Справа № 645/3077/25
Провадження № 2/645/1924/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 р. м. Харків

Немишлянський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Мартинової О.М.,

за участі секретаря судових засідань Кривченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

12.05.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №154633 від 26.09.2020 року в розмірі 20880,00 грн. Крім того, просив стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою Немишлянського районного суду м.Харкова від 19.05.2025 року цивільну справу прийнято до провадження, призначено судове засідання.

09.06.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Пархомчук С.В. надійшла заява про закриття провадження у даній справі, оскільки станом на 06.06.2025 року відповідачем повністю сплачено суму заборгованість за кредитним договором, в зв`язку з чим відсутній предмет позову, оскільки вирішено питання в досудовому порядку. Крім того, просив повернути ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» сплачений судовий збір». Разом з тим, 09.06.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Пархомчук С.В. надійшла заява про розподіл судових витрат, якою просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. Дані клопотання просив розглядати за відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст.13 ЦПК України встановлено, що учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої суд повинен винести рішення.

Добровільне погашення заборгованості відповідачем усунуло предмет спору між ним та стягувачем.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Отже, підставами закриття провадження в справі є обставини, які підтверджують: 1) неправомірність виникнення процесу, 2) неможливість його подальшого продовження, 3) недоцільність його продовження. Тому закриття провадження в справі виключає можливість повторного порушення в суді тотожної справи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20.09.2021 року по справі № 638/3792/20 вказав, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У відповідності до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України порядок повернення судового збору встановлюється законом.

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачений виключний перелік підстав, за яких сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду. Так сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Крім цього, в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що статтею 7 Закону України «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК України). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом України «Про судовий збір»); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №36901 від 24.03.2025 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпеченням реалізації фінансової політики.

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, то суд приходить до таких висновків.

Стороною позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, додаткову угоду №1 від 27.12.2024 року до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, рахунок №03.06.2025-24 від 03.06.2025 року, а також платіжну інструкцію №39145 від 03.06.2025 року про оплату за правничу допомогу згідно рахунку 03.06.2025-24 від 03.06.2025 Р договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, в розмірі 10500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно доч.8ст.141ЦПК Українирозмір витрат,які сторонасплатила абомає сплатитиу зв`язкуз розглядомсправи,встановлюється судомна підставіподаних сторонамидоказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регламентується статтею 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Разом із тим, у результаті закриття провадження процесуальний закон не передбачає відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 308/12079/18, від 04 серпня 2021 року у справі № 686/9357/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 279/5943/18, від 03 серпня 2022 року у справі №522/13071/19 та від 01 лютого 2023 року у справі № 465/2146/21.

Враховуючи те, що вимога про стягнення понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. заявлена позивачем, суд приходить до висновку про те, що така вимога позивача є необґрунтованою та безпідставною, а відтак підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 133, 137, 142, 255, 256, 258-260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Зобов`язати ГУК м. Харків Харківська область Немишлянський район/22030101, код отримувача 37874947, повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», , сплачений судовий збір у розмірі 2422 гривень 40 копійок за платіжною інструкцією №36901 від 24 березня 2025 року.

У задоволенні вимог представника позивача Пархомчук С.В. щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення, безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Мартинова