Справа № 467/1482/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області Явіца І.В., розглянувши спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей,

ВСТАНОВИВ:

Вказана заява надійшла до Арбузинського районного суду Миколаївської області 13 жовтня 2025 року.

Проте, на цей час провадження за нею не може бути відкрите, так як вона не відповідає вимогам закону.

Зокрема, розірвання шлюбу за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, має певні особливості, які визначені ст. 109 СК України.

Так, за ч.1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу, але разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Крім цього, розірвання шлюбу у такий спосіб, себто, судом, але за спільною заявою подружжя, вимагає від заявників надати до суду й договір між подружжям про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений ( ч.2 ст. 109 СК України).

За відсутності цих документів, суд позбавлений можливості ухвалити рішення у порядку окремого провадження.

Бо відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу.

При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: - з ким з них будуть проживати діти;- яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.

Наразі до спільної заяви подружжя не додано договорів, які передбачені ч.1,2 ст. 109 СК України.

І ці недоліки є істотними і перешкоджають установленому законом порядку розгляду справи.

Тому така заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України.

А правилами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Звідси, є наявними очевидні підстави для залишення цієї заяви без руху у порядку ч.1 ст. 185 ЦПК України і висунення обом заявниками пропозиції усунути зазначені у цій ухвалі недоліки шляхом виконання вимог ч.5 ст. 177 ЦПК України, а саме:

1)шляхом надання письмового договору про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей;

2)шляхом надання нотаріально посвідченого договору між подружжям про розмір аліментів на дитину.

Слід відмітити, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення. У справі «Golder проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що вказане право в силу своєї природи вимагає державного регулювання (яке може змінюватися залежно від місця та часу, з урахуванням потреб і ресурсів як суспільства, так і конкретних осіб). Разом з тим, таке врегулювання не повинно завдавати шкоди змісту цього права та конкурувати з іншими правами, встановленими Конвенцією.

У даному випадку національний закон висуває певні вимоги до спільної заяви подружжя про розірвання шлюбу з тим, щоб після розірвання шлюбу не були порушені особисті та майнові права подружжя та їхніх дітей.

За правилом ч.2 ст. 185 ЦПК України строк усунення недоліків не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи, що заявникам необхідний певний час для погодження умов договорів, у тому числі й для нотаріального посвідчення договору про розмір аліментів, що, очевидно, вимагає часу для звернення до нотаріуса, вважаю можливим надати максимальний встановлений законом строк для усунення такого роду недоліків.

З цих мотивів, керуючись ст.ст. 175-177, 185, 258-261 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей - залишити без руху.

Запропонувати заявникам не пізніше 10 (десяти) днів з дня отримання копії цієї ухвали усунути вказані у ній недоліки, у спосіб, що у ній же і визначений.

Роз`яснити заявникам, що згідно ч.3 ст. 185 ЦПК України якщо вони не усунуть недоліки своєї спільної заяви у встановлений судом 10 - денний строк, то заява вважається неподаною і повертається заявникам.

Роз`яснити, що згідно ч.4 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу.

Ухвала в силу ч.2 ст. 261 ЦПК України оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заперечення на цю ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ірина Явіца