Справа № 242/812/23
Провадження № 6/0203/205/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Кринюк М.С.

за участю представника заявника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі заяву ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена заява ОСОБА_2 , в якій останній просив розстрочити виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25.12.2023 року, додаткового рішення цього суду від 12.02.2024 року, постанови Дніпровського апеляційного суду від 18.06.2024 року та додаткової постанови від 09.07.2024 року у цивільній справі №242/812/23 щодо погашення заборгованості в сумі 184235 грн. 41 коп. рівними щомісячними платежами в розмірі 15352 грн. 95 коп. строком на 12 місяців, починаючи з 02.10.2025 року по 02.09.2026 року. В обгрунтування заяви посилався на те, що починаючи з квітня 2021 року він не працює офіційно за станом здоров`я. Його неофіційний, непостійний дохід складає від 10000 до 12000 грн. на місяць. На теперішній час в нього існують зобов`язання по сплаті аліментів та пені за їх несвоєчасну сплату, залишок заборгованості по кредиту, що позбавляє його можливості одноразово сплатити заборгованість.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 року змінено територіальну підсудність судових справ Селидівського міського суду Донецької області шляхом їх передачі до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра) з 02.09.2024 року.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 12.09.2025 року заяву було прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні.

В засіданні представник ОСОБА_2 підтримав заяву та посилаючись на викладені в ній підстави, просив її задовольнити та розстрочити виконання судових рішень у справі №242/812/23.

Позивач у справі та стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила. При цьому, представником останньої до суду було подано письмові заперечення, згідно яких представник заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що з моменту набрання законної сили судовими рішеннями у справі минуло більше одного року, що виключає можливість розстрочки виконання рішення в силу ч.5 ст.435 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши доводи, викладені сторонами в поданій заяві та запереченнях, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

На момент надходження та розгляду даної заяви матеріали цивільної справи №242/812/23, перебувають у Верховному Суді, що в силу положень абзацу 2 ч.1 ст.435 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви.

З долучених до заяви матеріалів та даних Єдиного державного реєстру судових рішень, якими суд має право користуватись при здійсненні судочинства відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень», вбачається, що в провадженні Селидівського міського суду Донецької області перебувала цивільна справа №242/812/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25.12.2023 року було задоволено первісний позов ОСОБА_3 , в порядку поділу виділено у власність ОСОБА_2 транспортні засоби «RENAULT KANGOO», «DAEWOO LANOS», «ГРАНД КРУЇЗ GC-04»; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частки вказаних транспортних засобів в сумі 108255 грн. 50 коп., 51927 грн., 13058 грн. 50 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 555596 грн., в якості компенсації за продані в період шлюбу без згоди дружини транспортні засоби. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 189200 грн. 04 коп., в якості компенсації за проданий без згоди другого подружжя транспортний засіб.

Додатковими рішеннями Селидівського міського суду Донецької області від 12.02.2024 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 було стягнуто витрати на правову допомогу в сумі 19600 грн., а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в сумі 29000 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.06.2024 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25.12.2023 року було скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 коштів в сумі 555596 грн., та в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 коштів в сумі 189200 грн. 04 коп., з відмовою в задоволенні вказаних позовних вимог. Також постановою змінено додаткові рішення від 12.02.2024 року та зменшено розмір витрат на правову допомогу, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , з 29000 грн. до 23000 грн., а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з 19600 грн. до 13600 грн.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 09.07.2024 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто витрати по сплаті судового збору в сумі 2038 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 4500 грн.; а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1400 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Постановою Верховного Суду від 28.08.2025 року зазначені вище рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції було залишено без змін.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до роз`яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Згідно ч.ч.1-5 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Суд враховує, що рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25.12.2023 року та додаткові рішення від 12.02.2025 року, а також постанова Дніпровського апеляційного суду від 18.06.2024 року, набрали законної сили 18.06.2024 року.

Додаткова постанова Дніпровського апеляційного суду від 09.07.2024 року набрала законної сили 09.09.2024 року.

Заява про розстрочку зазначених вище судових рішень подана ОСОБА_2 10.09.2025 року, що в силу положень ч.5 ст.435 ЦПК України, яка містить імперативну вимогу про неможливість розстрочки виконання рішення поза межами встановленого річного строку з моменту його ухвалення, свідчить про відсутність правових підстав для такої відстрочки.

В зв`язку з вищевикладеним, в задоволенні заяви ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1,33 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,10-13,76-81,211,223,247,258-260,435 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарження учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13 жовтня 2025 року.

Суддя С.Ю.Казак