ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м.Суми

Справа №592/6887/24

Номер провадження 22-ц/816/824/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2024 року у складі судді Князєва В.Б., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» (далі по тексту ТОВ «КППВ») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило: стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27030 грн 20 коп. за період з квітня 2009 року по квітень 2021 року, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 12977 грн 48 коп. за період з листопада 2021 року до листопад 2023 року, заборгованість з абонплати у розмірі 2768 грн 18 коп. за період з липня 2009 року по липень 2014 року, заборгованість з абонплати у розмірі 666 грн 48 коп. за період з грудня 2021 року по листопад 2023 року, 1095 грн 88 коп. 3 % річних за період з 21 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року та 3190 грн 25 коп. інфляційних нарахувань за період з 21 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Свої вимоги мотивувало тим, що рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20 травня 2011 року та № 322 від 18 червня 2019 року ПАТ «Сумське НВО» визначено виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі для житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира АДРЕСА_2 у вказаному багатоквартирному будинку належить відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності. На підставі договорів відступлення права вимоги №108/2100069 від 29 листопада 2021 року та № 8/2100036 від 29 листопада 2021 року ТОВ «КППВ» набуло право вимоги по оплаті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ Сумське НВО», на суму 27030 грн 20 коп. за період з жовтня 2017 року по квітень 2021 та абонплати 2768 грн 18 коп. за період з липня 2009 року по липень 2014 року.

Співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин, тож з усіма співвласниками було автоматично укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20 жовтня 2021 року ТОВ «КППВ» визнано виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до рішення, у тому числі для будинку за адресою: АДРЕСА_3 . До 01 травня 2019 року товариством відповідачам надавалися послуги з централізованого опалення, а з 01 травня 2019 року - послуги з постачання теплової енергії. Відповідачі отримані послуги з централізованого опалення, поставки теплової енергії та абонплаті оплатили не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за період з квітня 2009 року по листопад 2023 року на загальну суму 43442 грн 34 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2024 року позов ТОВ «КППВ» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «КППВ» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27030 грн 20 коп. за період з квітня 2009 року по квітень 2021 року, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 12977 грн 48 коп. за період з листопада 2021 року по листопад 2023 року, заборгованість з абонплати у розмірі 2768 грн 18 коп. за період з липня 2009 року по липень 2014 року, заборгованість з абонплати у розмірі 666 грн 48 коп. за період з грудня 2021 року по листопад 2023 року, 1095 грн 88 коп. 3 % річних за період з 21 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року та 3190 грн 25 коп. інфляційних нарахувань за період з 21 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «КППВ» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп., тобто по 605 грн 60 коп. з кожного, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн., тобто по 625 грн з кожного.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині безпідставних та необґрунтованих вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивачем не було доведено набуття права вимоги заборгованості з абонплати на суму 2768 грн 18 коп., що виникла за період з липня 2009 року до липня 2014 року, а долученими до матеріалах справи договорами про відступлення права вимоги, підтверджується лише відступлення АТ «Сумське НВО» АТ «СМНВО-Інжиніринг», та в подальшому ТОВ «КППВ», права вимоги за основними договорами із боржником і тільки за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності, так як часткова оплата комунальних послуг не перериває строків позовної давності, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладену у постановах від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14, від 29 жовтня 2214 року у справі №6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі 6-154цс15, від 09 листопада 2016 року у справі №6-1457цс16.

Також зазначає, що судом першої інстанції порушено право відповідачів на рівний доступ до правосуддя, що полягало в направленні судових повісток не за зазначеними ними адресами проживання.

Позивачем у встановлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановив, що рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20 травня 2011 року визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води - ВАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» в межах території обслуговування згідно з додатком 1 (а.с. 41).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 18 червня 2019 року «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого палення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в м. Суми» виробниками та виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води визначено: ПАТ «Сумське НВО» і ТОВ «Сумитеплоенерго», в межах відповідних територій обслуговування (а.с. 42). Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради №426 від 23 липня 2019 року, №436 від 18 серпня 2020 року затверджені тарифи за надані АТ «Сумське НВО» послуги (а.с. 43, 44).

Згідно з договорами про відступлення права вимоги №108/2100069 від 29 листопада 2021 року, №8/2100036 від 29 листопада 2021, АТ «Сумське НВО» відступило на користь АТ «СМНВО-Інжиніринг», а «СМНВО-Інжиніринг» відступило на користь ТОВ «КППВ» право вимоги по оплаті фізичними особами, що проживають у місті Суми, заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО», у тому числі з квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , на суму 27030,20 грн та передано ТОВ «КППВ» (а.с. 53-59, 60-66).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради №627 від 20 жовтня 2021 року ТОВ «Котельня північного промислового вузла» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення в межах території обслуговування, визначеної додатком №1 до даного рішення, у тому числі, для будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.49).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №365150393 від 09 лютого 2024 року вбачається, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної спільної часткової власності: ОСОБА_3 1/4 частки; ОСОБА_1 1/4 частки; ОСОБА_4 1/4 частки; ОСОБА_2 1/4 частки (а.с.25-26).

Згідно довідок про заборгованість, станом на листопад 2023 року борг відповідачів за надані послуги з теплопостачання становить 40007 грн 68 коп., за абонплату, нараховану за період з грудня 2008 року до жовтня 2021 року 2768 грн 18 коп. та за період з грудня 2021 року до листопада 2023 року в сумі 666 грн 48 коп. (а.с. 28-33).

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами у спірному періоді не були належним чином виконані зобов`язання зі сплати за отримані послуги з теплопостачання, а тому права позивача порушені та підлягають судовому захисту. Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідачів про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи не встановлено порушення строків звернення до суду з позовом, так як відповідачі періодично частково вносили кошти на погашення боргу.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач має право, в тому числі, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, проте, такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 7 вказано Закону).

За змістом ч. 1 ст. 9 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Частинами 1 та 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Пунктами 33, 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 р. № 1022), передбачено, що плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з:

плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України;

плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зібраними по справі доказами встановлено, що відповідачам на праві спільної часткової власності, по частини кожному, належить квартира АДРЕСА_4 . Починаючи з 2004 року відповідачі несвоєчасно та не в повному обсязі вносили плату за надані послуги з теплопостачання і абонплату.

Заявник апеляційної скарги не спростовує існування заборгованості з теплопостачання у заявленому до стягнення розмірі, проте, вважає, що на час звернення до суду з позовом до частини боргу сплив строк позовної давності.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

За змістом ч. 3 ст. 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Крім того, підлягає врахуванню і положення пунктів 12 і 19 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Тобто, період з 03 квітня 2020 року до часу звернення до суду з позовом (01 травня 2024 року) не зараховується до строку позовної давності.

Пунктами 36-37 Типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМ України № 830, передбачено, що під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів).

У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості - в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу.

Верховний Суд у постанові від 26 грудня 2019 року №911/2630/18 зауважував, що у випадку, коли в графі платіжного доручення "призначення платежу" відсутні посилання на період, дату, номер договору, згідно якого здійснюється платіж, тощо, такий період має визначатись одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів. Якщо відповідні застереження у договорі відсутні, то у разі наявності заборгованості платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку: починаючи з тієї, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.

З довідок про заборгованість слідує, що починаючись з грудня 2004 року плата за послуги з теплопостачання вносилася несвоєчасно та не в повному обсязі.

У межах спірного періоду квітня 2009 року відповідачами вносилися кошти на часткове погашення боргу з теплопостачання, останній платіж було здійснено в лютому 2019 року.

Твердження відповідача, що кошти сплачувалися на погашення поточного боргу, колегія суддів вважає непереконливими, адже відповідачами не було подано суду першої інстанції доказів на підтвердження того, що при здійсненні перерахування коштів позивачу, зазначали призначення цих платежів, як погашення боргу нарахованого їм за спожиті послуги з теплопостачання за поточний місяць. Крім того, розмір внесених коштів не відповідає нарахованим платежам за відповідні місяці, та мала місце і внесення плати в період коли послуги з теплопостачання не надавалися.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачі в межах строків позовної давності вчиняли дії, які свідчать про визнання ними своїх зобов`язань зі сплати заборгованості за надані послуги з теплопостачання, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не було пропущено строки звернення до суду з позовом про стягнення боргу з теплопостачання.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів заборгованості з абонплати в сумі 2768 грн 18 коп., нарахованої у період з липня 2009 року по липень 2014 року включно.

Зокрема, як уже зазначалося, надавачем послуг з теплопостачання у період з липня 2009 року до липня 2014 року було АТ «СМНВО».

З долучених до матеріалів справи договорів відступлення права вимоги та переліків боржників фізичних осіб слідує, що АТ «СМНВО» передало АТ «СМНВО Інжиніринг», яке в подальшому передало позивачу, право вимоги до боржника ОСОБА_5 , адреса АДРЕСА_3 в сумі 27030 грн 20 коп., що є боргом за опалення.

Доказів на підтвердження набуття позивачем права вимоги за заборгованістю з абонплати за період з липня 2009 року до липня 2014 року на загальну суму 2768 грн 18 коп. позивачем надано не було, а тому підстав для стягнення цих сум колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає непереконливими твердження відповідача про порушення судом першої інстанції права на доступ до правосуддя, яке обґрунтовував направленням поштової кореспонденції не за місцем проживання, адже ОСОБА_1 є користувачем електронного суду і судові повістки надсилалися йому судом завчасно в його електронний кабінет.

За встановлених обставин справи, рішення суду на підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить скасувати в частині задоволення позову про стягнення заборгованості з абонплати за період з липня 2009 року до липня 2014 року включно в сумі 2768 грн 18 коп., ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пропорційно до частки задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивача належить стягнути в дольовому порядку судовий збір в сумі 2281 грн 90 коп., тобто по 570 грн 48 коп. з кожного, та 2355 грн 00 коп., тобто по 588 грн 75 коп. з кожного, витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції.

Також, пропорційно до частки задоволених вимог апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 належить стягнути 340 грн 08 коп. судового збору за апеляційний перегляд рішення суді.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2024 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» заборгованості з абонплати у розмірі 2768 гривень 18 копійок за період з липня 2009 року по липень 2014 року та ухвалити нове рішення, яким в цій частині вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» відмовити.

Викласти другий абзац резолютивної частини рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2024 року в такій редакції:

«Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 27030 гривень 20 копійок за період з квітня 2009 року по квітень 2021 року, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 12977 гривень 48 копійок за період з листопада 2021 року по листопад 2023 року, заборгованість з абонплати у розмірі 666 гривень 48 копійок за період з грудня 2021 року по листопад 2023 року, 1095 гривень 88 копійок 3 % річних за період з 21 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року та 3190 гривень 25 копійок інфляційних нарахувань за період з 21 травня 2017 року по 23 лютого 2022 року».

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2024 року змінити в частині розподілу судових витрат, стягнувши в дольовому порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2281 гривню 90 копійок, тобто по 570 гривень 48 копійок з кожного, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2355 гривень 00 копійок, тобто по 588 гривень 75 копійок з кожного.

В іншій оскаржуваній частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 жовтня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» на користь ОСОБА_1 340 гривень 08 копійок судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова