Справа № 161/5422/25
Провадження № 6/161/180/25
У Х В А Л А

17 жовтня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Коржик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2025 року у цивільній справі №161/5422/25 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2025 року у цивільній справі №161/5422/25 позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 47 289 грн. 34 коп., з яких: загальний залишок заборгованості за тілом кредиту у розмірі 47 289,34 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати по справі, а саме: 3028 грн. судового збору.

На адресу суду 06 серпня 2025 року від відповідача надійшла заява про розстрочення виконання рішення суду.

Заява мотивована тим, що у відповідача скрутний матеріальний стан, оскільки в нього на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, а також матір, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Просить суд розстрочити виконання рішення суду строком на 6 місяців.

В судове засідання для вирішення вказаної заяви сторони не прибули.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви відповідача слід відмовити, з таких підстав.

Частиною першою статті 267 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Суд зазначає, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 року, пункт 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Тобто розстрочення (відстрочення) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Такий правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 28 травня 2024 року № 906/1035/23.

Як слідує з матеріалів справи, заявник має на утриманні неповнолітніх дітей 2016 та 2022 років народження, однак у дітей є матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Хоча заявник розлучений, але вказане не позбавляє обов`язку матері отримувати своїх дітей. Докази того, що вона ухиляється від такого обов`язку відсутні. Отже, саме по собі посилання відповідача на наявність двох неповнолітніх дітей не може бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Окрім того, з перевірених судом відомостей з Державного реєстру платників податків фізичних осіб, слідує, що відповідач працевлаштований у ПрАТ «Волиньобленерго» та отримує заробітну плату в межах 40-55 тис. грн. на місяць.

Матір відповідача ОСОБА_3 , хоча і є особою з інвалідністю ІІ групи, працевлаштована у КП «Волинська обласні клінічна лікарня» та отримує заробітну плату від 10000 до 17000 грн. на місяць. Окрім цього, матір заявника має дохід, як отримувач пенсії за інвалідністю. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні саме відповідача, або потребує його матеріальної допомоги, матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу, що загальний розмір грошових коштів, які були стягненні з відповідача становить 50 317,34 грн., а розмір його законних доходів - близько 40-55 тис. грн. на місяць. Тобто, в короткий проміжок часу заявник в змозі сплатити заборгованості перед банком, без шкоди для свого звичного способу життя, та життєдіяльності дітей. В такому випадку, надання йому розстрочення виконання рішення суду не буде відповідати справедливому балансу інтересів сторін у спорі, адже позивач, як кредитор, має законні очікування виконати ухвалене на його користь рішення суду. Будь-яких виключних чи надзвичайних обставин у житті позивача, що зумовлювали б інший висновок суду, матеріалами справи не підтверджено. З наведених мотивів у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 267, 352, 354, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 липня 2025 року у цивільній справі №161/5422/25 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її прийняття.

Повний текст ухвали складений та підписаний 17 жовтня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська