Справа № 554/3424/25
Номер провадження 2-з/948/6/25
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

16.10.2025 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бульбах Н.М., про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а :

15.10.2025 до Машівського районного суду Полтавської області надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Машівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2025 року у цивільній справі № 554/3424/25, у якій представник відповідача адвокат Бульбах Н.М., просить поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Машівського районного суду Полтавської області від 04.08.2025, яке ухвалене по цивільній справі № 554/3424/26 за позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з дати отримання відповідачем повного заочного рішення; переглянуте це рішення, скасувати його та призначити справу до розгляду в загальному порядкую.

Заява мотивована тим, що відповідач ОСОБА_1 участі в судовому розгляді справи не приймав, судових повісток та копій матеріалів позовної заяви не отримував, оскільки з серпня 2024 року і по цей час перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, про рішення суду дізнався у приватного виконавця, після чого особисто звернувся до суду на отримав його копію лише 07.10.2025. При цьому позовні вимоги визнає частково, не погоджується із нарахованими відсотками.

Одночасно із заявою про перегляд заочного рішення представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бульбах Н.М., подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі заочного рішення Машівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2025 року, яке ухвалене по цивільній справі № 554/3424/25 за позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також зупинення виконавчого провадження ВП № 79241918, відкритого 02.10.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Гуріною Т.В.

Заява мотивована тим, що відповідно до заочного рішення Машівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2025 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1358-4297 від 02.03.2024 у розмірі 53 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд цього рішення, оскільки вважає суму заборгованості завищеною та безпідставно заявленою позивачем. Але оскаржуване рішення суду набрало законної сили і приватним виконавцем Гуріною Т.В. відкрито виконавче провадження та розпочате примусове виконання судового рішення.

Отже, за таких обставин, заявник уважає, що позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» має цілком реальну можливість стягнути з нього грошові кошти за судовим рішенням, перегляд якого він ініціює перед судом. Викладене свідчить про порушення прав відповідача, а тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів.

Вивчивши заяву та надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Тобто законодавець серед передумов забезпечення позову визначає можливий вплив невжиття заходів забезпечення позову не тільки на виконання рішення суду, а й на можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Можливість забезпечення судом позову не пов`язується з тим, чи підлягає рішення суду, ухвалене по суті спору, примусовому виконанню. Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. І навпаки, якщо рішення у справі підлягатиме примусовому виконанню, вжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, не завжди може бути необхідним та співмірним із пред`явленими вимогами позову і відповідати характеру порушеного права позивача. Як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (див. пункти 40 - 43, 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року в справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23)).

Позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку (пункт 6 частини першої статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, стосується випадків, коли стягнення здійснюється на підставі виконавчих документів, які видані уповноваженими органами. Тобто зупинення стягнення на підставі виконавчого документа не поширюється на випадки оскарження виконавчого документу, виданого судом на виконання рішення суду, яке набрало законної сили. У частині третій статті 432 ЦПК України законодавець встановив спеціальні забезпечувальні заходи (зупинення виконання за виконавчим документом або заборона приймати виконавчий документ до виконання). Такі забезпечувальні заходи можуть застосовуватися судом, який розглядає заяву про виправлення помилки, допущеної при його оформленні або видачі виконавчого документу, чи про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2024 року в справі № 565/1607/23 (провадження № 61-2438св24)).

Як видно з матеріалів цивільної справи № 554/3434/25, дійсно, заочним рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 04.08.2025 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1358-4297 від 02.03.2024 у розмірі 53 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 93-95).

Це рішення набрало законної сили і 18.09.2025 суд за заявою позивача надіслав на його адресу виконавчий лист № 2/948/296/25 (№554/3424/25) (а.с. 101-105).

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

З урахуванням викладеного, оскільки рішення суду набрало законної сили, а забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили, не допускається, а тому суд уважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову потрібно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151 153, 353, 354 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бульбах Н.М., про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С. М. Косик