Провадження №2/523/7849/25
У Х В А Л А

"13" жовтня 2025 р.

Суддя Пересипського районного суду міста Одеси Кисельов В.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа: ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала до Пересипського районного суду містаОдеси позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідачі, які є рідними дітьми позивача та третьої особи, не проживають в квартирі тривалий час, а добровільно звільнити житло та знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою не бажають.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору - згідно наданих Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ роз`яснень у постанові №10 від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Відповідно ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», визначено, що за подання до суду юридичною особою або фізичною особою підприємцем позовної заяви немайнового характеру, судовий збір складає 1розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлено вимоги, що відносяться до категорії немайнових спорів.

Згідно з ч.3 абз.2 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли у позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Верховний Суд у складі Обєднаної палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 18.09.2023р. зазначив, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Якщо припустити, що у зазначеній справі існує лише одна вимога, то, відповідно, окремий розгляд вимог щодо різних відповідачів був би неможливим, враховуючи єдність цієї вимоги. У цій справі заявлено вимоги до трьох співвідповідачів. Причому якщо вирішити питання про права і обов`язки одного зі співучасників неможливо без вирішення питання щодо іншого співучасника), виникає факультативна співучасть, що потенційно означає, що зазначені вимоги могли б бути розглянуті в окремих провадженнях. І лише користуючись своїми диспозитивними правами позивач, об`єднав ці вимоги в одній позовній заяві, керуючись мотивами доцільності та принципом процесуальної економії.

Можливість пред`явлення кількох окремих позовів є одним з аргументів, який дозволяє виснувати, що у цій справі має місце не одна вимога, а кілька вимог щодо різних відповідачів. Із цим пов`язаний і другий аргумент, який випливає із можливості подачі окремих позовів, а саме, якщо б позивач подавав окремі позови про виселення, то мав би сплатити судовий збір за кожний із них.

Водночас, ані ЦПК України, ані Закон України «Про судовий збір» не містять норм, які б дозволяли зробити висновок, що законодавець хоче встановити більш сприятливі наслідки у вигляді сплати судового збору у меншому розмірі для випадків, коли позивач об`єднує вимоги до кількох відповідачів в одному позові. Навпаки, підкреслюється, що судовий збір має бути сплачений за кожну немайнову вимогу окремо, якщо заявлено декілька немайнових вимог (абзац 2 частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір»). У разі протилежного тлумачення має місце одна вимога про виселення щодо трьох відповідачів, то це матиме наслідком наступне: у ситуації, коли позивач звертається до суду одразу до всіх відповідачів, він має сплатити судовий збір у меншому розмірі, аніж у випадку, якщо позови будуть пред`явлені окремо щодо різних співвідповідачів. Поряд із цим, національне законодавство не містить жодних інших випадків, коли б пільги щодо сплати судового збору пов`язувалися б із об`єднанням або роз`єднанням позовних вимог.

.Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем пред`явлено позовні вимоги немайнового характеру до двох відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Таким чином, позивачу необхідно доплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з вищезазначеного, вважаю, що дана позовна заява подана з порушення вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України, у з в`язку з чим підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 190, 260, 261 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує п`яти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та підписано 13.10.2025р.

Суддя В.К. Кисельов