Справа № 489/4505/25
Номер провадження 2/489/2494/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» або відповідач) про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором

встановив

В червня 2025 року, позивач звернувся до суду з позовом про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтував тим, що 02.08.2007 вона придбала квартиру АДРЕСА_1 . Практично одночасно, а саме з 30.07.2007, з метою отримання коштів на придбання вищевказаної квартири, уклала з відповідачем кредитний договір №NKNOGK04040038, згідно з яким на строк до 29.07.2027 отримала у кредит 26400,00 дол. США під 10,08% річних. Також, на забезпечення виконання нею зобов`язань за вказаним кредитним договором, між сторонами укладено іпотечний договір, за яким позивач передала відповідачу в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Ухвалою суду від 08.09.2023 визнано виконавчий лист, виданий 16.03.2017 на виконання рішення у цій справі від 26.01.2017 таким, що не підлягає виконанню частково, на суму стягнення з неї на користь відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором у розмірі 13462,44 грн. дол. США, що за курсом НБУ станом на 26.01.2017 дорівнювало 309097,62 грн. На підставі цієї ухвали винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №54444816.

Відповідач не збирається виконувати ухвалу суду від 08.09.2023 та продовжує рахувати за позивачем неіснуючу заборгованість. У зв`язку з викладеним ,у травні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання вищевказаних договорів кредиту та іпотеки, яким рішенням суду задоволено. Проте, згідно доданого до відзиву розрахунку заборгованості в порушення вимог ч.2 ст.1050 ,після січня 2016 року відповідач продовжував нараховувати позичальнику проценти за користування кредитом, на погашення яких, за рахунок сплачених ОСОБА_1 коштів, зарахував 4050,73 дол. США. Отже, враховуючи безпідставно нараховані відповідачем та сплачені позивачем в якості процентів грошові кошти в розмірі 4050,73 дол. США та залишок по тілу кредиту, який згідно розрахунку відповідача станом на 03.09.2024 становить 2638,57 дол. США, на дату ухвалення цього рішення заборгованість позивача по кредитному договору відсутня.

З цих підстав просив суд визнати припиненим її зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором від 30.07.2007 № NKNOGK04040038 внаслідок їх повного виконання позивачем та зобов`язання за іпотечним договором від 02.08.2007 квартири АДРЕСА_1 , укладеними між АТ КБ «ПриватБанк» та позивачем.

17.07.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому вказав, що після ухвалення Миколаївським апеляційним судом постанови по справі №490/3901/24, АТ КБ «ПриватБанк» було ініційовано проведення перерахунку заборгованості по кредитному договору № NKN0GK04040038 від 30.07.2007 р .Термін проведення перерахунку по кредитному договору до 11.09.2025. При отриманні результатів перерахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, що вказують на повне погашення заборгованості, кредитний договір № NKN0GK04040038 від 30.07.2007 р. та іпотечний договір від 02.08.2007 р. буде вважатися припиненим. Позивач просить суд визнати припиненими її зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 30.07.2007 р. № NKN0GK04040038 внаслідок їх повного виконання. Але, Позивач не надає жодного доказу який вказує на наявність стану заборгованості за кредитним договором від 30.07.2007 р. № NKN0GK04040038 на час звернення до суду. Перед пред`явленням позову Позивач також не звертався до АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою надати інформацію про стан заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 30 липня 2007року між ПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № NKN0GK04040038 за умовами якого, остання отримала кредит у розмірі 26 400 дол. США на придбання однокімнатної квартири, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту шляхом надання щомісячного платежу у розмірі 259,22 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді. Договір укладено на строк до 29 липня 2027 року.

Зобов`язання за кредитним договором забезпечено договором іпотеки від 02 серпня 2007року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 1413. Одночасно приватним нотаріусом накладено заборону, яка зареєстрована в реєстрі за № 127, на відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки та належить на праві власності позивачу

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2017 року у справі № 490/524/16-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 18089,33дол. США заборгованості за кредитом, 1301,17 дол. США заборгованості по процентам за користування кредитом, 22,64 дол. США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, в загальному розмірі 19413,14 дол. США, що еквівалентно 445725,70 грн. та судові витрати у сумі 4457,25 грн.

07 серпня 2017 року Центральний відділ ДВС на підставі виданого 16 березня 2017року АТ КБ «ПриватБанк» на виконання вказаного рішення суду виконавчого листа виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54444816.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2023 року за заявою ОСОБА_1 визнано виконавчий лист, виданий 16 березня 2017 року Центральним районним судом м. Миколаєва у цивільній справі № 490/524/16-ц, таким, що не підлягає виконанню частково на суму стягнення з ОСОБА_1 на користьПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору № NKN0GK04040038 від 30 липня 2007року, у розмірі13462,44 дол. США, що за курсом НБУ станом на 26 січня 2017 року дорівнює 309 097,62 грн.

28 вересня 2023 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Лемещенко А.П. виконавче провадження № 54444816 з примусового виконання виконавчого листа № 490/524/16-ц виданого 16 березня 2017 року закінчено на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»» (визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню). Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

01 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ПриватБанку із заявою про надання їй правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку із виконанням нею усіх грошових зобов`язань і закриттям виконавчого провадження.

Відповіддю від 07 грудня 2023 року ПриватБанк повідомив позивача, що до повного погашення кредиту документи повинні знаходитися у Банку та рекомендував здійснити повне погашення заборгованості.

05.01.2024 позивач звернулася до відповідача з проханням надати їй додаткову довідку про суму заборгованості та виписку за кредитом у листі, на що Банк відповів відмовою від 15.01.2024 та рекомендував звернутися їй до відділення Банку з вказаним проханням.

12 січня 2024 року позивач звернулася до ПриватБанку із заявою про списання надлишково нарахованих відсотків та штрафних санкцій. На що отримала відповідь Банку від 23 січня 2024 року, в якій їй рекомендували звернутися до Державної виконавчої служби з рішенням суду, що набрало законної сили.

28.02.2024 позивач звернулася до відповідача зі зверненням, в якому просила розібратися з заборгованістю за кредитним договором, оскільки виконавче провадження №54444816 закрито у зв`язку з повним виконанням рішення суду.

Із доданої до позову виписки ПриватБанку по кредитному договору №NKN0GK04040038 від 30 липня 2007 року за період 01 січня 2023 року - 31 грудня 2023року вбачається, що станом на 07 лютого 2024 року залишок кредиту складає 2809,97 дол. США; залишок тіла кредиту на початок періоду - 3123,59 дол.США; залишок тілу кредиту на кінець періоду - 2638,57 дол.США.

Відповідно до виписки ПриватБанку по кредитному договору № NKN0GK04040038 від 30 липня 2007 року за період 01 березня 2024 -31 березня 2024 року залишок кредиту на 29 квітня 2024 року становить 2689,54 дол.США; залишок кредиту на початок періоду 2638,57дол.США; залишок тілу кредиту на кінець періоду - відсутній.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2025 розірвано кредитний договір № NKN0GK04040038 від 30.07.2007 та іпотечний договір від 02.08.2007 посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1413, укладенні між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.05.2025 у справі №490/3901/24 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2025 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ Приватбанк про розірвання кредитного договору та договору іпотеки відмовлено.

Відповідно до листа АТ КБ Приватбанку від 25.09.2025 Банк повідомив, що ОСОБА_1 повністю виконала зобов`язання по погашенню кредитного договору NKN0GK04040038 від 30.07.2007.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений уст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У цій справі позивач просить суд визнати зобов`язання припиненим у зв`язку з тим, що судове рішення нею виконано у повному обсязі, борг за договором кредиту погашено.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зі змісту статей526,599 ЦК України слідує, що зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та не заперечується стороною відповідача, на час розгляду справи судом у позивача відсутня заборгованість перед відповідачем за договором №NKNOGK04040038. Вказане повністю узгоджується з наданою представником відповідача довідкою від 12.09.2025 про відсутність заборгованості та закриття кредиту 10.09.2025.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому 10.09.2025 (дата закриття кредиту)і є датою, коли зобов`язання позичальника перед банком за Кредитним договором припинилося.

Наведене вище узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).

Враховуючи викладене та беручи до уваги позицію відповідача, відповідно до якої останній фактично позов визнав, вказавши про повне виконання зобов`язання за договором №NKNOGK04040038 та закриття кредиту, суд приходить до висновку , що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. (за дві вимоги немайнового характеру).

Відповідно до ч.3, 4 ст. 137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі

№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а скільки така вимога також входить до предмета доказування та за відсутності іншого, суд відмовляє у її задоволенні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити частково.

Визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" за кредитним договором від 30.07.2007 № NKNOGK04040038 внаслідок їх повного виконання.

Визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" за іпотечним договором від 02.08.2007 квартири АДРЕСА_1 , укладеними між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 .

Стягнути з Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2422,40 грн.(дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", , адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, рах. № НОМЕР_2 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 14.10.2025.

Суддя В. В. Кокорєв