Справа № 209/3685/25
Провадження № 2/209/1425/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

13 жовтня 2025 року Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого - судді Юрченко Я.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Гонян Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» Грибанова Дениса В`ячеславовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду міста Кам`янського 12 травня 2025 року надійшла позовна заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» Грибанова Дениса В`ячеславовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість:

- за Кредитним договором № 11772-06/2024 у розмірі 24000,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9000,00 грн.- сума заборгованості за відсотками; 10000,00 грн.- сума заборгованості за штрафними санкціями;

- за Кредитним договором № 45196-05/2024 у розмірі 28850,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16350,00 грн.- сума заборгованості за відсотками; 2500,00 грн.- сума заборгованості за штрафними санкціями;

- за Кредитним договором № 03610-04/2024 в розмірі 12500,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7500,00 грн.- сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № 304385 в розмірі 29140,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14140,00 грн.- сума заборгованості за відсотками. Так, сторона позивача просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за договорами у розмірі 94490,00 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 09.06.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11772-06/2024. 21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 21102024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до Реєстру Боржників від 21.10.2024 року до договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 року, позивачу перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 24000,00 гривень, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000,00 грн.; 9000,00 грн. - суми заборгованості за відсотками; 10000,00 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями.

Крім того, 30.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 45196-05/2024. 21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 21102024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до Реєстру Боржників від 21.10.2024 року до договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 року, позивачу перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 28850,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16350,00 грн.- сума заборгованості за відсотками; 2500,00 грн.- сума заборгованості за штрафними санкціями.

Крім того, 03.04.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03610-04/2024. 19.11.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до Реєстру Боржників від 19.11.2024 року до договору факторингу № 191124/2 від 19.11.2024 року, позивачу перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 12500,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7500,00 грн.- сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 18.02.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 304385. 29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до Реєстру Боржників № 2 від 29.02.2024 року до договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року, позивачу перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29140,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14140,00 грн.- сума заборгованості за відсотками.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 травня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 86).

Відповідно до ч. 6 ст.187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

13 травня 2025 року згідно з вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.

02 червня 2025 року надійшла відповідь з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с. 87).

Ухвалою судді від 02 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 88).

Представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлявся судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої він є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило (а.с.95,100,105).

Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками та судові повістки по справі направлялися відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте поверталися до суду без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Крім того, ОСОБА_1 викликався у судові засідання через оголошення на офіційному веб порталі судової влади України. Оголошення про його виклик в судові засідання на 29.07.2025 року опубліковане 02.06.2025 року; на 27.08.2025 року опубліковане 29.07.2025 року; на 13.10.2025 року опубліковане 05.09.2025 року. З опублікуванням такого оголошення ОСОБА_1 вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 90,98,103).

Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Положеннями ч. 1 ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до ч. 1ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.06.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено договір фінансового кредиту № 11772-06/2024. Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірах передбачених цим договором строком на 120 днів до 06.10.2024 року (а.с.8-10).

Відповідно до п.1.4.1 договору, процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 договору.

Згідно п.1.6 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково шляхом переказу на Картковий рахунок № 5355-57xx-xxxx9384.

Договір про фінансовий кредит № 11772-06/2024 від 09.06.2024 року підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який є додатком до договору (а.с. 12-13).

21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 21102024 (а.с.30-32), відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників.

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 21.10.2024 року на виконання п.1.2 договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Боржників. Акт підписано та скріплено печатками обох сторін (а.с. 33).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24000,00 гривень, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000,00 грн.; 9000,00 грн. - суми заборгованості за відсотками; 10000,00 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.34).

30.05.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено договір фінансового кредиту № 45196-05/2024. Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірах передбачених цим договором строком на 120 днів до 26.09.2024 року (а.с. 18-20).

Відповідно до п.1.4.1 договору, процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 договору.

Згідно п.1.6 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково шляхом переказу на Картковий рахунок № 5355-57xx-xxxx9384.

Договір про фінансовий кредит № 45196-05/2024 від 30.05.2024 року підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який є додатком до договору (а.с. 22-23).

21.10.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 21102024 (а.с.30-32), відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників.

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 21.10.2024 року на виконання п.1.2 договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Боржників. Акт підписано та скріплено печатками обох сторін (а.с. 33).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28850,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16350,00 грн.- сума заборгованості за відсотками; 2500,00 грн.- сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с.34).

03.04.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено договір фінансового кредиту № 03610-04/2024. Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірах передбачених цим договором строком на 120 днів до 31.07.2024 року (а.с. 35-38).

Відповідно до п.1.4.1 договору, процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.2 договору.

Згідно п.1.6 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково шляхом переказу на Картковий рахунок № 5355-57xx-xxxx9384.

Договір про фінансовий кредит № 03610-04/2024 від 03.04.2024 року підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який є додатком до договору (а.с. 24-25).

19.11.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 191124/2 (а.с.41-43), відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників.

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 19.11.2024 року на виконання п.1.2 договору факторингу № 191124/2 від 19.11.2024 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Боржників. Акт підписано та скріплено печатками обох сторін (а.с. 44).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 191124/2 від 19.11.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 12500,00 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7500,00 грн.- сума заборгованості за відсотками (а.с.45).

18.02.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено договір фінансового кредиту № 304385. Відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірах передбачених цим договором строком на 20 днів (а.с. 51-60).

Відповідно до п.1.5.1 договору, процентна ставка становить 1,9% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору.

Згідно п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково шляхом переказу на Картковий рахунок № 5355-57xx-xxxx5760.

Договір про фінансовий кредит № 304385 від 18.02.2022 року підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який є додатком до договору (а.с. 62-63).

29.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 29022024 (а.с.67-69), відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників.

Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників №2 від 29.02.2024 року на виконання п.1.2 договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр Боржників. Акт підписано та скріплено печатками обох сторін (а.с. 70).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29140,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14140,00 грн.- сума заборгованості за відсотками (а.с.71).

З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 договори було укладено в електронній формі, що згідно з п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору у письмовій формі, а саме: кредитний договір № 11772-06/2024 з ТОВ «Аванс Кредит»; кредитний договір № 45196-05/2024 з ТОВ «Аванс Кредит»; кредитний договір № 03610-04/2024 з ТОВ «Аванс Кредит»; кредитний договір № 304385 з ТОВ «Селфі Кредит».

Факт укладення такого договору належним чином підтверджено доказами, наданими позивачем.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачкою на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачкою та первісними кредиторами не було б укладено.

Підписання договору відповідачем підтверджується змістом кредитного договору, додатку до договору, які містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідача; дату народження та податковий номер відповідача. Отже, суд уважає, що позивачем доведено належними та достатніми доказами факт укладення кредитних договорів саме ОСОБА_1 ..

Доказів повернення відповідачем у повному розмірі коштів, отриманих у кредит, матеріали справи не містять.

Позивачем доведено факт укладення кредитних договорів з додержанням письмової форми, визначеної законом, з дотриманням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію», такі договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовими ідентифікаторами у порядку, визначеному ст. 12 цього закону та умовами договору.

Отже, факт отримання кредиту відповідачем за вищевказаними договорами є доведеним позивачем та не спростованим відповідачем. Такий факт ґрунтується на умовах договорів.

Також факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договорам суд вважає доведеним належними та достатніми доказами.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року.

Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми процентів за користування кредитів за кредитним договором № 11772-06/2024 суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень п. 1.1 та п. 1.2 Договору надання фінансового кредиту № 11772-06/2024 від 09.06.2024 року, кредит надається строком на 120 днів; дата погашення кредиту 06.10.2024 року; денна процентна ставка становить 1,5 %..

Суд не може погодитися з вимогами позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами за період з 09.06.2024 року по 06.10.2024 року за ставкою 1,5%, зазначаючи наступне.

Оскільки договір про надання фінансового кредиту укладений 09.06.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», якими визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, тому положення договору п.4.1 щодо встановлення денної процентної ставки 1,5 % є нікчемними в силу положень ч.5 ст.8 та ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд розраховує заборгованість по відсоткам за укладеним між сторонами договором про надання фінансового кредиту від 09.06.2024 року, виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %.

З наведеного слідує, що оскільки протягом 120 днів (в межах строку дії Договору) фінансовий кредит не повернуто, то нарахування процентів здійснюється за процентною ставкою 1, % на день від суми позики.

Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 5000,00 грн., процентної ставки у розмірі 1% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 120 днів, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по відсоткам за Договором надання фінансового кредиту № 11772-06/2024 від 09.06.2024 року становить: 5000,00 грн. *1%*120 днів = 6000,00 грн..

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми процентів за користування кредитів за кредитним договором № 45196-05/2024 суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень п. 1.1 та п. 1.2 Договору надання фінансового кредиту № 45196-05/2024 від 30.05.2024 року, кредит надається строком на 120 днів; дата погашення кредиту 26.09.2024 року; денна процентна ставка становить 1,5 %..

Суд не може погодитися з вимогами позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами за період з 30.05.2024 року по 26.09.2024 року за ставкою 1,5%, зазначаючи наступне.

Оскільки договір про надання фінансового кредиту укладений 30.05.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», якими визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, тому положення договору п.4.1 щодо встановлення денної процентної ставки 1,5 % є нікчемними в силу положень ч.5 ст.8 та ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд розраховує заборгованість по відсоткам за укладеним між сторонами договором про надання фінансового кредиту від 30.05.2024 року, виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %.

З наведеного слідує, що оскільки протягом 120 днів (в межах строку дії Договору) фінансовий кредит не повернуто, то нарахування процентів здійснюється за процентною ставкою 1, % на день від суми позики.

Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 10000,00 грн., процентної ставки у розмірі 1% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 120 днів, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по відсоткам за Договором надання фінансового кредиту № 45196-05/2024 від 30.05.2024 року становить: 10000,00 грн. *1%*120 днів = 12000,00 грн..

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача суми процентів за користування кредитів за кредитним договором № 03610-04/2024 суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень п. 1.1 та п. 1.2 Договору надання фінансового кредиту № 03610-04/2024 від 03.04.2024 року, кредит надається строком на 120 днів; дата погашення кредиту 31.07.2024 року; денна процентна ставка становить 2,5 %..

Суд не може погодитися з вимогами позивача в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами за період з 03.04.2024 року по 31.07.2024 року за ставкою 2,5%, зазначаючи наступне.

Оскільки договір про надання фінансового кредиту укладений 03.04.2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» та внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», якими визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, тому положення договору п.4.1 щодо встановлення денної процентної ставки 1,5 % є нікчемними в силу положень ч.5 ст.8 та ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Суд розраховує заборгованість по відсоткам за укладеним між сторонами договором про надання фінансового кредиту від 03.04.2024 року, виходячи з встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1 %.

З наведеного слідує, що оскільки протягом 120 днів (в межах строку дії Договору) фінансовий кредит не повернуто, то нарахування процентів здійснюється за процентною ставкою 1, % на день від суми позики.

Таким чином, виходячи із суми позики у розмірі 5000,00 грн., процентної ставки у розмірі 1% за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 120 днів, заборгованість відповідача ОСОБА_1 по відсоткам за Договором надання фінансового кредиту № 03610-04/2024 від 03.04.2024 року становить: 5000,00 грн. *1%*120 днів = 6000,00 грн..

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

За приписами ч. 1.ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2744,39 грн. (85640,00*3028,00/94490,00)

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 612, 623, 633-634, 1050, 1054-1055 ЦК України, ст.ст.12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265, 274, 279, 280-284, 288-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» Грибанова Дениса В`ячеславовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» (ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, місто Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) заборгованість:

-за кредитним договором № 11772-06/2024 у розмірі 21000 (двадцять одна тисяча) гривень 00 копійок, яка складається з: 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок - сума заборгованості за відсотками; 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок сума заборгованості за штрафними санкціями;

-- за кредитним договором № 45196-05/2024 у розмірі 24500 (двадцять чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, яка складається з: 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок - сума заборгованості за відсотками; 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок - сума заборгованості за штрафними санкціями;

- за кредитним договором № 03610-04/2024 в розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок, яка складається з: 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок - сума заборгованості за відсотками;

- за кредитним договором № 304385 в розмірі 29140 (двадцять дев`ять тисяч сто сорок) гривень 00 копійок, яка складається з: 15000 (п`ятнадцять тисяча) гривень 00 копійок - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14140 (чотирнадцять тисяч сто сорок) гривень 00 копійок - сума заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» (ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 01032, місто Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2744 (дві тисячі сімсот сорок чотири) гривні 39 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено та підписано 13 жовтня 2025 року.

Суддя Я.О.Юрченко