Справа № 589/4564/25
Провадження № 2/589/2424/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

30 вересня 2025 рокум. Шостка

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Теміров Ч.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на житло,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2025 позивач звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на житло.

Ознайомившись з даною позовною заявою, вважаю, що остання підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Також відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем у позові висуваються дві вимоги немайнового характеру:

1) визнати недостовірними відомості, внесені до електронного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо часток власності квартири за адресою АДРЕСА_1 ;

2) зобов`язати Міністерство юстиції України (як орган, що адмініструє реєстр) внести виправлені відомості відповідно до договору договору міни ААІ № 266572, 18.03.1997 посвідченого приватним нотаріусом Даниленко Є.О. р. № 212 (1/8 частина) та договору дарування ВМЕ № 655819, 01.06.2009, посвідченого приватним нотаріусом Сидоровою А.В. № 928, а саме: ОСОБА_1 володіє 5/8 частки квартири, ОСОБА_2 володіє 3/8 частки квартири.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом абз.2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 3028 грн, при цьому позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, тобто позивач за подання до суду даного позову мала сплатити 2422 грн 40 коп. судового збору.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та надати суду відповідні документи.

Також суд роз`яснює право на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати за наявності підстав, передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, у порушення п. 8, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, а також попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Крім того, позовна заява не відповідає вимогам п.4, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України, згідно з якими позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, заявляючи дві позовні вимоги немайнового характеру до двох юридичних осіб, позивач відповідачем по справі зазначає лише одну з них.

Крім цього, звертаючись із позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на житло, позивач за змістом позову оскаржує дії державного реєстратора.

З цього приводу суд зауважує, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміст позову - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог процесуального законодавства, що забезпечує прийняття суддею заяви та порушення ним провадження у справі.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Втім, у позовній заяві відсутнє посилання взагалі на будь-які норми матеріального та процесуального права, якими обґрунтовуються підстави звернення до суду із даним позовом.

Матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

У разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Зі змісту позовної заяви неможливо встановити запропонований позивачем спосіб поновлення порушеного права, підстави для висунення таких позовних вимог та підстави для виконання вказаних у позові дій саме заявленими особами, як і взагалі незрозуміло, які самі дії позивач оскаржує ті, що виникають з процедурних питань, чи ті, що випливають з порушення/невизнання/оспорювання права власності.

Отже, позивач має конкретизувати до кого пред`явлений позов; що саме він вимагає (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, наявність вказаних недоліків, за переконанням суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження, та тягне за собою правові наслідки, передбачені ч. 1 ст. 185 ЦПК України, а відтак вказану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання права власності на житло - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаного недоліку протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяЧ.М.Теміров