Справа № 229/7642/24
Провадження № 4-с/211/23/25
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Рагозіної С.О.

за участю секретаря судового засідання Мариненко Е.П.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Рагозіної С.О. у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Руденко Юлії Дмитрівни, заінтересовані особи Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

10.10.2025 через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 до суду надійшла заяву про відвід головуючому судді у справі за його скаргою на дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Руденко Юлії Дмитрівни, заінтересовані особи Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Заява обґрунтована тим, що послідовність дій судді Рагозіної С. О. при розгляді справи містить перелік ознак, які характеризують «неупередженість» судді, визначених положеннями пп. 2, 3 та 5 п. 16 «Неупередженість» Розділу ІІІ. «Єдиних показників для оцінки доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді)», затверджених Рішенням № 3659/0/15-24 від 17 грудня 2024 року Вищої ради правосуддя, а саме: виявляла неприязнь до усіх учасників провадження - як до особи, яка подала Скаргу, так і до представників виконавчої служби шляхом прилюдних висловлювань щодо того, що на наступне засідання хай виконавець їде до неї в суд, а ОСОБА_1 взагалі за її висловлюваннями є недієздатним, що зафіксовано на відеозапису судового засідання; не утримувалась від поведінки та висловлювань, що у звичайної розсудливої людини можуть викликати сумнів щодо його неупередженості; не вживала визначених законодавством, Кодексом суддівської етики заходів щодо врегулювання обставин, що можуть поставити під сумнів його неупередженість - фактично Рагозіна С. О відверто демонструвала, що їй набридло розглядати цю справу, набридли учасники провадження. Також викликають сумніви можливість судді Рагозіної С.О. об`єктивно розглянути цю справу з наявністю в її діях проявів відвертої упередженості щодо усіх учасників впровадження за Скаргою - ладно б вона виявляла неприязнь щодо персонально когось - але їй не подобаються усі учасники виходячи з її висловлювань та дій.

Ознайомившись із заявою про відвід та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Частинами 1-3, 8, 11 ст.40 ЦПК України встановлено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Частиною 1 ст.36 ЦПК України встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп.27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10 грудня 2009 р. у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Жодний факт, яким створюється навіть підозра у втручанні у процес правосуддя, не повинен мати місця.

Сам факт недовіри сторін може створити враження необ`єктивності та неупередженості суді при розгляді даної справи, а відтак у майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

Судом приймається до уваги, що право на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та в Бангалорських принципах поведінки суддів, схвалених Резолюцією ООН 27.07.2006 р. № 2006/23.

Суд (судді), зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду. Змагальність судового процесу та покладення на суд обов`язку здійснювати цивільне судочинство об`єктивно та неупереджено є передумовою того, що рішення по суті справи може бути ухвалено як на користь позивача, так і відповідача, що не свідчить про зацікавленість або упередженість судді.

Таким чином, усі дії головуючого під час розгляду даної справи в повній мірі відповідають завданням та засадам цивільного судочинства, спрямовані на забезпечення захисту прав усіх учасників справи.

Проаналізувавши матеріали справи з метою встановлення обставин, які є підставами звернення заявника із заявою про відвід, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для її задоволення в межах заявлених підстав, оскільки заявником не надано належних доказів, які б підтверджували наявність обставин, що викликали б сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняються.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що викладені заявником ОСОБА_1 обставини для відводу судді Рагозіній С.О. не свідчать про упередженість та не об`єктивність судді до сторони заявника, суд вважає заяву про відвід необгрунтованою, оскільки не містить посилання на дії, вчинені суддею Рагозіною С.О., що можуть свідчити про її необ`єктивність або упередженість, що є підставами для відводу, визначеними ст. 36 ЦПК України.

Тому заяву про відвід слід залишити без задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 36, 40, 247, 260 ЦПК України, суд

постановив:

відмовити заявнику ОСОБА_1 в задоволенні заяви про відвід судді Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Рагозіній С.О. у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Руденко Юлії Дмитрівни, заінтересовані особи Другий Правобережний відділ державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили після її підписання суддею.

Суддя: С. О. Рагозіна