Справа №672/941/25
Провадження №2/672/697/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Городок

Суддя Городоцького районного суду Хмельницької області Шинкоренко С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу №672/941/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договорами кредиту,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Коллект Центр» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договорами кредиту, вказавши суду, що ОСОБА_1 уклав 30.03.2021 три кредитні договори з ТОВ «Служба миттєвого кредитування», отримавши кредити в сумі 1000 грн., 1900 грн. та 1000 грн. відповідно строком на 12 днів (1 рік).

У подальшому, між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал», було укладено договір факторингу, у відповідності до умов якого було передано, серед іншого, і борги відповідача. Після цього договір факторингу вже було укладено між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр».

Всупереч підписаним кредитним угодам відповідач не виконав їх умови, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредитів, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості.

В порядку ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки відсутні клопотання будь-якої із сторін про інше.

Суд, дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 30.03.2021 було укладено три кредитних договори, а саме: №725, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 1000 грн.; №488, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 1900 грн.; №861, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 1000 грн. (а.с.11-32).

01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12, у відповідності до положень якого було передано за плату належні ТОВ «Служба миттєвого кредитування» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 89-109).

10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу №10-01/2023, у відповідності до положень якого було передано за плату належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 59-88).

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить із такого.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За правилами ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

30.03.2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та відповідачем було підписано три договори про надання фінансових послуг, а саме: №725, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 1000 грн.; №488, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 1900 грн.; №861, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 1000 грн...

За умовами вказаних договорів (зміст яких є однотипним) товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної мети, на суму яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Договори підписані із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до повідомлень ТОВ ФК "Вей фор пей" від 03.06.2025 на підставі укладених між товариствами договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК "Вей фор пей" здійснено перекази грошових коштів із зазначенням відповідних реквізитів та номерів договорів та суми коштів (а.с.22,36,50).

З розрахунку заборгованості по кредитному договору №488 від 30.03.2021 встановлено, що станом на 30.11.2021 нарахована заборгованість в розмірі 14478 грн., з яких тіло 1900 грн. 00 коп.; відсотки 13368грн. 40 коп.. Крім того, вказано про сплату боржником 39 грн. 52 коп. за тілом кредиту та 750 грн. 88 коп. за відсотками.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору №861 від 30.03.2021 встановлено, що станом на 30.11.2021 нарахована заборгованість в розмірі 7620 грн., з яких тіло 1000 грн. 00 коп.; відсотки 7036 грн. 40 коп.. Крім того, вказано про сплату боржником 20 грн. 80 коп. за тілом кредиту та 395 грн. 20 коп. за відсотками.

З розрахунку заборгованості по кредитному договору №725 від 30.03.2021 встановлено, що станом на 30.11.2021 нарахована заборгованість в розмірі 7620 грн., з яких тіло 1000 грн. 00 коп.; відсотки 7036 грн. 40 коп.. Крім того, вказано про сплату боржником 20 грн. 80 коп. за тілом кредиту та 395 грн. 20 коп. за відсотками.

01 грудня 2021 року між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "Вердикт капітал" укладено договір факторингу №1-12, у відповідності до умов якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" відступив позивачу право вимоги до ОСОБА_1 .

З витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за кредитними договорами №488, №861 та №725, яка узгоджується із наведеною вище.

10 січня 2023 року між ТОВ "Вердикт капітал" та ТОВ "Коллект центр" укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ "Вердикт капітал" відступив ТОВ "Коллект центр" право вимоги до відповідача.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023 від 10 січня 2023 року боржник ОСОБА_1 має заборгованість за кредитними договорами №488 в розмірі 31459 грн. 15 коп., №861 в розмірі 16557 грн. 45 коп. та №725 в розмірі 16557 грн. 45 коп.

Відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладених угод не виконав в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України: Зобов`язання має виконуватися належним чином...

Проте відповідач не повернув суму позик, тим самим порушив умови договорів.

У ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Ч.1 ст.634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Ч.1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений судовий збір.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суддя приходить до висновку про необхідність їх часткового стягнення з відповідача на користь позивача.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України: Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, предметом якого є надання юридичної допомоги позивачу в цілому, а не у конкретній справі (а.с.120-123).

Також долучено копію витягу з акту про надання юридичною допомоги від 31.07.2025 р. на суму 16000 грн. (а.с.126).

Отже, складання типової позовної заяви та оформлення додатків до неї, надання усної консультації було оцінено у 16000 грн. При цьому ціна позову становить 64574 грн. 05 коп.

Суддя вважає таку вартість послуг з правничої допомоги вочевидь завищеною.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові ВС від 18.03.2021 року у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 року у справі № 910/12591/18 визначено наступне: Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами третьою п`ятою, дев`ятою статті 141 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Порядок розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, врегульовано статтями 141, 142 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому суд має оцінювати щодо відповідності зазначеним критеріям поведінку/ дії/бездіяльність обох сторін.

З врахуванням рівня складності вказаної справи, обсягу виконаних робіт (складання типової позовної заяви), враховуючи ціну позову, середній рівень цін на аналогічні послуги на ринку юридичних послуг, суд приходить до висновку про можливість стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 263, 265 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» () суму заборгованості в розмірі 64574 грн. 05 коп. (шістдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири гривні 05 коп.), зокрема:

-за кредитним договором №725 від 30.03.2021 р. в розмірі 16557 грн. 45 коп. (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень 45 коп.), з яких 979 грн. 20 коп. сума заборгованості за тілом кредиту; 15578 грн. 25 коп. сума заборгованості за відсотками;

-за кредитним договором №488 від 30.03.2021 р. в розмірі 31459 грн. 15 коп. (тридцять одну тисячу чотириста п`ятдесят дев`ять гривень 15 коп.), з яких 1860 грн. 48 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу; 29598 грн. 67 коп. сума заборгованості за відсотками;

-за кредитним договором №861 від 30.03.2021 р. в розмірі 16557 грн. 45 коп. (шістнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень 45 коп.), з яких 979 грн. 20 коп. сума заборгованості за тілом кредиту; 15578 грн. 25 коп. сума заборгованості за відсотками;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» () судовий збір в сумі - 2422 грн. 40 коп. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» () витрати на правничу допомогу в сумі - 5000 грн. 00 коп. (п`ять тисяч гривень 00 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», 01033 вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .

Суддя: