягають стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , оскільки обов`язок мати технічний паспорт з актуальними технічними характеристиками є обов`язком власника нерухомого майна, згідно вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Також не підлягають стягненню на користь позивача за первісним позовом поштові витрати на послуги пошти на загальну суму 97,20 грн., оскільки надані до суду чеки не містять опису вкладення, тому з них неможливо встановити чи пов`язані ці поштові відправлення з розглядом даної справи, а також комісії банку 31,57 грн. та 81,70 грн., оскільки оплата банківських послуг не відноситься до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні зустрічних позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для стягнення судових витрат з відповідача за зустрічним позовом.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 18 000 грн.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини друга та третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта та п`ята статті 137 ЦПК України).

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

До матеріалів справи позивачем надано договір про надання правової допомоги від 05.03.2019 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 24.05.2024 року, в якому відображено вартість послуг 12500 грн., квитанцію №3 від 05.03.2019 року на суму 12500 грн., ордер та свідоцтво адвоката Шевчик Л.А., доповнення від 28 липня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 05 вересня 2019 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2025 року, квитанцію б/н від 28.07.2025 року на суму 5500 грн.

Відповідно вимог ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За таких обставин, враховуючи складність справи, обсяг наданої правничої допомоги, виходячи з конкретних обставин справи, суд приходить до висновку що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 18000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 268, 272, 273-276 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку, що є у спільній частковій власності задовольнити частково.

Поділити в натурі житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований у АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту №ІІ висновку експерта ННЦ «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» Осипенко К.О. №10890/13311-13332 від 30.06.2022 року.

Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_1 у житловому будинку літ. «А-1», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 : житлову кімнату 2-4 площею 16 кв.м., житлову кімнату 2-5 площею 9 кв.м., коридор 2-2 площею 7,9 кв.м., кухню 2-3 площею 5,5 кв.м., санвузол 2-6 площею 1,7 кв.м., разом по житловим 40,1 кв.м.; по надвірним спорудам: тамбур «а1», частину сараю літ. «Б», льох літ «Д», вбиральню літ. «И», сарай літ «К», зливну яму №19, частину паркану №2, паркан №3, хвіртку №12, частину паркану №18.

Виділити в натурі у приватну власність ОСОБА_2 у житловому будинку літ. «А-1» і «А2-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 : кімнату 1-5 площею 13,2 кв.м., житлову кімнату 1-6 площею 12,5 кв.м., тамбур 1 площею 2,6 кв.м., кухню 1-2 площею 6,9 кв.м., коридор 1-3 площею 4,0 кв.м., житлову кімнату 1-4 площею 9,3 кв.м., санвузол 1-7 площею 3,4 кв.м., разом по житловим 51,9 кв.м.; по надвірним будівлям і спорудам: сараї літ. Е, частину сараю Б, частку паркану №2, хвіртку №11, паркан №16, частину паркану №18, паркан №20.

Припинити право спільної часткової власності співвласників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з поділом спільного майна в натурі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у зв`язку зі зміною ідеальних часток співвласників у розмірі 21 120,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір в сумі 2525,60 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 6 537,60 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 18000,00 грн.

В решті вимог первісного позову відмовити.

У задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Т.В., про визнання права власності, виділ в натурі у приватну власність нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності, визнання недійсним пункту першого договору купівлі-продажу відмовити в повному обсязі.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця проживання: АДРЕСА_9 .

Третя особа за зустрічним позовом приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель Тетяна Владиславівна, адреса здійснення діяльності: 61057, м.Харків, вул. Чернишевська, буд.15, офіс 26.

Повний текст судового рішення складений 17.10.2025 р.

Суддя Г. С. Шевченко