Провадження №: 4-с/755/117/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" вересня 2025 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

за участі секретаря судових засідань - Грищенко С.В.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Байрамов Талят Рефатович на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця, -

в с т а н о в и в:

11 липня 2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Байрамов Талят Рефатович на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця.

Скарга обґрунтована тим, що на підставі виконавчого листа № 755/4561/24, виданого 06 березня 2025 Дніпровським районним судом міста Києва, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Талятом Рефатовичем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4. Предметом виконання є стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованості за житлово-комунальні послуги, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження. В межах зазначеного виконавчого провадження Приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Скаржниця є офіційно працевлаштованою в ТОВ «ЛІКОМ-МЕРЧЕНДАЙЗИНГ». Її роботодавець, на виконання постанови Приватного виконавця, здійснює на погашення боргу щомісячні відрахування із заробітної плати в розмірі, встановленому законодавством. Вказує, що згідно з розрахунковими листками у травні 2025 року здійснено утримання за виконавчим документом у сумі 3 537,71 грн, а у червні 2025 року - у сумі 2 859,26 грн. Таким чином, Приватним виконавцем вже було обрано та реалізовано законний спосіб виконання рішення шляхом звернення стягнення на її доходи за місцем отримання заробітної плати. Керуючись спеціальними гарантіями, наданими фізичним особам-боржникам на період дії воєнного стану, скаржниця звернулася до Приватного виконавця із заявою про визначення її поточного рахунку IBAN НОМЕР_1 , відкритого в AT КБ «ПРИВАТБАНК», як рахунку для здійснення видаткових операцій. На виконання вимог закону, Приватний виконавець 14.05.2025 року виніс Постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій. У цій постанові, посилаючись на пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), Приватний виконавець прямо постановив: «Визначити для боржника - фізичної особи: ... поточний рахунок НОМЕР_1 , відкритий у AT КБ ПРИВАТБАНК для здійснення видаткових операцій...». Однак, незважаючи на винесення Постанови від 14.05.2025, яка надала рахунку спеціальний захищений статус, та незважаючи на те, що стягнення вже здійснювалося за місцем її роботи, 30.06.2025 року Приватний виконавець ініціював, а банк виконав, примусове стягнення з цього ж захищеного рахунку грошових коштів у сумі 7 777,49 грн. Ця операція, як видно з банківської виписки, має призначення «Стягнення відповідно до виконавчого провадження», що беззаперечно свідчить про те, що ініціатором списання був саме Приватний виконавець в рамках ВП № НОМЕР_4.

14 липня 2025 року матеріали справи за скаргою передано в провадження судді Коваленко І.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

04 серпня 2025 року ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Байрамов Талят Рефатович на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця, прийнято до провадження та призначено скаргу до судового розгляду.

07.08.2025 року (вх.№ЕП-9134) від представника ТОВ «Євро-реконструкція» Гречан М.В. на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

08.08.2025 року в судовому засіданні, з метою не порушення процесуальних прав та обов`язків приватного виконавця на участь у розгляді скарги, оголошено перерву до 04.09.2025 року.

04.09.2025 року довідкою секретаря судових засідань справу №755/13087/25 знято з розгляду у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Коваленко І.В. Справу призначено на 22.09.2025 року.

22.09.2025 року від приватного виконавця Байрамова Т.Р. надійшли заперечення на скаргу у справі №755/13087/25, за змістом яких останній просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рефатовича та розглянути справу №755/13087/25 без його участі, з урахуванням викладеного у запереченні на скаргу боржника на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рефатовича. Вказував, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. перебуває виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва №755/4561/24 від 06.03.2025. 24.04.2025 відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження НОМЕР_4 відповідно до статей 3, 18, 40, 42, 45, 48, 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди. Також приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р. винесено постанову про арешт коштів боржника НОМЕР_4 відповідно до вимог частини другої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржнику ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) рекомендованим листом було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4 від 24.04.2025 за адресою: АДРЕСА_1 , що зазначена у виконавчому документі №755/4561/24, що підтверджується квитанцією про відправлення рекомендованої кореспонденції №273. 14.05.2025 з електронної пошти « ІНФОРМАЦІЯ_1 » адвоката Чутченка С.О. на електронну пошту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. надійшла заява про визначення поточного банківського рахунку ОСОБА_1 для видаткових НОМЕР_1 , що відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» операцій 14.05.2025 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р. винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій НОМЕР_4 та направлено до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для виконання в електронному форматі за допомогою АСВП. Відповідно до інформації, що міститься у виписці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №UA37UE878OC04C5H від 08.07.2025, яку до своєї скарги додає ОСОБА_1 , за червень 2025 року на рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було зараховано 23 776,73 гривень з призначенням «Зарплата, ЛІКОМ-МЕРЧЕНДАЙЗИНГ». Станом на дату винесення постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника ОСОБА_1 у банку для здійснення видаткових операцій НОМЕР_4 розмір двох мінімальних заробітних плат становив 16 000 гривень. 30.06.2025 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було списано 7 777,49 гривень з рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 для стягнення відповідно до виконавчого провадження НОМЕР_4. Отже, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» були списані кошти, які виходили за законодавчо визначений ліміт розміром в 16 000 гривень, в межах якого стягнення коштів не здійснюється відповідно до постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника ОСОБА_1 у банку для здійснення видаткових операцій НОМЕР_4. Окрім цього, від боржника ОСОБА_1 або її представників не надходили заяви щодо зняття арешту з рахунків. Також боржником або її представниками не надано доказів про призначення рахунку ОСОБА_1 виключно для зарахування заробітної плати. А відповідно до інформації, що міститься у виписці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №UA37UE878OC04C5H від 08.07.2025, яку до своєї скарги додає ОСОБА_1 , на рахунок НОМЕР_1 15.05.2025 був отриманий переказ від фізичної особи ОСОБА_2 в розмірі 500 гривень, що свідчить про можливість зарахування на рахунок НОМЕР_1 будь-якої транзакції, а не виключно заробітної плати. АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який виконував постанову про арешт коштів боржника, не визначив статус коштів, які надходять на рахунок боржника, як цілком такі, накладення арешту на які заборонено законом, отже дії приватного виконавця були вчинені відповідно до закону.

В судовому засіданні 22.09.2205 року скаржниця заперечувала стосовно поданих приватним виконавцем заперечень. Просила скаргу задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши скаржника, дослідивши матеріали скарги, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Талята Рефатовича перебуває виконавче провадження НОМЕР_4, відкрите 24.04.2025 року з примусового виконання виконавчого листа № 755/4561/24, виданого 06.03.2025 року Дніпровським районним судом м. Києва на підставі заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03.02.2025 року про стягнення ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води в розмірі 74 945 грн 72 коп., інфляційної складової боргу в розмірі 21 657 грн 53 коп. та 3% річних у розмірі 6 552 грн 04 коп., а всього на загальну суму 103 155 (сто три тисячі сто п`ятдесят п`ять) гривень 29 копійок; стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028, 00 грн.

24.04.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р. винесено постанову про арешт коштів боржника, що знаходяться на відкритих рахунках, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, а також постанову про арешт майна боржника - транспортного засобу - CHRYSLER NEON, 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

14.05.2025 з електронної пошти адвоката Чутченка С.О., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , на електронну пошту приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Байрамова Т.Р. надійшла заява про визначення поточного банківського рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 , який відкрито в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», рахунком для здійснення видаткових операцій.

14.05.2025 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Байрамовим Т.Р. винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відкритого в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року.

Згідно наданих ОСОБА_1 копій розрахункових листків, за місцем її роботи у ТОВ «ЛІКОМ-МЕРЧЕНДАЙЗИНГ» на підставі виконавчого листа з її заробітної плати відбувались відповідні утримання, а саме: у травні 2025 року на суму 3 537,71 грн, а у червні 2025 року - на суму 2 859,26 грн.

Відповідно до інформації, що міститься у виписці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №UA37UE878OC04C5H від 08.07.2025, за червень 2025 року на рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було зараховано 23 776,73 гривень з призначенням «Зарплата, ЛІКОМ-МЕРЧЕНДАЙЗИНГ».

Відповідно до інформації, що міститься у виписці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №UA37UE878OC04C5H від 08.07.2025, на рахунок НОМЕР_1 15.05.2025 був отриманий переказ від фізичної особи ОСОБА_2 в розмірі 500 гривень, що свідчить про можливість зарахування на рахунок НОМЕР_1 будь-якої транзакції, а не виключно заробітної плати.

Згідно наданого скріншоту банківської операції про стягнення коштів від 30.06.2025 року, з поточного рахунку боржниці ОСОБА_1 відбулось стягнення відповідно до виконавчого провадження на суму 7 777,49 грн.

В порядку розділу VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень", ст. 447 ЦПК України, передбачене право сторін виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою в разі, якщо вони вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно п. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Case of Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом, а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина суду. Таким чином, остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, повинно бути виконаним, що відповідає принципу верховенства права, який договірні сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи вказану Конвенцію.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За правилами ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Так, відповідно до статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Отже, для забезпечення реального виконання рішення виконавець може накладати арешт, зокрема на майно (кошти) боржника, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

Так, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

Отже, у відповідності до положень Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець наділений повноваженнями накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках боржника, та звертати на такі кошти стягнення.

У свою чергу, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», банк, який виконує постанову виконавця про арешт коштів боржника може та повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та у разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладати арешт, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно з частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

В абзаці другому частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, законодавцем не покладено на приватного виконавця обов`язку виокремлювати рахунки зі спеціальним режимом використання.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Отже, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів, згідно з ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" (таку правову позицію підтримав Київський апеляційний суд у постанові від 20.04.2021 у справі № 22-ц/824/6589/2021).

При цьому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження на адресу приватного виконавця від банківських установ, на адресу яких направлено постанову про арешт коштів боржника, будь-яких повідомлень, що на кошти, на які накладено арешт, заборонено звертати стягнення, не надходило.

Враховуючи вищевикладене, приватний виконавець при винесені постанови від 24.04.2025 року про арешт майна діяв виключно в межах своїх повноважень відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та у нього відсутні підстави для зняття арешту з коштів боржника.

Станом на дату винесення постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника ОСОБА_1 у банку для здійснення видаткових операцій НОМЕР_4 розмір двох мінімальних заробітних плат становив 16 000 гривень.

У червні 2025 року на рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», було зараховано 23 776,73 гривень з призначенням «Зарплата, ЛІКОМ-МЕРЧЕНДАЙЗИНГ».

30.06.2025 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з рахунку НОМЕР_1 ОСОБА_1 списано 7 777,49 гривень в рахунок стягнення відповідно до виконавчого провадження НОМЕР_4.

Отже, банком - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» були списані кошти, які виходили за законодавчо визначений ліміт у розмірі 16 000 гривень, в межах якого стягнення коштів не здійснюється відповідно до постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника ОСОБА_1 у банку для здійснення видаткових операцій НОМЕР_4.

Окрім цього, суд погоджується із запереченнями приватного виконавця з приводу відсутності заяв від боржника ОСОБА_1 або її представників про зняття арешту з рахунків. Також боржником або її представниками не надано доказів про призначення рахунку ОСОБА_1 виключно для зарахування заробітної плати.

З урахуванням наявної в матеріалах скарги інформації: у виписці АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №UA37UE878OC04C5H від 08.07.2025 на рахунок НОМЕР_1 15.05.2025 ОСОБА_1 отримала грошовий переказ від фізичної особи ОСОБА_2 в розмірі 500 гривень, як вона пояснила у судовому засіданні, дані кошти є подарунком хрещеного батька її дитини на день народження, що, на думку суду, свідчить про можливість зарахування на вказаний банківський рахунок будь-якої транзакції, а не виключно заробітної плати.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який виконував постанову про арешт коштів боржника, не визначив статус коштів, які надходять на рахунок боржника, як цілком такі, накладення арешту на які заборонено законом, отже дії приватного виконавця були вчинені відповідно до закону.

Викладена правова позиція узгоджується з наступною судовою практикою.

У постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року у справі № 211/4347/15-ц (провадження №61-20177св21) зазначено: «Оскарженими постановами державного виконавця накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті в банківських установах на ім`я ОСОБА_1. При цьому державний виконавець визначила порядок виконання зазначених постанов, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Доводи ОСОБА_1 та установлені обставини не містять відомостей, що на момент винесення вказаних постанов державний виконавець мав інформацію, що відповідні рахунки в АТ "Державний ощадний банк України" та АТ "ПУМБ", відкриті на ім`я ОСОБА_1, є "зарплатні" та/або на них зараховується заробітна плата (грошове забезпечення) і розмір коштів, що складають заробітну плату на цих рахунках. За таких обставин відсутні підстави задоволення вимог скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо винесення постанов від 07 жовтня 2020 року та 04 грудня 2020 року в частині арешту коштів за відповідними рахунками НОМЕР_5 в АТ "Державний ощадний банк України" та в АТ "ПУМБ…».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) викладений висновок, що «стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати. З установлених судами обставин вбачається, що рахунок боржника № НОМЕР_2 , на кошти на якому виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, якій використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. Також ПАТ «ПУМБ», на яке нормами статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку № НОМЕР_2 виконало.

Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. Разом з тим, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України). Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці».

Згідно Постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду №757/11155/20-ц від 17 серпня 2022 року: «Апеляційний суд виходив з того, що приватний виконавець у межах виконавчого провадження виніс постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно та грошові кошти, що містяться на рахунках у банках, у тому числі і у АТ «ОТП Банк» в межах суми стягнення. Зазначені постанови у визначені законом строки не оскаржувались. Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в оскаржених постановах не вказано номер рахунку боржника, який використовується виключно для отримання заробітної плати, арешт накладено на кошти, що знаходяться на відкритих рахунках, або в подальшому будуть відкриті у банках, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту на які заборонено законом. Висновки суду першої інстанції про те, що арешт, накладений на грошові кошти, які знаходяться на зарплатному рахунку суперечить змісту постанови від 08 листопада 2018 року приватного виконавця про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках.

Оскільки заявник не довів належними доказами (як от випискою про рух коштів на рахунку, повідомлення банку, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено), що відкритий на нього у АТ «ОТП Банк» картковий рахунок № НОМЕР_1 , використовується лише для зарахування заробітної плати боржника, суд апеляційної інстанції правильно відмовив у вимозі про скасування арешту із зазначеного карткового рахунку. Наявна в матеріалах справи довідка банку (а. с. 20) про те, що зазначений рахунок використовується для зарахування заробітної плати, не свідчить, що цей рахунок не використовується для зарахування інших надходжень».

Європейський Суд з прав людини у рішенні «ОСОБА_8 проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що постанова про арешт майна винесена приватним виконавцем є законною в межах повноважень, а твердження скаржника щодо її скасування, не ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах. Враховуючи, що доводи скарги наведеного висновку не спростовують, у суду відсутні підстави для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись стст. 12-13, 258, 260-261, 354, 451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Байрамов Талят Рефатович на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали буде складений протягом п`яти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини ухвали.

Повний текст ухвали складений 26.09.2025 року.

Суддя: