Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2977/24
Провадження № 2/935/1082/24
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем Криворучко Я.В., за участю представника позивача ТОВ «Коллект Центр» Морозової В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулось до Коростишівського районного суду Житомирської області із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за договором про споживчий кредит № 796 від 16.03.2021 у розмірі 33053,10 грн, судовий збір в розмірі 3028,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. Позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» обґрунтовані тим, що 16.03.2021 між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ОСОБА_1 був укладений договір кредит №796.

Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики, шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 3 000 гривень.

01.12.2021 між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" був укладений договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" відступило ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 796.

10.03.2023 ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 відступило ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 796. Відповідач свої зобов`язання за договором № 796 належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 10.05.2023 загальний розмір заборгованості за договором становить 50080,00 грн, з яких: 3 000 грн - сума заборгованості по основній сумі кредиту; 47080,50 грн - сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги. Проте, позивач просить стягнути заборгованітсь у розмірі 33053,10 грн, а саме: тіло кредиту 3 000,00 грн, 30053,10 грн заборгованітсь за нарахованими вдсотками. Також просять стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» Морозова В.В. в судовому засідання просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, зазначила, що кредитний договір був підписаний відповідачем, також наявні розрахунки відповдіно до яких здійсненні нарахування заборгованості за кредитним договором, на підтвердження перерахування суми кредиту свідчить довідка ТОВ «ФК «Вей Фор Пей».

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті суду, а тому суд розглянув справу без участі відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 796.

Відповідно до п.1.1 договору товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті та складає 3000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.

Згідно з п. 1.2 договору, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною.

Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен деноь користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 2 % за кожен день коритсування кредитом за умови слпати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту (пункт 1.4 договору)

В пункті 1.5 зазначено, що у разі підписання елетронного договору договір буде вважатись укладеним в письмовій формі з дати прийняття (акцепту) позичальником пропозиції (оферти) товариства.

Пункт 1.6 договору передбачає, що датою прийняття (акцепту) та підписання кредитного догвоору вважається дата складання та підписання сторонами заяви-анкети. Заява-анкета підписується сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про телектронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власний підпис.

Вказаний договір та заява-анкета № 796 підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Z5. В анкеті-заяві зазначено, що ознайомившись з примірним (типовим) кредитним договором та усіма його додатками, включаючи правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», що розміщені на офіційному сайті smk.zp.ua та погодившись із ним, просить ТОВ Служба миттєвого кредитування» надати йому кредит на особисті потреби у розмірі 3 000,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту.

В довідці від 11.09.2024 ТОВ «Служба МК» зазначено, що на підставі укладеного між товариствами договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» було здійснено переказ грошових коштів номер карти НОМЕР_1 номер договору згідно інформації від кредитора 796 сума 3 000,00 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Служба миттєвого кредитування» за кредитним договором № 796 від 16.03.2021 ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 25 920,00 грн.

Відповідно до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалось відступити за плату право грошової вимоги, а ТОВ «Вердикт капітал» зобов`язався, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнтуі стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між ними та відповідно до реєстру боржинків до договору факторингу № 1-17 від 01.12.2021 право вимоги перейшло відносно ОСОБА_1 за договором № 796 від 16.03.2021 заборгованість 25 920,00 грн.

Згідно з договором про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект центр», а останній набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором правов вимоги до боржників та відповідно до реєстру боржинків до договору факторингу № 10-03/2023/01 право вимоги перейшло відносно ОСОБА_1 за договором № 796 від 16.03.2021 заборгованість в сумі 50 080,25 грн.

На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Універсал банк» надали лист № 2801-Л від 13.03.2025 в якому зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , банківські рахунки в АТ «Універсал Банк» (в т.ч. мобільний додаток Монобанк) станом на 20.03.2025 не обілковуються/не обліковувались.

Також, надано лист ТОВ «Вей Фор Пей» від 03.09.2025, в якому зазначено, що повний номер банківської кратки є 847137, а інформацією про держателя вищевказаної банківської карти рівно як і про рух коштів по ній, в повній мірі володіє банк-емітетнт цієї картки АТ «Універсал банк».

Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 статті 3 Закону № 675-VIII.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Частиною 1ст.530ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За приписами пункту 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Частиною 1ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 14 вересня 2021 року у справі №910/14452/20). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Як встановлено судом, договір про надання фінансових послуг № 796 від 16.03.2021 та анкета заява від 16.03.2021 місить електронний підпис ОСОБА_1 одноразовим електронним ідентифікатором, однак у вказаних документах не зазначено номер картки на яку відповідач бажає отримати кредитні кошти.

Також, в довідці ТОВ ФК «Вей Фор Пей» зазначено, що на номер карти НОМЕР_2 , власник картки (емітетнт) банк Монобанк, було здійснено нарахування коштів в сумі 3 000,00 грн 16.03.2021 ,однак в ній відсутня інформація щодо особи, яка є власником картки і на чий рахунок буде здійснюватись перерахування коштів.

Натомість, АТ «Універсал банк» у листі від 25.03.2025 № 2801-Л повідомив, що на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 банківські рахунки в АТ «Універсал банк» (в т.ч. мобільний додаток) станом на 20.03.2025 не обліковується/не обліковувались.

Крім того, суд зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 22.11.2023 у справі № 619/1384/21, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18.

Однак, позивачем не надано суду доказів (первинних документів), які б підтверджували б факт зарахування коштів на картку № НОМЕР_2 та видачу вказаної картки на ім`я ОСОБА_1 , так як і відсутня виписка по рахунку, порядок погашення, застосований розмір відсотків, згідно яких можливо встановити факт перерахування коштів на картку, яка видана на ім`я відповідача.

З`ясувати, яким чином здійснювалося нарахування чи списання заборгованості, їх суми за вказаним вище договором, їх дійсність та відповідність умовам договору, з обсягу наданих доказів неможливо.

У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, довідка ТОВ ФК «Вей Фор Пей», в якій зазначено на номер карти НОМЕР_2 , власник картки (емітетнт) банк Монобанк, було здійснено нарахування коштів в сумі 3 000,00 грн 16.03.2021 не відповідає критеріям належності та достовірності, яким повинні відповідати засоби доказування у цивільному процесі. На підставі вказаного документа не можна встановити дійсні обставини справи щодо перерахунку ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 3 000 грн., оскільки вказана довідка не є первинним документом та не містить таких необхідних даних таких як: номер транзакції, повний номер картки, прізвище особи та її ідентифікуючі дані, на яку будуть зараховуватись кошти, відсутній повний номер рахунку.

Таким чином ані кредитний договір, ані анкета-заява не містять реквізитів банківського рахунку, на який ТОВ «Служба миттєвого кредитування» мало перерахувати кредитні кошти в сумі 3000 грн ОСОБА_1 .

Натомість, надана відповідь АТ «Універсал банк» підвтерджує факт того, що на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , банківські рахунки в АТ «Універсал Банк» (в т.ч. мобільний додаток Монобанк) станом на 20.03.2025 не обілковуються/не обліковувались.

Із огляду на викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту укладення кредитного договору № 796 від 16.13.2021 з ОСОБА_1 та надання відповідних кредитних коштів, перерахування їх на картку, яка належить відповідачу позивачем не доведено в суді, а тому у задоволенні позову належить відмовити.

Враховуючи відмову в позові, судові витрати у виді судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 264-265, 268, ЦПК України, ст.ст.526,1050,1054 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 796 від 16.03.2021 в розмірі 33 053,10 грн відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», код ЄРДПОУ 44276926, місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, 01133.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 17.10.2025.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО