Номер провадження 2/211/3582/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

за головуванням - судді Гонтар А.Л.,

з участю секретаря судового засідання Костяк Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулась в Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Мотивує свої вимоги тим, що вони з відповідачем 29 квітня 2011 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 128. Фактично шлюбні стосунки припинено і одночасно припинено сумісне ведення господарства. Родина розпалася через відсутність взаєморозуміння. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 вересня 2025 року провадження по справі було відкрито та справу призначено у спрощеному провадженні із викликом сторін на 07 жовтня 2025 року (а.с. 18-19).

У судове засідання, позивач не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, проте надала заяву з клопотанням слухати позов за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надв заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу.

У зв`язку з неявкою сторін, відповідно до вимог зазначених у частині 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, висновує, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на таке.

Між сторонами виникли правовідносини, які визначені сімейним законодавством пов`язаним із розірванням шлюбу.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час

шлюбу та під час його розірвання.

У вимогах ст. 24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із частиною 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, згідно із вимогами зазначеними у статті 110 цього Кодексу.

За правилами, встановленими у ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 29 квітня 2011 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , про що зроблено актовий запис № 128 у Дзержинському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області (а.с. 4).

Подружжя спільного господарства не веде, спільним побутом не пов`язано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зважаючи на те, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини.

З огляду на вищеназвані обставини, суд висновує, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вважає не можливим примусити позивача або відповідача зберігати шлюб.

Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Як встановлено судом, при реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище.

При задоволенні позову про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалась зазначеним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, які спонукали наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

До початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову в повному обсязі, з цього виходить, що судом вирішується питання про повернення 50% від суми сплаченого судового збору, а саме, 605,60 грн., та стягнення з відповідача частини судового збору у зв`язку з визнанням позову у розмірі 605,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263-265, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб, укладений між громадянином України ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області та громадянкою України ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, який було зареєстровано 29 квітня 2011 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області про що складено відповідний актовий запис № (свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 ).

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - " ОСОБА_7 ".

Стягнути з ОСОБА_2 (народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету 50 відсотків від суми сплаченого судового збору згідно з квитанцією до платіжною інструкції №1206-5110-3594-9453 від 30.06.2025 року, а саме, в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 14 жовтня 2025 року.

Суддя: А. Л. Гонтар