ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1874/24

Провадження № 22-ц/820/1902/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2025 року, суддя Васільєв С.В., за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, про стягнення моральної шкоди,

встановив:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ Національної поліції в Хмельницькій області, ГУ Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, про стягнення з державного бюджету України моральної шкоди в розмірі 450000 грн.

В обґрунтування позову вказав, що в серпні 2020 року від його батька, ОСОБА_2 , йому стало відомо, що 16.08.2020, водій автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 , здійснив заїзд на сходи магазину «Банк Пива», який знаходиться на першому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чим завдав шкоди позивачу, як власнику приміщення.

07.09.2020 ОСОБА_2 до Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення.

18.09.2020 відомості про вчинене кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000054, яке триває до цього часу.

Неодноразово надані прокурором письмові вказівки дізнавачам у даному кримінальному провадженні, не виконувалися, відповідні посадові особи не були притягнуті до відповідальності, постанови про закриття кримінального провадження були неодноразово скасовані, однак кримінальне провадження досі ефективно не розслідувано.

В той же час, ним та потерпілим ОСОБА_2 , з метою підтвердження обставин щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , що також підтверджено поясненнями ОСОБА_4 , відеодоказом та іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження №0000054, неодноразово направлялися клопотання про впізнання та проведення судової портретної експертизи, які або залишалися без процесуального реагування, або дізнавачем ОСОБА_5 приймалися рішення про відмову у їх задоволенні, які в подальшому ухвалами слідчих суддів визнавалися незаконними.

Позивач зазначив, що як особа, якій кримінальним правопорушенням завдано шкоди, він звернувся з відповідною заявою про залучення до кримінального провадження в якості потерпілого, яка була задоволена (в якій описав характер завданої йому та нерухомому майну, яке належить на праві приватної власності, шкоди).

Так, під час огляду місця події кримінального правопорушення виявлено пошкодження облицювальної плитки бетонної огорожі при вході до магазину, а також у двох місцях виявлено пошкодження та зрушення з місця бордюрних плиток, якими облаштовано сходовий майданчик при вході до магазину. Таким чином, було підтверджено наявність матеріальних збитків, заподіяних особою, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Протиправним діянням йому завдано моральної шкоди, яка полягає у глибоких душевних стражданнях, які він зазнав внаслідок кримінального правопорушення, що вчинене ОСОБА_3 у спосіб, що грубо порушив як загальноприйнятні норми моралі, так і норми, правила та звичаї суспільної поведінки. Від навмисних дій ОСОБА_3 , який, усвідомлюючи їх протиправність, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, свідомо проявив явну неповагу до суспільства та до позивача, а також порушив конституційне право на непорушність приватної власності, він зазнав моральних страждань.

Кримінальне правопорушення призвело до порушення нормальних, сталих життєвих зв`язків, погіршилися стосунки з членами сім`ї, друзями та знайомими, з якими він був змушений проводити менше часу через важкий психологічний та емоційний стан, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя та життя сім`ї.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 02.07.2025 в задоволенні позову відмовлено.

Мотивуючи рішення суд зауважив, що в процесі розгляду справи не встановлено обставин, на які посилався позивач, як на підставу задоволення позову, заподіяння йому моральної шкоди відповідачами. Зокрема, щодо відриву позивача від звичайних занять, неможливості здійснення звичайної щоденної діяльності, підрив його репутації. Окрім власних тверджень про надмірну тривалість досудового розслідування та спричинення вказаним сильних душевних страждань, позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому моральної шкоди, її розміру та наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача і моральною шкодою, яка, за твердженням позивача, йому заподіяна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що у відповідному кримінальному провадженні він є потерпілим, однак досудове розслідування проводиться неефективно майже п`ять років.

Постанови про закриття кримінального провадження були неодноразово скасовані процесуальними керівниками та слідчими суддями.

Недоліки кримінального провадження умисно не усунуто.

В результаті неефективного та тривалого досудового розслідування він пережив та продовжує переживати глибокі душевні та моральні страждання.

Звернув увагу на те, що правовою підставою для звернення з даним позовом є не самі по собі факти оскарження незаконних дій та бездіяльності органу досудового розслідування, а очевидна неефективність та надмірна тривалість кримінального провадження №0000054 внаслідок незаконних дій та бездіяльності дізнавачів, які здійснюють досудове розслідування цього кримінального провадження, що встановлено, у тому числі, рішеннями судів.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ Державної казначейської служби у Хмельницькій області наголосило на тому, що воно не відповідає за зобов`язаннями держави або державних органів. Судове рішення про стягнення коштів, без встановлених Законом бюджетних призначень, не буде виконане, тому, витрати на професійну правничу допомогу можуть бути стягнуті винятково зі сторони у справі, а не з Державного бюджету України.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП у Хмельницькій області вказало, що наявність певних недоліків у діяльності слідчого або прокурора сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди. Матеріали справи не містять доказів заподіяння позивачу шкоди тривалістю кримінального провадження.

В судове засідання позивач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у передбаченому процесуальним законом порядку, не з`явився.

Представник відповідача в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав оскаржуване судове рішення.

Ознайомившись з доводами апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення (офісу) за адресою: АДРЕСА_2 .

07.09.2020 року ОСОБА_2 , який є батьком ОСОБА_1 , до Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, в якій він просив: прийняти заяву про кримінальне правопорушення за ст. 296 КК України; внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань; невідкладно розпочати досудове розслідування у формі попереднього слідства, з підстави вчинення правопорушення, яке має ознаки складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України; у разі, якщо під час досудового розслідування буде встановлено інші злочини, вчинені особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, або іншою особою, якщо вони пов`язані із злочинами, вчиненими особою, щодо якої ведеться досудове розслідування, вирішити питання щодо притягнення винних осіб до відповідальності, встановленої чинним законодавством України; повідомити письмово, у встановленому законом порядку і строки, про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування.

У поданій заяві зазначено, що 16.07.2020, приблизно о 16:00 год., водій автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, здійснив заїзд на сходи магазину «Банк Пива», який знаходиться на першому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 11.09.2020 у справі №677/1210/20 скаргу ОСОБА_2 щодо бездіяльності уповноважених службових осіб Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, яке містить його заява про вчинене кримінальне правопорушення від 07.09.2020 року до ЄРДР, задоволено.

Зобов`язано уповноважену особу Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, обставини якого викладені у заяві ОСОБА_2 від 07.09.2020, про що повідомити заявника та розпочати досудове розслідування.

18.09.2020 відомості про вчинене кримінальне правопорушення, які містить заява ОСОБА_2 , було внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000054.

Постановою начальника сектора дізнання Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 26.09.2020 закрито кримінальне провадження №0000054, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Постановою прокурора Старокостянтинівської місцевої прокуратури від 30.09.2020 постанову про закриття кримінального провадження скасовано, матеріали досудового розслідування №0000054 направлено начальнику сектору дізнання Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області для подальшого досудового розслідування. Також прокурором надіслано письмові вказівки від 30.09.2020 по кримінальному провадженню, з метою всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування.

Постановою інспектора сектора дізнання Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 31.12.2020 закрито кримінальне провадження №0000054.

Вказана постанова скасована ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 01.02.2021 у справі №677/115/21 за скаргою ОСОБА_2

ОСОБА_2 направив на адресу Хмельницької окружної прокуратури клопотання від 23.03.2021, в якому просив, зокрема, виявити особу, яка не виконала вказівку прокурора від 30.09.2020, скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Листом прокурора від 26.03.2021 року ОСОБА_2 повідомлено, що прокурор є самостійним у своїй процесуальній діяльності, лист направлено для проведення перевірки належності виконання дізнавачами вимог КПК України.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.04.2021 у справі №686/8193/21 частково задоволено клопотання ОСОБА_2 та зобов`язано дізнавача, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000054 до 24.05.2021 включно вжити заходів щодо проведення слідчих дій у відповідності до задоволених клопотань потерпілого ОСОБА_2 від 11.02.2021 (провести одночасний допит свідка ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_2 , провести допит ОСОБА_6 , провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин події хуліганства, вчиненого водієм автомобіля. д.н.з. НОМЕР_1 , за участю ОСОБА_6 , який ствердив, що на момент події саме він керував вказаним автомобілем, та очевидця події ОСОБА_4 ).

Листом Хмельницької обласної прокуратури від 16.09.2021 року №09/1/1-225-21 повідомлено ОСОБА_2 , що його звернення до народного депутата України ОСОБА_7 розглянуто, стан досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінального провадження №0000054 заслухано 13.09.2021 на оперативній нараді в заступника керівника прокуратури.

ОСОБА_2 направлялися до органу дізнання ХРУП ГУНП в Хмельницькій області клопотання від 06.10.2021, 19.10.2021, 16.02.2022, про впізнання та проведення судової портретної експертизи.

Дізнавачем прийнято рішення про відмову у задоволенні цих клопотань, однак такі постанови за скаргами ОСОБА_2 було скасовано ухвалами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2021 у справі №686/8193/21, від 26.04.2022 у справі №686/8193/21.

У подальшому, ОСОБА_1 до Хмельницької окружної прокуратури направлялося клопотання від 14.04.2022 про надання прокурором письмової вказівки щодо впізнання та проведення судової портретної експертизи. Листом прокурора окружної прокуратури від 25.04.2022 клопотання ОСОБА_1 направлено для розгляду та вирішення по суті сектору дізнання Хмельницького районного управління поліції ГУ НП в Хмельницькій області. Про результати розгляду звернення вказано повідомити автора у визначений законом строк.

У листі сектора дізнання Хмельницького районного управління поліції ГУ НП в Хмельницькій області від 02.05.2022 вказано про розгляд клопотання від 14.04.2022 та зазначено, що надання прокурором вказівки дізнавачу щодо матеріалів кримінального провадження не відноситься до повноважень дізнавача органів Національної поліції України. Також вказано, що рішення про проведення судово-портретної експертизи та пред`явлення особи для впізнання приймалося раніше. Також зазначено про зміну процесуального статусу особи у кримінальному провадженні (на заявника).

18.10.2021 ОСОБА_2 повідомив керівника групи прокурорів, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування кримінального провадження №0000054, що компакт-диск з фото і відео доказами події кримінального правопорушення, на якому зафіксовано як особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, так і очевидця події ОСОБА_4 , який ним додано до заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.09.2020 року, у матеріалах кримінального провадження №0000054 відсутній.

У письмовому повідомленні прокурора 22.10.2021 вказано, що за клопотанням ОСОБА_2 , до матеріалів кримінального провадження прокурором долучено компакт-диск.

Листом Хмельницької обласної прокуратури від 06.03.2022, у відповідь на звернення до народного депутата України ОСОБА_7 , ОСОБА_2 повідомлено про те, що у кримінальних провадженнях №0000054 та №0000084 проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на всебічне, повне та неупереджене дослідження вчинення кримінальних правопорушень та прийняття відповідних процесуальних рішень у розумні строки.

Листом відділу дізнання ГУ Національної поліції в Хмельницькій області від 13.07.2022 повідомлено про розгляд скарги ОСОБА_2 щодо неналежного проведення досудового розслідування в окремому кримінальному провадженні. За результатами проведення службового розслідування, дисциплінарною комісією прийнято рішення у відповідності до Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України». Крім того, у відділі дізнання ГУНП в Хмельницькій області сектору дізнання Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, з метою активізації та організації належного досудового розслідування кримінального провадження, надано письмові вказівки та встановлено термін їх виконання.

12.07.2022 ОСОБА_2 до ТУ ДБР у м. Хмельницькому було подано заяву про вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366 КК України, в якій викладено обставини вчинення відповідальними працівниками поліції кримінальних правопорушень під час здійснення досудового розслідування у кримінального провадження №0000054.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06.09.2022 у справі №686/15452/22 зобов`язано уповноважених службових осіб територіального управління ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, у відповідності до ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення згідно із заявою ОСОБА_2 від 12.07.2022.

07.09.2022 першим слідчим відділом ТУ ДБР у м. Хмельницькому відкрито кримінальне провадження №0000233 за ч. 1 ст. 367 КК України.

Постановою дізнавача сектору дізнання ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 16.08.2022 закрито кримінальне провадження №0000054 від 18.09.2020, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 06.06.2023 у справі №686/8193/21 закрито провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову дізнавача сектору дізнання ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 16.08.2022, оскільки постановою керівника Хмельницької окружної прокуратури Висоцького Ю.М. від 26.10.2022 вищезазначена постанова дізнавача про закриття кримінального провадження скасована.

У відповідь на скарги на бездіяльність слідчих під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000084 та №0000233, листом прокурора Хмельницької обласної прокуратури від 05.09.2023 ОСОБА_2 повідомлено про те, що постановою процесуального прокурора матеріали кримінальних проваджень №0000084 від 28.05.2021 та №0000233 від 07.09.2022 об`єднано в одне кримінальне провадження за №0000084, процесуальним прокурором, з урахуванням доводів, викладених у його заявах, в порядку ст. 36 КПК України, слідчому надано письмові вказівки.

Постановою тимчасово виконуючого обов`язки начальника СД ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 16.08.2023 кримінальне провадження №0000054 від 18.09.2020 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Красилівського районного суду Хмельницької області від 29.09.2023 у справі №677/1210/20 за скаргою ОСОБА_2 постанову Т.В.О. начальника СД ВнП №4 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області від 16.08.2023 про закриття кримінального провадження №0000054 скасовано.

Також встановлено, що ОСОБА_1 звертався до Хмельницької окружної прокуратури з клопотанням від 01.08.2023, в якому просив: вивчити або організовувати вивчення ефективності досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0000054; вжити заходів, спрямованих на забезпечення ефективного досудового розслідування кримінального провадження №0000054 у розумні строки; забезпечити невідкладне виконання у кримінальному провадженні №0000054 письмових вказівок прокурора та рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.04.2021 року у справі №686/8193/21; вчинити дії, направлені на притягнення до відповідальності начальника Хмельницького районного управління поліції ГУ Національної поліції в Хмельницькій області за невиконання вказівок прокурора про проведення перевірки належності виконання дізнавачами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимог КПК України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054, наданих згідно з листом Хмельницької окружної прокуратури від 26.03.2021, №50-259ВИХ-21; вчинити дії, направлені на притягнення до відповідальності начальника відділу дізнання ГУ Національної поліції в Хмельницькій області за невиконання вказівок прокурора про усунення порушень кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054 та притягнення винних осіб до відповідальності, наданих відповідно до листа Хмельницької обласної прокуратури від 16.09.2021, №09/1/1-225-21; вчинити дії, направлені на притягнення до відповідальності дізнавачів, винних у порушенні кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054, невиконанні письмових вказівок прокурора та рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.04.2021 у справі №686/8193/21.

На вказане звернення перший заступник керівника окружної прокуратури листом від 17.08.2023 повідомив, що 16.08.2023 Т.В.О. начальника сектору дізнання відділення поліції №4 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000054 від 18.09.2020 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

ОСОБА_1 звертався до Генерального прокурора із зверненням від 30.10.2023, до Хмельницької обласної прокуратури з клопотанням від 12.03.2024, в яких просив: вчинити дії, які забезпечать реалізацію прокурорами Хмельницької окружної прокуратури (та Хмельницької обласної прокуратури у зверненні до Генерального прокурора) встановлених законом функцій прокуратури та здійснення нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні №0000054; в межах повноважень, визначених законом, надати письмові вказівки прокурорам нижчого рівня для реагування на викладені в цьому зверненні порушення закону під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000054; вжити заходів, спрямованих на забезпечення прокурорами Хмельницької окружної прокуратури (та Хмельницької обласної прокуратури у зверненні до Генерального прокурора) ефективного досудового розслідування кримінального провадження №0000054 у розумні строки; забезпечити контроль за невідкладним виконанням у кримінальному провадженні №0000054 письмових вказівок прокурора від 30.09.2020, від 07.04.2021, від 14.09.2021, доручення про проведення слідчих дій від 24.09.2020, від 12.10.2020, від 16.09.2021, а також рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.04.2021 у справі №686/8193/21; вчинити дії, направлені на притягнення до відповідальності начальника Хмельницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області за невиконання вказівок прокурора про проведення перевірки належності виконання дізнавачами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимог КПК України під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054, наданих згідно з листом Хмельницької окружної прокуратури від 26.03.2021, №50-259ВИХ-21; вчинити дії, направлені на притягнення до відповідальності начальника відділу дізнання ГУ Національної поліції в Хмельницькій області за невиконання вказівок прокурора про усунення порушень кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054 та притягнення винних осіб до відповідальності, наданих відповідно до листа Хмельницької обласної прокуратури від 16.09.2021, №09/1/1-225-21; вчинити дії, направлені на притягнення до відповідальності дізнавачів, винних у порушенні кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000054, невиконанні письмових вказівок прокурора та рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.04.2021 у справі №686/8193/21.

Листом Хмельницької обласної прокуратури від 13.11.2023 надіслано для розгляду в межах компетенції звернення ОСОБА_1 , яке надійшло з Офісу Генерального прокурора, щодо неналежного досудового розслідування кримінального провадження №0000054 та з інших питань.

ОСОБА_1 звертався із заявою від 24.11.2020 про залучення його до кримінального провадження №0000054 як потерпілого. 01.12.2020 заява була задоволена, про що зазначено в листі Красилівського відділу поліції. Постановою дізнавача сектору дізнання ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 28.04.2022 процесуальний статус ОСОБА_1 з потерпілого змінено на заявника.

У вказаній постанові, зокрема, зазначено, що в ході досудового розслідування ОСОБА_1 подав заяву про залучення до кримінального провадження як потерпілого від 24.11.2020, однак для проведення допиту він не з`явився, а також не надав жодних відомостей про спричинення йому майнової або моральної шкоди.

Постановою дізнавача сектору дізнання ХРУП ГУНП в Хмельницькій області від 30.03.2022 також було змінено процесуальний статус ОСОБА_2 із потерпілого на заявника.

Ухвалою слідчого судді від 22.04.2022 у справі №686/8193/21 відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову дізнавача від 30.03.2022, оскільки ч. 1 ст. 303 КПК України не передбачено порядок оскарження рішення про зміну процесуального статусу особи.

У подальшому ОСОБА_2 звернувся до Хмельницької окружної прокуратури із заявою від 12.05.2023 про залучення його до кримінального провадження №0000054 як потерпілого.

Листом першого заступника окружної прокуратури від 15.05.2023 ОСОБА_2 повідомлено, що його клопотання направлено для розгляду та вирішення по суті дізнавачу СД Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків або відшкодування моральної шкоди.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Зазначений правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17 (провадження №12-199гс18).

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт завдання цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.09.2019 у справі №916/1423/17 (провадження №12-208гс18).

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 постанови від 31.03.1995, №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіяювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначає, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення від 12.07.2007 у справі «Stankov v. Bulgaria» (Станков проти Болгарії), заява №68490/01).

Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Право особи на ефективний засіб правового захисту закріплено у статті 13 Конвенції, згідно з якою кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Ефективність національного засобу правового захисту за змістом статті 13 Конвенції не залежить від упевненості в сприятливому результаті провадження. Ефективність має оцінюватися за можливістю виправлення порушення права, гарантованого Конвенцією, через поєднання наявних засобів правового захисту.

Щоб вважатися ефективним і в такий спосіб відповідати статті 13 Конвенції, внутрішній засіб правового захисту повинен надати змогу компетентному національному органу як розглянути суть відповідної скарги за Конвенцією, так і забезпечити «належний захист» (рішення ЄСПЛ від 27.09.1999 у справі «Smith and Grady v. The UK» (Сміт і Ґрейді проти Сполученого Королівства); від 18.12.1996 у справі «Aksoy v. Turkey» (Аксой проти Туреччини). Результатом такого провадження може бути, зокрема, присудження відшкодування у зв`язку із порушенням.

ЄСПЛ, оцінюючи ефективність різних національних засобів правового захисту у зв`язку з надмірною тривалістю провадження, розробив кілька критеріїв та принципів, які сформулював у своїх рішеннях. Так, ЄСПЛ вказав, що вирішальним питанням при оцінюванні ефективності засобу правового захисту у випадку скарги щодо тривалості провадження є те, чи може заявник подати цю скаргу до національних судів з вимогою конкретного відшкодування; іншими словами, чи існує будь-який засіб, який міг би вирішити його скаргу шляхом надання безпосереднього та швидкого відшкодування, а не просто опосередкованого захисту його прав, ґарантованих статтею 6 Конвенції (рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України»). Суд також постановив, що цей засіб вважатиметься «ефективним», якщо його можна використати, щоб прискорити постановлення рішення судом, який розглядає справу, або надати скаржникові належне відшкодування за зволікання і затримки, що вже відбулися.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ, зокрема складність справи, поведінку заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення від 25.03.1999 у справі «Pelissier and Sassi v France» (Пелісьє і Сассі проти Франції); рішення від 27.06.1997 у справі «Philis v. Greece» (Філіс проти Греції)).

Стаття 13 Конвенції не вимагає надання спеціального засобу правового захисту від надмірної тривалості провадження; достатніми можуть бути загальні конституційні та судові позови, наприклад, про встановлення позадоговірної відповідальності з боку держави.

Суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (постанова Верховного Суду від 12.02.2025 у справі №359/6728/22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.09.2019 у справі №916/1423/17 (провадження №12-208гс18) зазначено, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір.

Висновки про відшкодування моральної шкоди, завданої особі надмірною тривалістю досудового розслідування, викладені також у постановах Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №641/2476/17 (провадження №61-496св18), від 27.05.2020 у справі №585/724/19 (провадження №61-18673св19), від 16.09.2020 у справі №638/6363/19 (провадження №61-9220св20), від 23.09.2020 у справі №638/14007/17 (провадження №61-3288св19), від 24.03.2020 у справі №818/607/17 (провадження №К/9901/17533/18), від 21.07.2021 у справі №646/7015/19 (провадження №61-1452св21).

Зокрема, у справі №641/2476/17-ц Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач протягом чотирьох років був вимушений неодноразово звертатися до органів прокуратури, суду з відповідними скаргами, заявами, внаслідок чого було порушено його звичайний ритм життя. Крім того, систематичною бездіяльністю органів прокуратури, встановленою на підставі ухвал слідчих суддів, позивачу спричинена моральна шкода, тому, виходячи із принципу розумності і справедливості, обґрунтованим є відшкодування моральної шкоди у розмірі 7000 грн.

У справі №638/6363/19 Верховний Суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, виходив із того, що позивач довів тривалу протиправну бездіяльність посадових осіб прокуратури щодо проведення необхідної перевірки заяви позивача про злочин, надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за його заявою (з 2013 року), неодноразове винесення слідчими прокуратури постанов про закриття кримінального провадження у спосіб, який демонструє заявнику ігнорування його доводів. Вказані обставини свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди, судами визначено її розмір (5000 грн.) відповідно до характеру та розміру душевних страждань позивача, виходячи із вимог розумності, виваженості і справедливості.

У справі №646/7015/19 Верховний Суд, скасовуючи рішення апеляційного суду та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, вказав, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин; необхідністю відвідування органів досудового розслідування; неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність; підривом репутації тощо. Ураховуючи викладене, Верховний Суд вважав, що суд першої інстанції, встановивши доведеними факти тривалої протиправної бездіяльності посадових осіб відповідача щодо проведення необхідної перевірки заяви позивача про злочин, надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні за її заявою, неодноразове прийняття слідчими прокуратури рішень про закриття кримінального провадження у спосіб, який для заявника демонструє ігнорування її доводів, дійшов обґрунтованого висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди, визначивши її розмір (7000 грн.) відповідно до характеру та розміру душевних страждань, з урахуванням вимог виваженості, розумності і справедливості.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо факту заїзду автомобілем на сходи магазину «Банк Пива», який знаходиться на першому поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було розпочато не за заявою позивача у справі, ОСОБА_1 , а за заявою його батька, ОСОБА_2 , який в подальшому подавав звернення та скарги на рішення та бездіяльність дізнавачів, органів слідства та прокуратури, в той час як ОСОБА_1 не був визнаний потерпілим у даній справі і не залучався до проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Процесуальний статус ОСОБА_1 з 2022 року змінено з потерпілого на заявника, оскільки доказів заподіяння йому шкоди кримінальним правопорушенням органу досудового розслідування він не надав, не було таких встановлено і самим органом досудового розслідування в ході здійснення кримінального провадження.

Саме по собі неодноразове скасування постанов про закриття кримінального провадження №0000054 не підтверджує обставин щодо заподіяння ОСОБА_1 , як заявнику, відповідної шкоди неправомірними діями органом досудового розслідування при здійсненні цього кримінального провадження.

Не заслуговує на увагу також і посилання апелянта на правові позиції Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, оскільки суди у кожній справі виходили з конкретних обставин справи та доказів, наданих сторонами.

Суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем обставин щодо заподіяння моральної шкоди, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Судове рішення ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 02 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2025 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова