РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року м.Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді Кусік І.В.,

з участю

секретаря судового засідання Редько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

23 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

У позовній заяві посилається на те, що з відповідачем у справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя у них не склалося, тому вони протягом року сімейних стосунків не підтримують.

За час подружнього життя в них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказує, що неповнолітні діти повністю перебувають на її утриманні, оскільки відповідач не цікавиться їх потребами. Діти проживають разом з нею. Добровільно надавати кошти на їх утримання відповідач не бажає, хоча може і повинен це робити. Відповідач є військовослужбовцем та отримує стабільний дохід. Усної угоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей та сплати аліментів між нею та відповідачем не досягнуто.

У зв`язку із наведеним просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою судді від 01 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 09 жовтня 2025 року, яке через неявку відповідача було відкладене на 21 жовтня 2025 року.

Представник позивача адвокат Кібальник В.П. в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не подав відзив та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 29 вересня 2006 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області), від якого мають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний факт стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 відповідно.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, однак сімейних стосунків не підтримують, неповнолітні діти зареєстровані разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У силу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачено статтею 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи те, що відповідач на даний час працює та має стабільний, регулярний дохід, так як є військовослужбовцем, що у відповідності до вимог ст. 184 СК України є підставою для стягнення аліментів у частці, стан здоров`я дітей та їх вік, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211 грн.20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, на підставі ст. ст. 180-182, 183, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Ківерці Волинської області, РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 липня 2025 року і до досягнення диітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн.20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча Ірина КУСІК