БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/6226/17 провадження № 6/361/203/25
У Х В А Л А

«10» жовтня 2025 року м.Бровари Київської області

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Василишин В.О., перевіривши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню, виданого у справі № 361/6226/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Броварської районної державної адміністрації Київської області, як органу опіки та піклування, про визнання незаконним та скасування розпорядження, визначення місця проживання доньки із матір`ю, встановлення порядку участі батька у вихованні малолітніх доньки та сина, а також за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Броварської районної державної адміністрації Київської області, як органу опіки та піклування, про скасування розпорядження та визначення місця проживання малолітніх сина й доньки із батьком,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, в якій просить: - зупинити вчинення виконавчих дій за виконавчим листом Броварського міськрайонного суду Київської області № 361/6226/17, виданого 19 лютого 2021 року до розгляду судом даної заяви; - визнати таким, що підлягає виконанню, виконавчий лист Броварського міськрайонного суду Київської області № 361/6226/17 від 19 лютого 2021 року, виданого на підставі рішення суду від 17 грудня 2019 року справа № 361/6226/17 (провадження

№ 2/361/109/19), що набрало законної сили 09 грудня 2020 року: з урахуванням інтересів малолітніх дітей, забезпечити їх спілкування між собою, а також забезпечення участі кожного з батьків у їхньому вихованні, відповідно до положень частини другої статті 159 СК України, визначити наступний графік побачень: перший, третій, тиждень кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. неділі малолітні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання щодо прийняття даної заяви, приходжу до наступного висновку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня

2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року та постановою Верховного Суду від 09 грудня 2020 року, визначено місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ; визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; з урахуванням інтересів малолітніх дітей, забезпечення їх спілкування між собою, а також забезпечення участі кожного із батьків у їхньому вихованні, відповідно до положень частини другої статті 159 СК України, визначити наступний графік побачень: - перший, третій тиждень кожного місяця із 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі малолітні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; - другий, четвертий тиждень кожного місяця із 10 год. 00 хв. суботи до 18 год. 00 хв. неділі малолітні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають з батьком ОСОБА_3 за адресою:

АДРЕСА_2 , а також вирішено питання про розподіл судових витрат.

19 лютого 2021 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчі листи щодо вимог немайнового характеру.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення у справі є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, норма вказаної статті чітко передбачає наявність лише у боржника та стягувача права на звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, законодавець визначив коло суб`єктів права на звернення до суду з такою заявою. У даному випадку із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, звернулася спільна дитина сторін виконавчого провадження відносно якої на підставі судового рішення забезпечено участь матері у спілкуванні та вихованні.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Згідно з положеннями частини дев`ятої статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки, положеннями Розділу VI ЦПК України, яким врегульовано процедуру подачі та розгляду заяв про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не врегульовано питання правових наслідків подачі заяви в порядку статті

432 ЦПК України особою, яка не є стягувачем чи боржником у ньому, з урахуванням частини дев`ятої статті 10 ЦПК України суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме положення пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України, в частині застування інституту повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 185, 260,432 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає примусовому виконанню, виданого у справі № 361/6226/17 - повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи у разі постановлення ухвали за його відсутності має право оскаржити ухвалу в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.О.Василишин