Справа № 509/4517/25
13 жовтня 2025 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Бочарова А.І.
при секретарі Сірман Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Овідіополь цивільну справу за позовом
визнання земельної ділянки приватною власністю,-
25.08.2025 року до Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся з позовною заявою ОСОБА_1 про визнання земельної ділянки приватною власністю.
В позові позивач послався на те, що у зв`язку зі смертю його матері ОСОБА_3 , він як єдиний спадкоємець звернувся до приватного нотаріуса Гурської В.С., про прийняття спадщини, а саме житлового будинку, з громадськими будівлями та спорудами, що знаходиться на земельної ділянки за адресою, АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією адресою.
Приватним нотаріусом Гурською В.С. видано свідоцтво про спадщину за законом тільки на житловий будинок, з господарськими спорудами.
ОСОБА_1 просить винести рішення про визнання земельної ділянки на який знаходиться його приватна власність а саме житловий будинок, з громадськими будівлями та спорудами, за адресою, АДРЕСА_1 його приватною власністю.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, але звернулись до суду із заявою про підтримання позову, який просили розглянути у їх відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували.
Відповідач, ОСОБА_2 , належним чином повідомлений й про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився.
Суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутність сторін за наявними матеріалами справи в заочному порядку відповідно до ст. 223 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав:
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що дійсно, ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю його матері ОСОБА_3 , як єдиний спадкоємець звернувся до приватного нотаріуса Гурської В.С., про прийняття спадщини, а саме житлового будинку, з громадськими будівлями та спорудами, що знаходиться на земельної ділянки за адресою, АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією адресою.
06.06.2025 року згідно його звернення приватним нотаріусом Гурська В.С. заведено спадкову справу, згідно якої єдиним спадкоємцем якої є саме, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03 липня 2025 року йому видано свідоцтво про спадщину за законом, а саме на житловий будинок, з господарськими спорудами, загальною площею 198,4 кв.м., житловою площею 134, 0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зазначеного на плані : А- житловий будинок; А1 підвал; а оглядова яма; а1 вхід до підвалу; Б ь- сарай; б навіс: в сарай; в- навіс; №1-7,1 спорудження, замощення.
Згідно вказаного свідоцтва спадкодавцю на праві власності, 1/2 частка, належить на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. 14.04.2004 року та 1/2 частка належить на підставі Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.09.2008 року по справі № 2-2001/08, яке набрало законної чинності 26.09.2008 року.
При отримані свідоцтва про право на спадщину за законом було встановлено, що рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 15.09.2008 року (справа № 2-2001/08), було визнане дійсним договір, відповідно до якого 21.05.2008 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 купила у нього частину житлового будинку з господарським будівлями та спорудами, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та вказаним рішення суд визнав за ОСОБА_3 право власності в порядку купівлі-продажу на зазначену частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. При розгляді вказаної справи питання відносно земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , не розглядалось, а в рішенні суду вказано, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок належить позивачці, а саме ОСОБА_3 .
17.02.2006 року було відчужено частину земельної ділянки площею 0,060 га на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 956 від 17.02.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куркан Н.Ф. між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Судом досліджені матеріали справи від 15.09.2008 року (справа № 2-2001/08), в яких знаходяться копії домашньої угоди, а саме: копія розписки від ОСОБА_2 , від 21.05.2008 року, про те що він отримав повний розрахунок за проданою ним 1/2 земельної ділянки за вказаною адресою та копія акту прийму - передачі 1/2 земельної ділянки та 1/2 житлового будинку зі спорудами.
На теперішній час вказані житловий будинок з господарськими спорудами що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно проведеної реєстрації належать ОСОБА_1 на праві власності.
Відповідач, ОСОБА_2 , після продажу земельної ділянки померлої ОСОБА_3 не прийняв ні яких дій про переоформлення вказаної земельної ділянки.
Внаслідок зазначених обставин, ОСОБА_1 , як новий власник житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані на земельній ділянки 0,547 га за адресою АДРЕСА_1 , позбавлений можливості належним чином оформити право власності на земельну ділянку, що порушує його права та законні інтереси.
Згідно ст.120 Земельного Кодексу України - разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.
Згідно зі ст.377 ЦК України - до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта.
Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.
На підставі викладеного вище позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 18,79-81,259,263-265,280 ЦПК України, ст. ст.377,1216,1218 ЦК України, ст.120 Земельного Кодексу України, -
Позов задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , зареєстрований та мешкає АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 547 га.
Рішення після набрання ним законної сили є підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки, у всіх державних реєстрах, де таке право реєструється всіма особами, які мають право реєструвати право власності у відповідних державних реєстрах.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених для його перегляду та оскарження, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя А.І. Бочаров