п/с: 2/164/1003/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Шумік О.І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, вказуючи на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 25 лютого 2013 року рішенням Маневицького районного суду Волинської області було розірвано. Від даного шлюбу вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час є повнолітньою, навчається у Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка на денній формі навчання. Відповідач в добровільному порядку належної матеріальної допомоги на її утримання не надає, незважаючи на те, що ОСОБА_6 потребує такої допомоги. Позивач ОСОБА_2 не має можливості самостійно забезпечувати повнолітню дочку всім необхідним у повному обсязі. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення із заявою до суду та до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення 23-річного віку.

15 серпня 2025 року від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, згідно якого дані позовні вимоги він не визнає, вважає їх необґрунтованими, а тому в їх задоволенні просив відмовити. Вважає, що даний позов подано до суду неналежним позивачем ОСОБА_2 , так як дочка ОСОБА_6 на момент звернення до суду досягла повноліття. Просив суд врахувати, що у нього на утриманні перебуває мати ОСОБА_7 , яка являється пенсіонером, отримує невелику пенсію, дружина ОСОБА_8 та її неповнолітні діти від першого шлюбу ОСОБА_9 , ОСОБА_9 . Крім того, він сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_10 .

4 вересня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_3 , в якій представник позивача заперечила доводи відповідача у поданому до суду відзиві, вважає їх необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Просила суд врахувати, що ОСОБА_6 навчається на денній формі навчання у населеному пункті, який значно віддалений від місця проживання її батьків, постійно несе витрати на проїзд, харчування, житло, одяг, придбання канцелярських товарів, підручників, тощо. Навчаючись на денній формі навчання, вона не має можливості працювати та отримувати самостійно доходи, які б у повному обсязі забезпечували всі її потреби, а тому потребує від обох батьків матеріальної підтримки. Відповідач ОСОБА_3 має змогу надавати таку допомогу, оскільки є працездатною особою, отримує відповідний дохід, однак в добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання ОСОБА_6 не надає. Дочка фактично перебуває на повному утриманні позивача ОСОБА_2 . Доводи відповідача ОСОБА_3 про перебування на його утриманні матері ОСОБА_7 , дружини ОСОБА_8 , з якою він на даний час перебуває у шлюбі, її дітей від першого шлюбу, які не підтверджені належними доказами, не є підставою для відмови в задоволенні заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві, просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_6 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення із заявою до суду та до закінчення нею навчання, але не більше, як до досягнення 23-річного віку, а також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10000 гривень.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, будучи у встановленому законом порядку завчасно повідомленою судом про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 на виклик в судове засідання не з`явився, хоча у встановленому законом порядку завчасно повідомлявся судом про час та місце слухання справи, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши думку представника позивача ОСОБА_1 , яка в судовому засіданні не заперечувала щодо розгляду справи у відсутності позивача та відповідача, а також те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред?явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно з ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який 25 лютого 2013 року рішенням Маневицького районного суду Волинської області було розірвано. Від даного шлюбу вони мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач та відповідач проживають окремо. 8 серпня 2017 року Маневицьким районним судом Волинської області було видано судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20 липня 2017 року та до досягнення ними повноліття. 4 жовтня 2017 року постановою державного виконавця Маневицького ВДВС у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 54833449. Дочка ОСОБА_6 є повнолітньою, навчається у Тернопільському національному педагогічному університеті імені Володимира Гнатюка на денній формі навчання за контрактом. 24 лютого 2025 року стягнення аліментів на її утримання у виконавчому провадженні № 54833449 було припинено. Відповідач в добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дочки ОСОБА_6 не надає, незважаючи на те, що ОСОБА_6 потребує такої допомоги, а ОСОБА_3 має реальну можливість надавати таку допомогу. ОСОБА_6 зареєстрована та проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 , перебуває на її повному утриманні. Навчаючись на денній формі навчання, ОСОБА_6 не має можливості працювати та отримувати самостійно доходи, які б у повному обсязі забезпечували всі її потреби, а тому потребує від обох батьків матеріальної підтримки. Позивач ОСОБА_2 має постійне місце роботи, працює вчителем Старосільської гімназії - філії опорного закладу „Колківський ліцей Колківської селищної ради Луцького району Волинської області, однак не має можливості самостійно забезпечувати повнолітню дочку всім необхідним у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_3 має постійне місце роботи, працює в управлінні персоналу штабу військової частини за місцем проходження ним військової служби. Зазначені обставини підтвердила представник позивача в судовому засіданні, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 2 березня 2007 року та серії НОМЕР_2 від 8 серпня 2008 року, рішення Маневицького районного суду Волинської області від 25 лютого 2013 року, судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 8 серпня 2017 року, довідки від 7 квітня 2025 року про відвідування ОСОБА_6 занять з танців у танцювальному клубі „Bright Emotions & „Malvy, платіжних інструкцій про проведення оплати за заняття з танців від 4 лютого 2025 року, 13 березня 2025 року та 8 квітня 2025 року, довідки Тернопільського національного педагогічного університету імені Володимира Гнатюка № 67 від 3 вересня 2024 року, довідки відділу освіти Колківської селищної ради Луцького району Волинської області № 69 від 8 липня 2025 року, договору про навчання у закладі вищої освіти № ДН-1163 від 14 серпня 2024 року, договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою № пн-3972 від 14 серпня 2024 року, платіжних інструкцій про проведення оплати за навчання від 15 серпня 2024 року та 26 січня 2025 року, повідомлення Старосільського старостинського округу № 4 Колківської селищної ради Луцького району Волинської області № 45/01-12/2-25 від 11 вересня 2025 року, витягу з реєстру територіальної громади від 23 вересня 2025 року, посвідчення серії НОМЕР_3 від 26 липня 2023 року.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд враховує всі джерела, що утворюють її дохід, обов?язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) є обов?язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов?язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зробив висновок, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов?язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України) правовідносини щодо обов?язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов?язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов?язань, обов?язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що відповідачем ОСОБА_3 відповідно до ст. 81 ЦПК України не подано до суду належних доказів про розмір свого доходу щомісячно, а також про безпідставність заявлених позивачем ОСОБА_2 позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Аліменти на утримання неповнолітнього синаОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сплачуються відповідачем згідно судового наказу Маневицького районного суду Волинської області від 8 серпня 2017 року у визначеному законом мінімальному гарантованому розмірі, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У випадку недостатнього доходу для сплати аліментів в розмірі, визначеному рішенням суду, відповідач не позбавлений можливості в подальшому звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Суд не бере до уваги доводи відповідачаОСОБА_3 в тій частині, що у нього на утриманні перебуває мати ОСОБА_7 , яка являється пенсіонером, отримує невелику пенсію, дружина ОСОБА_8 та її неповнолітні діти від першого шлюбу ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , оскільки ним відповідно до ст. 81 ЦПК України у підтвердження вказаних обставин не подано до суду належних доказів.

Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 має можливість надавати допомогу на утримання своєї повнолітньої дитини, оскільки має постійне місце роботи та відповідний дохід, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,аліменти на її утримання в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 9 липня 2025 року та до закінчення нею навчання - 30 червня 2028 року, але не більше, як до досягнення 23-річного віку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 30 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно сторони, на яку судовим рішенням покладено витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; у межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем подано до суду квитанцію до прибуткового касового ордера № 15-09/01 від 15 вересня 2025 року на суму 10000 гривень, акт від 15 вересня 2025 року приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої (правової) допомоги № 06-06/01 від 6 червня 2025 року, договір про надання правничої (правової) допомоги № 06-06/01 від 6 червня 2025 року, додаткову угоду № 1 від 6 червня 2025 року (замовлення) до договору про надання правничої (правової) допомоги № 06-06/01 від 6 червня 2025 року, цивільно-правовий договір № 06-06/01 від 6 жовтня 2025 року.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов?язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач ОСОБА_3 у поданому до суду відзиві заперечував проти стягнення з нього витрат позивача на правничу допомогу, оскільки вважає їх стягнення з нього необґрунтованим.

Заявлені витрати на адвоката мають бути співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) в суді першої інстанції; обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, затраченим часом на надання таких послуг, що відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката безпосередньо пов?язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність вказаної справи, яка відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України відноситься до малозначних справ, час, витрачений адвокатом на виконання ним відповідних робіт (надання послуг).

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі „East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04, рішення у справі „Двойних проти України (пункт 80), рішення у справі „Гімайдуліна та інші проти України (пункти 34-36), рішення у справі „Баришевський проти України (пункт 95). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі „Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд бере до уваги, що розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги по даній справі не є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надані послуги, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що витрати позивача на оплату правничої допомоги на суму 10000 гривень є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим нею часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому слід зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з відповідача на користь позивачазгідно з положеннями ст.ст. 137, 141 ЦПК України підлягає стягненню 4000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на рахунок ГУК у Волин.обл./смт. Маневичі/22030101 (рахунок отримувача: UA0003560, код отримувача 38009371, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування суду - Маневицький районний суд Волинської області) 1211 гривень 20 копійок судового збору, а також на користь ОСОБА_2 4000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 182, 191, 199-200 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 9 липня 2025 року та до закінчення нею навчання - 30 червня 2028 року, але не більше, як до досягнення 23-річного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на рахунок ГУК у Волин.обл./смт. Маневичі/22030101 (рахунок отримувача: UA0003560, код отримувача 38009371, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування суду - Маневицький районний суд Волинської області) 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2025 року.

Суддя районного суду О.В. Невар