Справа № 669/701/25
Провадження № 2-о/669/56/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2025 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вишневського В.О.,

з участю: секретаря судового засідання Юрчук А.В.,

представника позивача адвоката Орендарчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Білогір`я цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дітей без участі матері,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2025 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Орендарчук В.О., звернувся до суду із заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_1 без участі матері ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 21 грудня 2001 року по 21 серпня 2020, який було розірвано за рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області. У шлюбі народилося п`ятеро дітей, троє з яких нині повнолітні, а двоє неповнолітніх проживають із батьком і перебувають на його утриманні.

ОСОБА_1 зазначив, що ще до розірвання шлюбу матір дітей залишила сім`ю, виїхала до м. Києва, де почала проживати з іншим чоловіком. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась спільна дочка ОСОБА_5 . Згодом відповідачка з дитиною виїхала проживати до Республіки Польща, де проживає й нині. Від часу залишення сім`ї вона не бере участі у вихованні дітей, не надає матеріальної допомоги та не виконує батьківських обов`язків.

З 2020 року позивач самостійно виховує та утримує дітей. У червні 2025 року його мобілізовано до ЗСУ, через що неповнолітні діти фактично залишилися без батьківського піклування, однак мати не виявила жодної турботи про них. З метою підтвердження факту самостійного виховання дітей для звільнення з військової служби заявник звернувся до суду.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 18 серпня 2025 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі з викликом заявника та заінтересованих осіб.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте його представник ОСОБА_6 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав в заяві, позов просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 будучи належним чином повідомленою, представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заінтересована особа орган опіки та піклування Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області будучи належним чином повідомленою, представник в судове засідання не з`явився, проте 09 жовтня 2025 року подав заяву, в якій заявлені вимоги визнав повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 21 серпня 2020 року у справі № 669/540/20 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Окрім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 06 травня 2009 року (актовий запис № 6) та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 08 грудня 2010 року (актовий запис № 9).

Неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають спільно із заявником за адресою: АДРЕСА_1 , але зареєстровані по АДРЕСА_1 , що підтверджується даними акту про встановлення факту місця проживання без реєстрації в житловому будинку (квартирі) та акту про встановлення фактичного проживання без реєстрації від 12 серпня 2025 року.

Окрім того, відповідно до акту про встановлення факту не проживання в житловому будинку (квартирі) від 12 серпня 2025 року, ОСОБА_2 має іншу сім`ю та проживає з нею за кордоном та фактично не проживає по АДРЕСА_1 . Факт перебування закордоном підтверджується та вбачається з копії закордонного паспорта № НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_2 .

Разом з тим, відповідно довідок від 14 липня 2025 року № 94 та № 95 ОСОБА_3 навчається у 11 класі, а ОСОБА_4 в 9 класі Сушовецького ліцею Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області та згідно довідки від 04 серпня 2025 року № 100 директорка навчального закладу зазначила, що батько учнів регулярно займався їх вихованням, діти щоденно відвідували школу, були доглянутими, мали все необхідне для навчання в школі, харчувалися в шкільній їдальні, обіди оплачував ОСОБА_1 . Участь батька у вихованні дітей є постійною та позитивно впливає на їх розвиток.

Довідкою від 18 липня 2025 року, виданою лікарем педіатром КНП «Білогірський ЦПМСД» встановлено, що ОСОБА_1 дійсно звертався на прийом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 23 червня 2025 року по теперішній час перебуває на військовій службі за призивом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_2 , зазначена відмітка про перетин 07.02.2024 року кордону з Республікою Польща.

Даними свідоцтва про народження, серії НОМЕР_5 виданого 29 вересня 2023 року (актовий запис № 83) підтверджується що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 є батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З первинної медичної картки від 13 вересня 2025 року форма № 001/о та № 534/9

з`ясовано, що стан здоров`я ОСОБА_1 середній після ушкодження ОСОБА_11 дроном, та призначено антибіотики для лікування поранення.

Згідно довідки, виданої лікарем ОСОБА_12 , ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні в КП «Дніпропетровська обласна клінічна офтальмологічна лікарня», відділення офтальмології № 1, м. Дніпро з вересня 2025 року по теперішній час, продовжує хворіти, разом з тим, відповідно довідки від 06 жовтня 2025 року № 01.5-03/1937, виданої солдату в/ч НОМЕР_6 ОСОБА_1 , зрозуміло, що він перебуває на стаціонарному лікуванні у неврологічному віділенні в КНП «Заліщицька ЦМЛ» з 02 жовтня 2025 року по даний час.

Рішенням виконавчого комітету Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року № 172 було затверджено висновок органу опіки та піклування Білогірської селищної ради про доцільність встановлення факту самостійного виховання дітей батькомп, яким орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити даний факт, оскільки батько дійсно доглядає за дітьми, в той час, коли мати знаходиться за кордоном та не переймається їх життям.

Допитані в судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що мати залишила сім`ю у 2020 році, оскільки почала проживати з іншим чоловіком, з яким наразі мешкає в Республіці Польща. Після її від`їзду вони лише кілька разів спілкувалися з нею телефоном. Під час розмов мати не пропонувала їм проживати разом і не виявляла особливої зацікавленості їхнім життям. Матеріальної допомоги від неї не отримували.

Після мобілізації батька вони залишилися проживати утрьох зі старшою сестрою ОСОБА_13 , якій 19 років. Зазначили, що, попри тимчасову відсутність батька, намагаються самостійно давати собі раду, однак їм бракує його турботи й піклування. За їхніми словами, батько завжди самостійно займався їхнім вихованням, дбав про них і забезпечував усім необхідним.

Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили ту обставину, що ОСОБА_1 бере активну участь у вихованні та утримання своїх неповнолітніх дітей, самотужки займається їх вихованням. Натомість мати дітей, не виявляє жодної турботи про них. П`ять років тому мати залишила своїх дітей і з цього часу жодної участі у їх вихованні та утриманні дітей не приймає. Їм відомо, що вона живе з іншим чоловіком, народила від нього дитину і на даний час проживає у Польщі.

Позивач, звертаючись в суд із заявою до ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дітей без участі матері, зазначив безпосередню мету встановлення такого факту, а саме самостійне виховання та утримання дітей за рішенням суду є підставою для звільнення військовозобов`язаного від мобілізації під час призову на військову службу.

У постанові Верховного Суду від 02 квітня 2025 року у справі 127/3622/24, провадження 61-12634св24) виклалено правовий висновок про те, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.

Порядок встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини в окремому провадженні визначений тому, що саме в порядку окремого провадження суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування.

Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.

Таким чином, встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дітей під час воєнного стану за відсутності спору між батьками має бути встановлений рішенням суду в справі, яка слухається в порядку окремого порядку із обов`язковим залученням до участі в справі як зацікавленої особи органу опіки та піклування.

Судом встановлено, що зацікавленій особі ОСОБА_2 відомо про розгляд судом даної заяви, в зв`язку з чим нею надано для дослідження судом копію свого закордонного паспорта з відміткою про перетин кордону, а також копію свідоцтва про народження дитини від іншого чоловіка. Будь-яких заперечень з приводу заявлених вимог ОСОБА_2 не надала, що свідчить паро відсутність спору між нею та заявником.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту, суд також приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових чи немайнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З наведених заявником у заяві обставин вбачається, що факт, який він просить встановити юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей заявнику потрібно з метою захисту прав та інтересів дітей та його прав, як батька.

Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Суд наголошує, що законом не визначено іншого порядку встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні особи, тобто, відсутній державний або інший орган, який уповноважений посвідчувати такий факт. Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає.

За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 141 СК, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 15 СК України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені ст. ст. 150-151 СК України.

За ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 грудня 1991 року, встановлено, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. ч. 1, 2 ст. 157 СК України).

Верховний Суд у своїй постанові від 30 березня 2025 року по справі № 542/1428/18 зазначив, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом батьком ОСОБА_1 та перебувають на його утриманні, позивач самостійно виховує дітей, створив усі умови для проживання сина та доньки, доглядає та піклується про їх стан здоров`я, забезпечує харчуванням, одягом, лікуванням, та дозвіллям.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, у контексті першочергового врахування інтересів дітей, які переважають над інтересами батьків, приходить до висновку, що заявник самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідне встановити факт самостійного виховання позивачем сина ОСОБА_3 та доньки - ОСОБА_4 , що не позбавляє права матір належним чином виконувати свої батьківські обов`язки в подальшому.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин судові витрати по справі у вигляді судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 294, 315, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дітей без участі матері задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_7 ), який проживає по АДРЕСА_1 , самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_8 ), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_9 ), без участі матері.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 484 гривні 48 копійок сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 ), місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_10 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа орган опіки та піклування Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області (), місцезнаходження: вул. Шевченка, 44 с-ще Білогір`я, Шепетівського району Хмельницької області;

заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_11 ), місцезнаходження: с. Мала Любаша, Рівненського району Рівненської області.

Повний текст рішення складено 15 жовтня 2025 року.

Суддя Василь ВИШНЕВСЬКИЙ