Справа № 603/461/25
Провадження №2/603/275/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 рокум. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Пасічника А.З.,

за участі секретаря судового засідання Лучкович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Представник адвокат Андрусенко І.Я., який діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВО №1114263 від 19.08.2025, в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Монастирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , в якому просить визнати за позивачем право власності на: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить житловий будинок під літерою «А» загальною площею 84,5 кв. м., житловою площею 57,9 кв.м., тамбур «а», вхідні сходи «вх. сх.», Сарай «Б», прибудова «б», Сарай «В», прибудова «в», Гараж «Г», Огорожа №1, Ворота хв.№2, Огорожа №3, Замощення №4, Криниця «К».

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 27 серпня 2025 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Також вказаною ухвалою у приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Садівського М.А. витребувані матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вобґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що після смерті матері позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилось спадкове майно до якого входить житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , до якого входить житловий будинок під літерою «А» загальною площею 84,5 кв. м., житловою площею 57,9 кв.м., тамбур «а», вхідні сходи «вх. сх.», Сарай «Б», прибудова «б», Сарай «В», прибудова «в», Гараж «Г», Огорожа АДРЕСА_2 , на яке за життя остання склала заповіт на ім`я позивача. Представник зазначає, що вказану спадщину позивач прийняв, оскільки протягом шести місяців після смерті матері подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом, однак оформити спадкові права на вказане майно не може з підстав відсутності правовстановлюючих документів на будинковолодіння. Окрім того, нотаріус зазначив, що вказаний житловий будинок відноситься до суспільної групи колгоспний двір у зв`язку з чим нотаріус рекомендував звернутись до суду. Щодо статусу житлового будинку представник зазначив про те, що вищевказаний житловий будинок надвірними будівлями в період до 15.04.1991 мав статус колгоспний та станом на 15.04.1991 у ньому були зареєстровані: ОСОБА_3 (голова двору, мати позивача), ОСОБА_4 (дочка голови двору, рідна сестра позивача) та позивач. ОСОБА_5 з 1988 року, в тому числі станом на 15 квітня 1991 року у вказаному будинку не проживала, оскільки переїхала проживати у м. Івано-Франківськ, а тому є такою, що втратила право на частку у вказаному дворі, оскільки не менше трьох років підряд до цієї дати не брала участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства. Враховуючи наведене, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 набули право власності на вказаний будинок з погосподарськими будівлями порівно. З огляду на наведені обставини просить визнати за ОСОБА_1 право власності на вищевказане спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Андрусенко І.Я. у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача у позовній заяві просив дану справу розглядати без їхньої з позивачем участі.

Відповідач Монастириська міська рада не забезпечили явку представника у судове засідання, у відзиві на позовну заяву просять розглянути справу за відсутності їхнього представника, з обставинами, викладеними у позові, погоджуються.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , в судове зсідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, про причини неявки суд не повідомила, клопотання до початку розгляду справи про відкладення справи не подавала. В матеріалах справи є заява ОСОБА_2 , в якій вона зазначила про те, що з обставинами викладеними в позовній заяві погоджується, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечує. Разом з тим просила розгляд справи проводити без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 учасник справи, має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, встановлені такі обставини.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському району Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 02 липня 2024 року складений відповідний актовий запис за №206.

Відповідно до довідки, яка видана виконавчим комітетом Монастириської міської ради Тернопільської області №232 від 23 липня 2025 року, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, згідно виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради Тернопільської області виписки (довідки) №283 від 25 серпня 2025 року з будинкової книги №1 особовий рахунок № НОМЕР_2 видно, що в житловому будинку ОСОБА_3 , 1935 р.н. станом на 15 квітня 1991 року були зареєстровані: ОСОБА_3 , 1934 р.н. (голова) та ОСОБА_1 , 1971 р.н. (син), що підтверджується фотокопією виписки із погосподарської книги за період 1991-1995 роки суспільної групи господарства типу колгоспний двір, членами якого були: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (голова двору), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дочка голови двору) 05.05.1990 вибула до м. Івано-Франківськ (робота) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За життя ОСОБА_3 23 січня 2024 року склала заповіт, який посвідчений старостою села Високе сільської ради Чортківського району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі №10-1, відповідно до якого все своє майно, що належить чи буде належати їй і все те, на що вона буде мати право за законом вона заповіла своєму сину ОСОБА_1 .

Підтвердженням родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , яке повторно видане Монастириським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 05.05.2017, згідно з яким батьками ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначені: батько ОСОБА_6 та матір ОСОБА_3 .

20 березня 2025 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 виготовлений технічний паспорт. Інвентаризаційна вартість житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1 становить 429 236,00 грн, яка видана КП «Монастириське бюро технічної інвентаризації».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №439943498 від 18.08.2025, видно, що за параметрами пошуку «права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження» в реєстрах щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 є відомості щодо земельної ділянки, площею 0,1121 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :02:001:0240, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 906, видавник приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Садівський М.А.

Приватний нотаріус Чортківського нотаріального округу Тернопільської області Садівський М.А. своєю постановою №82/02-31 від 11.08.2025 відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який залишився після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Окрім того, зазначив, що спадкуванню підлягає майно яке мало статус колгоспного двору.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Садівського М.А. №86/01-16 від 28 серпня 2025 року, яка отримана на виконання ухвали суду від 27 серпня 2025 року, видно, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена 20 вересня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом. Разом з тим, в матеріалах вказаної спадкової справи є заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини за законом. Після поданих заяв приватний нотаріус з метою реалізації прав спадкоємців надіслав на адресу ОСОБА_2 лист-повідомлення №63/01-16 від 10 червня 2025 року про необхідність надання підтверджуючих документів, які б надавали право останній на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 з терміном подання до 17 липня 2025 року. Однак, будь-яких документів, які б свідчили про підтвердження обов`язкової частки на спадкове майно остання нотаріусу не надала. Відповідно за результатами розгляду вказаних заяв приватний нотаріус видав на ім`я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інші спадкоємці, які б мали право на спадкування обов`язкової частки майна після смерті ОСОБА_3 судом не встановлені.

Вищезазначене свідчить про те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку на майно відсутні, у зв`язку не підтвердженням такого права.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважаю, що позовні вимоги в інтересах ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року).

Пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР № 45/5 від 31.10.1975 року, було визначено, що підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися, у тому числі, на підставі записів у погосподарських книгах.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності.

Окрім того, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

До набрання чинностіЗаконом України «Про власність», тобто до 15.04.1991 року, існували суспільні групи господарств робітничий та колгоспний двір, і відносини щодо них були врегульовані різними нормативно-правовими актами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP (1963 року) передбачалось, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону Української PCP «Про сільську раду депутатів трудящих Української PCP» 1968 року на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР № 69 від 25.05.1990 року, відповідно до п. 20 яких, суспільна група господарства встановлюється в залежності від роду занять голови господарства/сім`ї. Якщо будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи робітничий двір, то положення статей 120, 123 Цивільного кодексу Української PCP, застосуванню не підлягають. У таких випадках слід керуватись вимогами Кодексу про шлюб та сім`ю Української PCP (1969 року), за яким суб`єктами права спільної сумісної власності вважалось тільки подружжя.

Судом установлено, що об`єктом спадкування у цій справі, є житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була матір позивача ОСОБА_3 . Разом з тим, встановлено, інша частина вказаного житлового будинку належала позивачу, оскільки останній був членом колгоспного двору, що підтверджується виписками із по господарських книг колгоспного двору ОСОБА_3 , а його сестра ОСОБА_7 у 1988 році вибула із вказаного домоволодіння надалі у цьому будинку не проживала. Вказаний факт остання підтвердила, оскільки у поданій заяві з викладеними обставинами справи погодилась та щодо задоволення позовних вимог не заперечила.

Вказане узгоджується із правовою позицією п. 6 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Встановлено, що матері позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 належала житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав до суспільної групи колгоспний двір в чкому вона була головою.

Вказане спадкове майно за заповітом прийняв її син ОСОБА_1 , подавши у встановлений законодавством термін нотаріусу заяву про її прийняття, однак отримати свідоцтво про право власності не може у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Окрім того, спадкоємиця, яка подала заяву про прийняття спадщини за законом будь-яких підтверджуючих документів на обов`язкову частку у спадщині за законом нотаріусу не подала. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину судом не встановлені.

Суд визнає право позивача на частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була матір позивача ОСОБА_3 , оскільки згідно даних будинкової книги він проживав разом із матір`ю станом на 15 квітня 1991 року.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, доходжу висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити - визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 1216-1218, 1258, 1261, 1268-1270, 1273, 1296 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , до якого входить житловий будинок під літерою «А» загальною площею 84,5 кв. м., житловою площею 57,9 кв.м., тамбур «а», вхідні сходи «вх. сх.», Сарай «Б», прибудова «б», Сарай «В», прибудова «в», Гараж «Г», Огорожа №1, Ворота хв.№2, Огорожа №3, Замощення №4, Криниця «К».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Монастириська міська рада Чортківського району Тернопільської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Головуючий суддя А.З. Пасічник