Провадження №2/592/2982/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 жовтня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря судового засідання Перев`язки К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

25.08.2025 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 27 524,91 грн, з яких сума кредиту 2999,99 грн, сума процентів за користування кредитом 19949,92 грн, нараховані позивачем проценти за 61 календарних днів - 4 575,00 грн, вирішити питання розподілу судових витрат та в порядку частин 10, 11 статті 265 ЦПК України зобов`язати орган, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦКУ починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення суду.

В обґрунтування позову зазначає, що між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем 29.02.2024 укладено Договір № 1470953 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав від товариства грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 3000 грн., зі сплатою 2,5% у день за користування кредитними коштами, на строк 360 днів. Отримавши кошти від фінансової компанії, останній своїх зобов`язань не виконав і тому утворилась заборгованість зі сплати основної суми боргу та відсотків. Відповідно до договору факторингу від 24.12.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Оскільки строк договору кредиту на момент переходу права вимоги до позивача не закінчився, ним нараховано заборгованість за відсотками у розмірі 2,5 % за день за 61 календарних дні у розмірі 4 575,00 грн. Тому відповідач має заборгованість за Договором № 1470953 від 29.02.2024 року у розмірі 27 524,91 грн, з яких: сума кредиту 2999,99 грн, сума процентів за користування кредитом 19949,92 грн, 4 575,00 грн заборгованість за відсотками, нарахованими ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». В добровільному порядку відповідач не погашає заборгованість, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом.

У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» Столітній М.М. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.

Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 29.02.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено Договір № 1470953 про надання споживчого кредиту. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до реквізитів Договору № 1470953 від 29.02.2024 року, укладеного між сторонами, ОСОБА_1 підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Р201».

За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.3. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 3000 грн, згідно із п. 1.4. Договору строк кредиту 360 днів: з 29.02.2024 року по 23.02.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.

Зарахування кредитних коштів на платіжну карту ОСОБА_1 відбулось через систему Рау Тесh на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ "ПЕЙТЕК".

За інформацією в листі ТОВ «ПЕЙТЕК», відповідно до зазначеного договору № 1470953 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 3000 грн. на платіжну карту НОМЕР_1 .

У період з 29.02.2024 по 24.12.2024 ОСОБА_1 здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 1087,51 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1087,5 грн.

24 грудня 2024 року ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 24122024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно зі ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг№ № 2664-ІІІ від 12.07.2001 року, договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначенимиЗаконом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченомуЗаконом України "Про електронну комерцію".

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону: заповнення формуляра заяви (форми про прийняття такої пропозиції в електронній формі, шо підписується в порядку, передбаченому ст.12 нього Закону: вчинення дій, шо вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний Договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розмішено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Можливість укладення договору вищевказаним способом також підтверджується правовою позицією Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі N0 404/502/18 провадження N0 61-8449св19 від 23 березня 2020 року (Верховний Суд практично застосував умови договору з застосуванням електронного цифрового підпису щодо кредитування, які розміщені на вебсайті кредитодавця. Паперовий екземпляр не був підписаний, лише електронний договір).

Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-УІІІ договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», № 851-ІV а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» № 675-VІІІ.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675- VІІІ зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-ІV).

Таким чином відповідач прийняв умови та правила надання банківських послуг, кредитний договір № 1470953 був підписаний електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора, що є однією із форм укладення кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, у встановлений договором та законом терміни, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, заходів направлених на погашення заборгованості по кредиту та відсотків не приймав.

Оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та такими, що їх належить задовольнити.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи не належне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 1470953 від 29.02.2024 року, а також наявність договору факторингу № 24122024 від 24.12.2024 року, позовні вимоги в цій частині належить задовольнити.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп., розмір витрат за надання правничої допомоги становить 10000,00 грн.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору.

При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У даному випадку, суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг.

У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 5000,00 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Що стосується вимоги в порядку частин 10, 11 статті 265 ЦПК України зобов`язати орган, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦКУ починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) передбачених ст. 625 ЦКУ інфляційних втрат і 3% річних.

З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині.

Керуючись ст.12, 13, 81, 137, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 27 524,91 грн, з яких: сума кредиту 2 999,99 грн, сума процентів за користування кредитом 19 949,92 грн, нараховані проценти за 61 календарних днів - 4 575,00грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Ковпаківським районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», м.Київ, вул.Загородня, 15, офіс 118/2, .

Відповідач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Г.Ю. Корольова