ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 жовтня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 743/786/25

Головуючий у першій інстанції Кравчук М. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1603/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою - адвокатом Цокало Тетяною Миколаївною, на рішення Ріпкінського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2025 року (місце ухвалення селище Ріпки) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №200306825 від 09.11.2020 в розмірі 45 945,64 грн, судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що 09.11.2020 між Акціонерним товариством «Банк Форвард» (далі по тексту АТ «Банк Форвард») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №200306825, відповідно до умов якого відповідачу відкрито рахунок для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за кредитним договором та надано кредит у розмірі 35 040 грн на строк 1462 днів у період з 09.11.2020 до 09.11.2024, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору.

Позивач зазначав, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та в строк, визначені умовами кредитного договору, що підтверджується виписками за кредитним договором.

25.07.2024 АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір № GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги.

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором № 200306825 від 09.11.2020 становила 45 945,64 грн, з яких: 11 367,35 грн заборгованість за тілом кредиту; 1,99 грн заборгованість за відсотками; 34 576, 30 грн заборгованість за комісією.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.07.2025 позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №200306825 від 09.11.2020 у розмірі 45945,64 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі і комісії, оскільки укладеним між сторонами кредитним договором передбачено нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо платності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Вказує, що позивачем надано виписку по особовому рахунку угоди № від 09.11.2020 за період з 08.04.2012 по 10.06.2023, з якої вбачається, що відповідач здійснював оплату. Загальний розмір плати відповідачем за обслуговування кредитного договору становить 34 952,50 грн, відповідачем фактично сплачено комісію за обслуговування кредиту в розмірі 34952,50 грн в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №200306825 від 09.11.2020, яка є нікчемною.

Стверджує, що у відповідача відсутня заборгованість за даним кредитним договором, відповідачем фактично сплачені кошти за нікчемною комісією.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення районного суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 звернулася до АТ «Банк Форвард» з метою отримання кредитних коштів та згідно умов договору підтвердила, що повністю розуміє всі умови договору, свої права та обов`язки за договором і погоджується з ними та прийняла на себе зобов`язання сплачувати платежі за кредитом. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав ОСОБА_1 грошові кошти на споживчі потреби. Відповідач у свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов`язувався погашати кредит, проценти та комісію за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором.

Зазначає, що Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Комісія, що стягується з відповідача, є комісією за обслуговування кредитної заборгованості, платою за комплекс послуг з адміністрування та супроводу кредиту, розрахунки, облік, а не за надання інформаційних послуг.

Відповідач певний період часу здійснював платежі на погашення кредитної заборгованості, у тому числі заборгованості за комісією. Зокрема, відповідно до виписки по особовим рахункам угоди №200306825, наданого позивачем, відповідач здійснював часткову оплату, в тому числі плату за розрахунково-касове обслуговування.

Звертає увагу суду на те, що відповідач не звертався до суду з окремими позовними вимогами про визнання недійсним кредитного договору (або його окремих частин), застосуванням наслідків недійсності правочину та/або перерахунку заборгованості відповідача. В межах розгляду даної справи, предметом позову є стягнення заборгованості, тому суд не має процесуальної можливості здійснювати перерахунок вже сплачених коштів на користь банку.

Наголошує, що відповідачем надано неправильний розрахунок сплаченої комісії, за яким загальна сума становить 34952,50 грн. Позивач вважає такий розрахунок необґрунтованим та таким, що не відповідає фактично здійсненим платежам. Арифметичний розрахунок зазначених в апеляційній скарзі платежів, не дає результат у розмірі 34952,50 грн, отже вимоги відповідача про зарахування сплаченої комісії в рахунок погашення заборгованості є неправомірними. Позивачем належним чином доведено та підтверджено наявність заборгованості у відповідача.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 09.11.2020 між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферту) №200306825, відповідно до умов якого відповідачу відкрито рахунок для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за кредитним договором та надано кредит у сумі 35 040 грн на строк 1462 днів у період з 09.11.2020 до 09.11.2024 (а. с. 7).

Відповідно до п. 1.1 та 1.2 кредитного договору позичальник просить відкрити рахунок, що буде використовуватися для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за кредитним договором та надати йому кредит шляхом зарахування суми кредиту на рахунок та її подальшого безготівкового перерахування з рахунку згідно з дорученням клієнта.

Відповідно до п. 6 кредитного договору підписанням оферти відповідачка підтвердила, зокрема те, що з моменту укладення договору про картку, клієнт зобов`язується в порядку та терміни, обумовлені умовами по карткам, сплачувати банку комісійні винагороди та інші платежі відповідно діючим в банку тарифам по карткам, а у випадку отримання кредиту в рамках договору про картку зобов`язується погасити кредит відповідно до умов по карткам, а також сплатити банку проценти за користування таким кредитом та інші платежі, передбачені діючими в банку тарифами по карткам.

Згідно з умовами, викладеними в кредитному договорі, щомісячна комісія, без ПДВ з 09.11.2020 до 09.01.2021 становить 0,00 грн, з 10.01.2021 становить 1398,10 грн.

Із зазначеними умовами відповідач ознайомлений при укладенні кредитного договору, про що свідчить підпис клієнта в договорі № 200306825 від 09.11.2020.

25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги (а. с. 50 -52).

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість за кредитним договором № 200306825 від 09.11.2020 становила 45945,64 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 11367,35 грн, заборгованість за відсотками 1,99 грн, заборгованість за комісією 34576,30 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі і комісії, оскільки укладеним між сторонами кредитним договором, передбачено нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів.

Проте апеляційний суд погоджується з висновкам суду першої інстанції частково, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України).

Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №761/33403/17).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона, повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами укладення кредитного договору № 200306825 від 09.11.2020 на суму 35 040 грн, строком на 1461 день (48 місяців).

25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, по яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом «Основні договори», надалі за текстом права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (п. 1 договору).

На підтвердження права вимоги за кредитним договором № 200306825 від 09.11.2020 до ОСОБА_1 матеріали справи містять: договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 25.07.2024, укладений між АТ «Банк Форвард» первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»; витяг з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами станом на 25.07.2024, де вказано ОСОБА_1 ; платіжна інструкція (безготівковий переказ в національній валюті) від 23.07.2024.

Отже, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 200306825 від 09.11.2020.

Свої зобов`язання перед банком ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у результаті чого виникла заборгованість. З розрахунку заборгованості та виписки за договором вбачається, що відповідачка користувалася кредитними коштами, що підтверджується даними про рух коштів по картці, в тому числі і перерахування, а також частковим погашенням наданих банком коштів.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як новий кредитор довело існування між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 кредитних правовідносин, підтверджено і факт отримання позичальником кредитних коштів.

У зв`язку з тим, що отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем в повному обсязі не повернуті, а також з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, отже колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог в частині стягнення боргу за тілом кредиту та відсотків, з урахуванням даних про погашення боргу.

Разом з тим, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, відсотків, стягнути з відповідача складові його повної вартості, зокрема заборгованість за комісією, яку стягнув суд першої інстанції.

Проте суд першої інстанції дійшов такого висновку з порушенням норм матеріального права, враховуючи наступне.

У рішенні від 11.07.2013, № 7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, однак вказаний Закон розмежовує платність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

На виконання вимог пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

Наведені висновки підтримані у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), а саме зазначено, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до матеріалів справи, 09.11.2020 між ТОВ «Форвард Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200306825, в якому вказано:

- назва продукту КОКО-КЕШ*;

- рахунок для погашення заборгованості НОМЕР_1 ;

- сума кредиту 35040 грн;

- строк кредиту 1462 дні, з 09.11.2020 по 09.11.2024;

- ставка по кредиту (на строкову частину основного боргу) 0,01% річних;

- ставка по кредиту (на прострочену частину основного боргу) 0,00001% річних;

- разова комісія, без ПДВ 0,00 грн;

- плата за пропущення платежів: першого пропуску 350 грн, другого (підряд) пропуску 350 грн, третього (підряд) пропуску 400 грн, четвертого (підряд) та кожного наступного (підряд пропуску) 400 грн;

- щомісячна комісія, без ПДВ: з 09.11.2020 по 09.01.2021 0,00 грн, з 10.01.2021 1396,10 грн (а.с.7).

Кредитний договір № 200306825 від 09.11.2020 ОСОБА_1 підписано власноручним підписом.

До кредитного договору надані підписані ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту, графік платежів за продуктом КОКО-КЕШ, опитувальник клієнта фізичної особи, договір про використання електронного підпису № 200306825 від 09.11.2020, заява приєднання (акцепт) ALDSG5 від 09.11.20250 до оферти щодо укладення договору добровільного страхування.

В тексті позовної заяви та наданому позивачем розрахунку заборгованості визначена загальна сума заборгованості ОСОБА_1 , яка складає 45945,64 грн, з яких:

- 11 367,35 грн заборгованість за тілом кредиту;

- 1,99 грн заборгованість за відсотками;

- 34 576,3 грн заборгованість за комісією (а.с. 13).

За даними графіку платежів за продуктом КОКО-КЕШ одним з видів платежів за кредитом, який стягується на користь банку є комісія за обслуговування заборгованості (а.с. 8 зворот - 9).

Таким чином, включення банком до суми заборгованості за договором складової заборгованості за комісією є необґрунтованими з вищевказаних підстав, оскільки встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів.

Враховуючи те, що умовами договору встановлено щомісячну комісію з 10.01.2021 в сумі 1398,10 грн, тому суд приходить до висновку, що положення кредитного договору № 200306825 від 09.11.2020, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Банк Форвард» є нікчемними, отже помилковими є висновки суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 34 576,3 грн.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо того, що плата за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць є нікчемною, знайшли своє підтвердження.

Судом апеляційної інстанції враховано, що у кредитному договорі вказано, що сума кредиту складає 35 040 грн.

З даних у вказаній виписці вбачається, що 09.11.2020 ОСОБА_1 отримала кредит у сумі 35 040 грн (а.с. 40 зворот), з яких: 30000,00 грн сума кредиту, 105,00 грн добровільне страхування життя, страхова премія за кожен місяць, що становить 5040 грн за період з 09.11.2020 по 09.11.2024 (а.с. 7, 8).

Згідно з даних виписки по особовим рахункам угоди № 200306825 від 09.11.2020 за період з 08.04.2012 по 10.06.2023 ОСОБА_1 сплачено в рахунок часткового погашення кредиту 20 931,98 грн, сума всіх оборотів складає 35 711,73 грн, вихідний залишок 14 779,75 грн (а.с. 41).

Крім того, за даними виписки по особовим рахункам за період з 11.06.2023 по 24.07.2024 ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу сплачено 5100 грн, з яких: 1 200 грн - 28.06.2023; 700 грн 31.07.2023; 700 грн 29.08.2023; 500 грн 29.09.2023; 500 грн 27.10.2023; 500 грн 01.12.2023; 500 грн 26.12.2023; 500 грн 06.05.2024 (а.с. 14-37).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складає 9010,01 грн (35040,00 грн (заборгованість за тілом кредиту) + 1,99 грн (заборгованості за відсотками) - 20931,98 грн (сплачені кошти відповідно до виписки за період з 08.04.2012 по 10.06.2023) - 5100,00 грн (сплачені кошти відповідно до виписки за період з 11.6.2023 по 24.07.2024), тому доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не враховано даних про сплату боргу знайшли своє підтвердження та є обґрунтованими.

За викладених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та постановлення судом апеляційної інстанції нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з врахуванням наведених мотивів.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Представництво інтересів ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у суді першої інстанції здійснював адвокат Усенко М.І. згідно з ордером на надання правничої допомоги серії ВС № 1374343 від 04.06.2025, виданого адвокатським об`єднанням «Апологет» (далі по тексту АО «Апологет») на підставі договору про надання правничої допомоги № 0206 від 02.06.2025 (а.с. 60).

02.06.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 0206, за умовами якого клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта (п. 1 Договору).

Згідно з п.п. 2.3 Договору вартість наданих послуг правничої допомоги за 1 (одну) кредитну справу складає: 7000 грн без ПДВ (а.с. 57).

09.06.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» укладено акт №646 наданих послуг (правової (правничої) допомоги), за яким підписанням цього акту сторони підтверджують факт надання АО «Апологет» та прийняття клієнтом послуг відповідно до положень укладеного ними договору про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 02.06.2025 (п. 1 акту).

Виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послуги згідно договору про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 02.06.2025.

Пунктом 3 акту передбачено, що сума наданих послуг відповідно до договору складає 7000 грн (а.с. 58).

09.06.2025 АО «Апологет» складено детальний розрахунок наданих послуг до Акту № 646 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0206 від 02.06.2025, за яким: усна консультація клієнта, щодо перспективи та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 30 хв; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год; погодження правової позиції клієнта у справі 30 хв; складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 год 30 хв; подання заяви до суду від імені клієнта 1 шт. Усього 6 год 30 хв, усього шт. 1 (а.с. 59).

Представництво інтересів ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснювала адвокат Цокало Т.М. згідно з ордером на надання правничої допомоги серії ВІ № 1318879 від 16.07.2025 виданого адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально на підставі договору про надання правничої допомоги № 1308 від 23.06.2025 (а.с. 101).

23.06.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Цокало Т.М. укладено договір № 1308 про надання правничої допомоги, його предмет полягає в наступному.

Пункт 1.1. Договору передбачає, що у відповідності до ст. 59 Конституції України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору на умовах визначених договором.

Права та обов`язки адвоката передбачені 2 розділом договору, а гонорар адвоката передбачений 3 розділом.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту (п. 3.1. договору).

Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються даним договором про надання правничої допомоги, детальним описом робіт (наданих послуг) або додатковою угодою до даного договору (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.3. договору передбачено гонорар (а.с. 102-105).

16.07.2025 адвокатом Цокало Т.М. складено детальний опис робіт (наданих послуг), за яким: надання усної консультації фіксована оплата, дата надання: 23.06.2025 складає 1 500 грн; підготовка та написання заяв по суті відзив по справі № 743/786/24 позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості фіксована оплата, дата надання, тобто складання відзиву: з 15.07.2025 до 16.07.2025 складає 7 500 грн. Станом на 16.07.2025 надано правничої допомоги на суму 9000 грн.

Відповідно до квитанції № 1308 від 23.06.2025 ОСОБА_1 сплатила адвокату Цокало Т.М. 9000 грн (а.с. 108).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №757/29103/20-ц зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.

При зверненні з позовною заявою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу 7000 грн, а при зверненні до суду з відзивом на позовну заяву ОСОБА_1 просила стягнути на її користь всі понесені судові витрати, в тому числі витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд враховує складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співмірності та доходить висновку, що заявлений ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» розмір в сумі 7000,00 грн на правничу допомогу є обґрунтованим, разом з тим заявлений розмір витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 адвокатом Цокало Т.М. в сумі 9000 грн є неспівмірним з розумною необхідністю витрат для цієї справи, а тому витрати, які підлягають стягненню з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 , слід зменшити до 7000 грн.

Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, апеляційний суд дійшов висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на суму 9010,01 грн, що складає 19,61% (9010,01 грн х 100% / 45 945,64 грн) від оскаржуваної суми боргу, необхідно пропорційно до задоволених позовних вимог стягнути витрати на правничу допомогу з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у розмірі 1 372,70 грн (7000 грн х 19,61% / 100%), а з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 627,30 грн (7000 грн х 80,39% / 100%).

Судом апеляційної інстанції враховано, що при зверненні до суду з позовною заявою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило 2 422,40 грн (а.с. 1).

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на 19,61% з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню 475,03 грн (2 422,40 х 19,61% / 100%) судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

Крім того, при зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 просила стягнути з позивача на свою користь 5000 грн витрат на правничу допомогу.

Представництво інтересів ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції здійснювала адвокат Цокало Т.М. згідно з ордером на надання правничої допомоги серії ВІ № 1329834 від 28.08.2025 виданого адвокатом, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально на підставі договору про надання правничої допомоги № 1308 від 23.06.2025 (а.с. 149 зворот).

28.08.2025 адвокатом Цокало Т.М. складено детальний опис робіт (наданих послуг), за яким: підготовка та написання заяв по суті апеляційна скарги на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.07.2025 по справі № 743/786/25 за позовом ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості фіксована оплата, дата надання, тобто складання апеляційної скарги: з 27.08.2025 до 28.08.2025 складає 5000 грн. Станом на 28.08.2025 надано правничої допомоги на суму 5000 грн.

Відповідно до квитанції № 1308-1 від 22.08.2025 ОСОБА_1 сплатила адвокату Цокало Т.М. 5000 грн (а.с. 153).

Отже, з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4019,50 грн (5000 грн х 80,39% / 100%) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 просила стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн судового збору

У зв`язку з частковим задоволення апеляційної скарги на суму 36 935,64 грн (45 945,64 грн 9010,01 грн), що складає 80,39 % від оскаржуваної суми, тому з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 921,05 грн (3 633,60 грн х 80,39% / 100%) судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29 липня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» у розмірі 9010,01 грн заборгованості за кредитним договором № 200306825 від 09.11.2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 475,03 грн судового збору та 1372,70 грн витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 5 627,30 грн витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 2921,05 грн судового збору та 4019,50 грн витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», 79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок № 1, корпус № 28, .

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ).

Повне судове рішення складено 13.10.2025.

Головуючий Судді :