Справа № 713/2002/25
Провадження 2/718/709/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2025 р. м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., за участю секретаря судових засідань Безушко М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ткач Валентина Василівна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Вашківецької міської ради, про визначення місця проживання дитини із матір`ю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з описаним вище позовом, мотивованим тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її народження (повторно), яке видане Вижницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії НОМЕР_1 від 17.06.2025 року, в якому в графі батьки записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 1 від 19.06.2025 року, державна реєстрація народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, яка подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Батько ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча є працездатною особою, тому позивачкою 01 липня 2025 року подано до Вижницького районного суду Чернівецької області позовну заяву про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно із довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана ЦНАПом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №777 від 13.06.2025 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, який виданий виконавчим комітетом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №160 від 30.06.2025 року, Позивачка разом із донькою зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою, видано ю Вашківецьким закладом дошкільної освіти №1 Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №21 від 30.06.2025 року, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно відвідує Вашківецький заклад дошкільної освіти № 1 Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області з 18.09.2024 по даний час.

Згідно із довідкою, виданою Вашківецьким закладом дошкільної освіти №1 Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області № 22 від 30.06.2025 року, вихованням та розвитком ОСОБА_3 займається її матір ОСОБА_1 . Під час відвідування малолітньою дитиною ОСОБА_3 дошкільного закладу приводить до закладу та забирає додому матір, ОСОБА_1 також цікавиться розвитком та успіхами дочки у вихователів групи.

Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , вихованки Вашківецького ЗДО №1 Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області з 18.09.2024 року від 30.06.2025 року за час відвідування садочку проявила себе як добра, життєрадісна, активна дитина. Фізичний та психологічний розвиток відповідає віковим нормам. Матір, ОСОБА_1 добре дбає про доньку, цікавиться розвитком та станом здоров`я дитини.

Наразі між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання їхньої доньки. Позивачка зверталася до органу опіки і піклування Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області із проханням про надання висновку щодо визначення місця проживання ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 , однак органом опіки і піклування було роз`яснено, що відповідно до п.5 ст. 19 СК України такий письмовий висновок подається суду.

Враховуючи наведене, просила позов задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник - адвокат Ткач В.В. через канцелярію подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, будь-яких заяв по суті справи не подав. Про час та місце проведення судових засідань був повідомлений належним чином. У заяві від 15.09.2025 клопотав направити на його адресу ухвали Кіцманського районного суду від 11.08.2025 та 09.09.2025 з додатками, оскільки він отримав електронною пошитою лише копію ухвали від 09.09.2025. Запитувані відповідачем документи були надіслані на його зареєстровану адресу та отримані ним 24.09.2025.

Окрім того, ухвала суду від 11.08.2025 про відкриття провадження у цій справі повернулася від відповідача з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», внаслідок чого ОСОБА_4 був повідомлений про час та місце проведення судового засідання через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала суду від 09.09.2025 про закриття підготовчого провадження у цій справі була надіслана відповідачеві та отримана ним особисто 12.09.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Вашківецької міської ради Чернівецької області Микола Перч в судове засідання не з`явився, однак 09.09.2025 подав заяву про розгляд судового засідання без участі представника служби у справах дітей Вашківецької міської ради. Позовні вимоги підтримує повністю. На вимогу суду надав висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору у цій справі.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (повторно), яке видане Вижницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вижницькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії НОМЕР_1 від 17.06.2025 року, в якому в графі батьки записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 1 від 19.06.2025 року, державна реєстрація народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України, яка передбачає, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, яка подана до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана ЦНАП Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області № 777 від 13.06.2025 року, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, який виданий виконавчим комітетом Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №160 від 30.06.2025 року, позивачка разом із донькою ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні.

Згідно з довідкою, виданою Вашківецьким закладом дошкільної освіти №1 Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №21 від 30.06.2025 року, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно відвідує Вашківецький заклад дошкільної освіти №1 Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області з 18.09.2024 по даний час.

Згідно із довідкою, виданою Вашківецьким закладом дошкільної освіти №1 Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області № 22 від 30.06.2025 року, вихованням та розвитком ОСОБА_3 займається її матір ОСОБА_1 . Під час відвідування малолітньою дитиною ОСОБА_3 дошкільного закладу приводить до закладу та забирає додому матір, ОСОБА_1 також цікавиться розвитком та успіхами дочки у вихователів групи.

Відповідно до характеристики від 30.06.2025 року ОСОБА_3 , вихованки Вашківецького ЗДО №1 Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області, за час відвідування садочка проявила себе як добра, життєрадісна, активна дитина. Фізичний та психологічний розвиток відповідає віковим нормам. Матір, ОСОБА_1 добре дбає про доньку, цікавиться розвитком та станом здоров`я дитини.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області № 02-14/464 від 08.09.2025 орган опіки та піклування вважає таким, що відповідає найкращим інтересам дитини, визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року № 50/155, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-X11 (далі Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (частина друга статті 160 СК України).

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених вище норм права, прецедентної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Такий висновок є сталий у практиці Верховного Суду (див., зокрема: постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), постанови Верховного Суду: від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18), від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19 (провадження № 61-12144св20), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18 (провадження № 61-19550св19), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 23 вересня 2021 року у справі № 223/306/20 (провадження № 61-9005св21), від 01 березня 2023 року у справі № 643/16285/20 (провадження № 61-530св23), від 22 травня 2024 року у справі № 757/13109/21-ц (провадження № 61-2808 св 24) та інших.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України).

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо.

Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюбні відносини, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства.

Таким чином, при вирішенні таких спорів доцільно та правильно керуватися виключно інтересами дитини, судам передусім потрібно впевнитися, що саме той з батьків, на чию користь буде прийнято рішення, створить для дитини належні умови для її морального, духовного та фізичного розвитку.

Отже, судом встановлено, що після того, як сторони почали проживати окремо, дитина залишилась проживати та на даний час проживає із мамою і саме нею створені всі умови для проживання та виховання дочки, мама здійснює опіку над дитиною, доглядає її, та піклується про її стан здоров`я, духовний та моральний розвиток.

Дану обставину також підтверджує і орган опіки та піклування, яким було надано висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини з мамою. При цьому, орган опіки та піклування помилково визначив адресу проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , хоча її зареєстрованою та фактичною адресою проживання є АДРЕСА_1 .

Таким чином, аналізуючи в сукупності досліджені судом докази, враховуючи характеристики обох батьків, прихильність дитини до батьків, вік дитини, та інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що відповідач ОСОБА_2 , не висловив свою позицією з приводу місця проживання дитини, хоча був повідомлений про розгляд судом цієї справи, суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позову про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з мамою ОСОБА_1 .

На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115,160,161 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 247, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Кіцманський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП- НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП- НОМЕР_3

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Вашківецька міська рада Вижницького району Чернівецької області як орган опіки і піклування, місцезнаходження: 59210, вул. Героїв Майдану, буд. 2, м. Вашківці Вижницький район Чернівецька область, код ЄДРПОУ - 04062073, роб. тел. (03730) 4-36-82, e-mail:

Суддя Кіцманського

районного суду Василь СКОРЕЙКО