ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8917/24 Номер провадження 22-ц/814/3231/25Головуючий у 1-й інстанції Шевська О. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Пилипчук Л.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Грицак А.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 27 травня 2025 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного текста судового рішення - 27 травня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача станом на 29.04.2025 року грошові кошти з врахуванням індексу інфляції 88 483,60 грн, % облікової ставки НБУ - 87 793,47 грн, 3% річних - 8 295,00 грн, ставку за період списання за депозитом для фізичних осіб - 11 5927,14 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що на його ім`я в установі банку АТ КБ «Приват Банк» було відкрито карткові рахунки та емітовані платіжні картки (електронний платіжний засіб), що використовувався ним для ініціювання переказу коштів з рахунку платника.

Банк надіслав на його адресу попередження, в якому була вказана заборгованість перед банком за кредитною угодою №WWWAOFK@12145957 за станом на 03.02.2025 року в розмірі 25 020 грн. Позивач стверджував, що він не звертався до відповідача за кредитом. Його звернення на гарячу лінію банку результату не дали. Стверджував, що з його карткових рахунків банком списувалися грошові кошти з жовтня 2014 по квітень 2015 року в сумі 33,26 дол. США та 25 981,49 грн, а 18.10.2023 року з його особистого рахунку було списано 5 018, 18 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Полтави від 27 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги викладені доводи позовної заяви і стверджується про триваюче порушення його прав як споживача банківських послуг. Наголошується, що суд не дав належної оцінки доказам, які долучені до позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отримано.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.371, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обгрунтовує заявлені вимоги неправомірними діями банку, які полягають у незаконному списанні коштів з рахунків позивача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту списання з його карткових рахунків грошових коштів відповідачем.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, які полягають у твердженні про порушення судом вимог процесуального закону щодо оцінки доказів, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які на посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ч.ч.5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

За загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).

Як убачається з матеріалів справи, у підтвердження заявлених вимог позивач надав суду завірені ним особисто: світлокопію (неякісну) попередження про існування заборгованості у сумі 25 020 грн (а.с.69), світлокопію повідомлень (латинськими буквами), адресовану ОСОБА_2 про списання коштів з карти (а.с.70); світлокопію скріншотів листування ОСОБА_3 з представником (імовірно банку) у чаті «Допомога онлайн», де обговорюється питання списання коштів за рішенням суду (а.с.71-76), розрахунки позивача, виконані он-лайн калькулятором (а.с.76-105), скріншоти повідомлень, адресовані ОСОБА_2 (латинськими буквами) про існування заборгованості, списання з карти 14,08 грн, 16,62 грн (а.с.226-227).

Наведені докази не є належними, достовірними і достатніми (у розумінні статтей 77, 79, 80 ЦПК України) для висновку про те, що банк (відповідач) незаконно списав із карткового рахунку відповідача суми, які зазначені у позові.

Позивач у судові засідання не з?являвся, клопотань про витребування доказів, зокрема щодо списання коштів з його рахунків, не заявляв. Матеріали справи не містять пояснень позивача про існування у нього як клієнта банку об?єктивних перешкод для отримання необхідних документів у самому банку щодо стану його рахунків.

З наведених підстав слід визнати правильним висновок суду першої інстанції про недоведеність обставин, на які посилається позивач у підтвердження заявлених вимог.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Полтави від 27 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 13 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді: Л.І. Пилипчук

В.М. Триголов