У Х В А Л А

13.10.2025 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Лихоносової Д.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

на розгляді Городоцького районного суду Львівської області з 23.06.2025 перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і зокрема квартири АДРЕСА_1 , в порядку поділу позивачка просила визнати за нею право власності на ідеальну частку означеної квартири.

10.10.2025, ОСОБА_1 подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину квартири АДРЕСА_2 мотивуючи в основному тим, що відповідач ОСОБА_2 , на ім`я якого зареєстровано право власності на спірну квартиру, вчиняє дії з метою її продажу, відтак для реального виконання рішення суду в означеній справі слід вжити заходи забезпечення позову, інше.

Вивчивши заяву, матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 11.12.2024 у справі № 760/18839/23.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Отже, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Тому при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Так, ОСОБА_1 у заяві від 10.10.2025 просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину квартири АДРЕСА_2 , мотивуючи в основному тим, що відповідач ОСОБА_2 , на ім`я якого зареєстровано право власності на спірну квартиру, вчиняє дії з метою її продажу, відтак для реального виконання рішення суду в означеній справі слід вжити заходи забезпечення позову, інше.

Разом з цим, заява ОСОБА_1 не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову з покликанням на належні та допустимі докази щодо несумлінних дій ОСОБА_2 спрямованих на відчуження спірного об`єкта нерухомості, а отже, що відповідач таким чином намагається ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених вимог.

Саме лише припущення такої можливості, без надання додаткової інформації, яка б підтверджувала такі твердження та існування вказаних обставин, не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Більше того, представник відповідача ОСОБА_3 у відзиві від 18.08.2025 позов визнав і зокрема, що квартира АДРЕСА_1 , набута подружжям ОСОБА_4 за час шлюбу, відтак на неї поширюється презумпція спільної сумісної власності сторін, відповідно відповідач вправі розпоряджатися таким майном виключно за згодою позивачки, в т.ч. і після розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачкою у заяві від 10.10.2025 не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням фактичних обставин справи, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання судового рішення.

Покликання позивачки у заяві від 10.10.2025 на постанови Великої Палати Верховного суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 та Львівського апеляційного суду від 12.12.2023 у справі № 452/2645/23, суд не бере до уваги, оскільки такі постанови стосуються інших правовідносин між сторонами спору.

За наведеного, керуючись ст. 149-153, 353 ЦПК України, -

у х в а л и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.М.Малахова-Онуфер