ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2025 року м. Кропивницький

справа № 941/315/24

провадження № 22-ц/4809/105/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року (суддя Шаєнко Ю.В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,-

встановив:

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що у 2001 році із власних будівельних матеріалів він почав будівництво допоміжної(господарської) будівлі, яка не належить до садибного, дачного та садового будинку по АДРЕСА_1 , а у 2003 році завершив її будівництво, що має своє підтвердження у технічному паспорті на допоміжну(господарську) будівлю. З метою проведення державної реєстрації вказаної будівлі, він звернувся до державного реєстратора Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області де йому повідомили про те, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, що не дає можливості провести державну реєстрацію права власності допоміжної(господарської) будівлі.

Вказав, що рішенням тринадцятої сесії восьмого скликання Петрівської селищної ради Кіровоградської області від 17 серпня 2021 року №2317/8 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність громадянину ОСОБА_2 » йому було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтованою площею до 0,2440 га для ведення особистого селянського господарства, код КВЦПЗ 01.03, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :50:037:0011, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Петрівської селищної територіальної громади Кіровоградської області.

Під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, у тому числі підпунктом 5 пункту 27 розділу Х Земельного кодексу України, безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюється на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна(будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності Земельним кодексом України.

Посилаючись на те, що відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно не дає йому можливості отримати у власність земельну ділянку з кадастровим номером :50:037:0011, просив визнати за ним право власності на допоміжну (господарську) будівлю, яка загалом складається з А склад, загальною площею 1515,8 кв.м., розташованої по АДРЕСА_1 .

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на самочинно збудовану допоміжну(господарську) будівлю, яка не належить до садибного, дачного та садового будинку, та складається з А склад, загальною площею 1515,8 кв.м., розташовану по АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який не брав участі у справі, просить рішення суду скасувати, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення безпосередньо стосується його прав як засновника МПП «ВИБІР» та ПП «ЦЕНТРНАФТОТРЕЙД» та його інтересів та обов`язків відносно самочинно збудованої допоміжної (господарської) будівлі, яка не належить до садибного, дачного та садового будинку, та складається з А-склад, загальною площею 1515,8 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 .

Під час розгляду справи судом першої інстанції в матеріалах справи були відсутні будь-які належні докази на підтвердження того, що позивач саме у 2001 році, а головне із власних будівельних матеріалів, почав будівництво спірної будівлі, а у 2003 році позивач закінчив її будівництво, маючи лише технічний паспорт на цю будівлю від 03 серпня 2022 року, що виготовлений на замовлення позивача.

Вказав, що у 2016 році, коли відбувся реальний початок будівництва спірної допоміжної (господарської) будівлі, яка складається з А-склад, загальною площею 1515,8 кв.м., а не в 2001 році як це зазначає позивач, він працював на підприємстві ПП «ЦЕНТРНАФТОТРЕЙД», а в подальшому в 2019 році став засновником ПП «Центрнафтотрейд» та засновником МПП «ВИБІР». У 2019 році будівництво спірної будівлі ще також велося за кошти МПП «ВИБІР» та ПП «ЦЕНТРНАФТОТРЕЙД», в яких він був засновником.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірна допоміжна (господарська) будівля побудована без порушення будь-яких норм, дане будівництво не порушує прав інших осіб, допоміжна (господарська) будівля знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :50:037:0011, яка на підставі рішення тринадцятої сесії восьмого скликання Петрівської селищної ради Кіровоградської області від 17 серпня 2021 року №2317/8 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність» відведена позивачу.

Апеляційний суд з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першою статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (частина друга статті 331 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Таким чином, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Якщо нерухоме майно є самочинним будівництвом, реєстрація права власності на самочинно побудоване нерухоме майно у будь-який інший спосіб, окрім визначеного статтею 376 ЦК України (тобто на підставі судового рішення про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, яка його побудувала, або за власником земельної ділянки), є такою, що не відповідає вимогам цієї статті. Можливість настання інших правових наслідків, ніж передбачені статтею 376 ЦК України, як у випадку самочинного будівництва, здійсненого власником земельної ділянки, так і у випадку самочинного будівництва, здійсненого іншою особою на чужій земельній ділянці, виключається.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 листопада 2023 року в справі № 916/1174/22.

Судом встановлено, що 03.08.2022 на замовлення ОСОБА_3 було виготовлено технічний паспорт на допоміжну (господарську) будівлю, яка не належить до садибного, дачного та садового будинку, по АДРЕСА_1 (а.с.7-15).

Рішенням тринадцятої сесії восьмого скликання Петрівської селищної ради Кіровоградської області від 17 серпня 2021 року № 2317/8 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність», позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтованою площею до 0,2440 га для ведення особистого селянського господарства, код КВЦПЗ 01.03, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :50:037:0011, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Петрівської селищної територіальної громади Кіровоградської області (а.с.16).

Межі та розташування земельної ділянки з кадастровим номером :50:037:0011 містяться: у кадастровій зйомці земельної ділянки (а.с.17-18), кадастровому плані земельної ділянки з кадастровим номером :50:037:0011, а також у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01 лютого 2024 року НВ_024 (а.с.19-24).

Із встановлених обставин справи слідує, що позивач просив визнати право власності на самочинне збудовану будівлю, яка була збудована на земельній ділянці, що йому не належить. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що земельна ділянка на якій збудована допоміжна (господарська) будівля була відведена позивачу, оскільки таких доказів суду надано не було. Рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність не свідчить про набуття права власності на неї.

З огляду на те, що самочинне збудоване нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, яка не була відведена позивачу, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про задоволення позову.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з позивача на користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4600 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 31 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги розмірі 4600 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.10.2025

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич