Справа № 147/1456/25
Провадження № 2/147/565/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Почкіної О.М.,

із участю секретаря Бабчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26303,24 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 29.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , укладено кредитний договір № 200519372. Відповідно до Кредитного договору, на умовах повернення, платності, строковості, Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 7359,60 грн., з встановленим строком користування з 29.04.2016 по 29.04.2018, а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС, набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої Позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за Кредитним договором № 200519372. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку 1 до договору від 15.06.2020 №7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. Банк, правонаступником якого є Позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час Відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі у визначений строк. Станом на 07.08.2025 загальний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором становить 20100,56 грн, з яких: 6930,27 грн заборгованість за кредитом; 13170,29 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тому заборгованість відповідача становить 26303,24 грн: за кредитним договором № 200519372 від 29.04.2016 становить 20100,56 грн, сума збитків з урахуванням 3% річних 1807,40 грн сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 4395,28 грн. Відповідач не виконав свого зобов`язання: не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», ні на рахунки первісного кредитора. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість в розмірі 26303,24 грн та понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 28.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання, яке відбулося 08.10.2025 представник позивача не з`явився. В прохальній частині позовної заяви просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповіді на відзив відповідача не надавав.

Відповідач у судове засідання, яке відбулося 08.10.2025, не з`явилася. Судом вживалися заходи для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи шляхом скерування судових повісток за місцем його реєстрації, однак судові повістки повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

19.09.2025 представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що дійсно між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» 29.04.2016 було підписано заяву № 200519372, якою було відкрито поточний (банківський) рахунок та укладено кредитний договір № 200519372, відповідно до яких ОСОБА_1 (банківський рахунок № НОМЕР_2 ) отримує в кредит грошові кошти у розмірі 7359.60 грн строком на 730 днів з 29.04.2016 по 29.04.2018, розмір процентної ставки за кредитом 0.0001% річних, графік платежів: щомісячний платіж складає 455.00 грн. Позивачем безпідставно у позовній заяві зазначено, що ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до умов кредитного договору надав відповідачці у користування кредитні кошти в розмірі 7359,60 грн, із встановленим строком користування з 29.04.2016 р. по 29.04.2018, оскільки на підтвердження цього не надав належні та допустимі докази. Зокрема із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження наявності заборгованості за вказаним кредитом позивачем подано виписка по іншим особовим рахункам відповідачки в період з 23.05.2016 по 27.07.2020, ніж тому, який вказаний в заяві № 200519372 від 29.04.2016 - рахунок Клієнта № НОМЕР_2 . Також у вказаній виписці по рахунку зазначена початкова дата руху коштів 23.05.2016 року. Жодного доказу на підтвердження того, що позичальнику відповідно до умов договору від 29.04.2016 замість рахунку № НОМЕР_2 відкрито будь який інший не надано. Окрім того, в порушення вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» надані позивачем виписки не підписані ані уповноваженим представником Фонду гарантування вкладів, ані взагалі будь-якою посадовою особою, яка була відповідальна за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Тому дані виписки не можуть бути враховані судом як належні та допустимі докази. Згідно розрахунку, сума заборгованості за кредитним договором №200519372 від 29.04.2016, з 25/02/2019 до 23/02/2022 становить 20100,56 грн, сума інфляційних втрат 4395,28 грн, штрафні санкції 1807,40 грн, а всього загальна заборгованість 26303,24 грн. Розрахунок заборгованості є документом, що складений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких розрахунок був складений, не може бути доказом наявності заборгованості за договором, на якій наполягає позивач. Також представник відповідача у відзиві ставить під сумнів наданий Додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20.07.2020, оскільки з копії вбачається, що перша і остання сторінка є копіями відсканованими наявного документа, а друга і третя сторінка зроблені самостійно позивачем і видно, що не прошиті і не можуть становити цілий документ з попередніми сторінками. Також зазначає, що позивачем не було надано підписаного ним та банком акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року, у якому було б зазначено про передачу права грошової вимоги за кредитним договором № 200519372 від 29.04.2016. Наявний у матеріалах справи реєстр боржників, не є належним доказом передачі такого реєстру боржників, оскільки не містить дати, підписів сторін, а є лише додатком до вказаного договору і оформлений не належним чином. Також матеріали справи не містять ні оригіналу, ні копії вищевказаного кредитного договору. Тому представник відповідача вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором № 200519372 від 29.04.2016 року в загальному розмірі 26303,24 гривень, не надав доказів на підтвердження дійсного зарахування кредитних коштів позикодавцем на банківські рахунки відповідача (реквізити банківської платіжної картки), позивачем не доведено фактичного користування відповідачкою кредитними коштами, тому відсутні підстави задоволення позовних вимог позивача ТОВ «Діджи Фінанс». Крім того, просила розгляд справи проводити без участі відповідача та її представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення складено 13.10.2025, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 08.10.2025, датою ухвалення даного рішення є саме 13.10.2025 в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 29 квітня 2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем укладено кредитний договір №200519372, про надання споживчого кредиту на придбання товарів у сумі 7359,60 грн на строк 730 днів з 29 квітня 2016 року по 29 квітня 2018 року. Розмір процентної ставки 0,0001 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 3 %, починаючи з 11 місяця дії договору. Сукупна вартість кредиту: 50,57 % річних. Щомісячний платіж за кредитом становить 455,00 грн, що сплачується до 29 числа кожного місяця. Останній платіж за кредитом становить 465,56 грн.

Згідно з п. 3.1 заяви №200519372 ОСОБА_1 , власноручно підписавши 29.04.2025 заяву № 200519372, погодила дії Банку щодо надання її кредиту, відкриття рахунку та зарахування на нього кредиту, які банк здійснить протягом 30 днів з дня підписання цієї заяви.

Також п. 3.1 заяви № 200519372 встановлено, що кредит надається для забезпечення фінансування потреб, які містять разовий та чітко визначений цільовий характер на придбання товару. Прийняття банком оферти будуть його дії по відкриттю карткового рахунку, здійснені протягом 18 місяців з дати підписання позичальником заяви. Кредитний договір складають та є його невід`ємними частинами: Заява №200519372, Графік платежів, що містить крім іншого, інформацію про дати та розмір чергових платежів.

На підтвердження укладення договору позивачем надано заяву (оферту) № 200519372 від 29 квітня 2016 року (а.с. 15), анкету 2751461 від 29 квітня 2016 року (а.с. 16), графік платежів за кредитним договором 200519372 від 29 квітня 2016 року (а.с. 17, на звороті), довідку про умови кредитування (а.с. 18 на звороті).

Вказані документи містять особистий підпис відповідача.

Укладення між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 кредитного договору № 200519372 від 29 квітня 2016 року підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами та не оспорюється відповідачем.

Крім того, позивачем надано видаткову накладну № ОФТ-0059-12451833 від 29 квітня 2016 року та фіскальний чек про оплату товару (а.с. 20), що підтверджують отримання відповідачкою товару, який зазначено в заяві (оферті) № 200519372 від 29 квітня 2016 року (а.с. 15).

20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги (а.с.22-23), відповідно до умов якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору (а.с.25-27)

За цим договором ТОВ «Діджи Фінанс» набуває усі права кредитора, включаючи право вимоги до боржників, вказаних у Додатку 1 до цього договору в день настання відкладальної обставини, відповідно до п. 16-1 договору про відступлення права вимоги, але не раніше отримання Банком в повному обсязі коштів, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів(аукціону), переможцем яких став Новий Кредитор (п. 2 договору № 7_БМ.)

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16 апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі №910/11298/16 задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі №910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 №1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 №1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього (а.с.28-43).

Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви витяг з додатку 1 до Договору відступлення прав вимоги №7_БМ та платіжну інструкцію №25 від 09.07.2020 про сплату коштів, з якого вбачається, що ПАТ «Банк Михайлівський» відступив ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором № від 29 квітня 2016 року (а.с. 25-27), виписку по особовому рахунку та розрахунок заборгованості за кредитним договором 200519372 від 29 квітня 2016 року (а.с. 21), відповідно до яких сума заборгованості відповідачки за кредитним договором 200519372 від 29 квітня 2016 року складає 26303,24 грн, з яких: 20100,56 грн основна сума заборгованості за договором; 4395,28 грн сума інфляційних втрат; 1807,40 штрафні санкції з урахуванням 3 % річних.

При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами.

При ухваленні даного рішення суд керується наступними нормами.

Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом вказаних норм, позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредитодавцю ту суму кредиту, яка була ним отримана на підставі такого договору.

Розмір зобов`язання щодо повернення суми кредиту визначається не встановленим кредитним лімітом, а сумою фактично отриманого кредиту в рамках договору.

Згідно з положеннями статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Отже, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту..

Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. та від 17.12.2020 у справі №278/2177/15 дійшов висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підписавши заяву №200519372 від 29 квітня 2016 року разом з Графіком платежів та Умовами, що є складають кредитний договір № від 29 квітня 2016 року, відповідачка підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні при його укладенні, у виборі контрагента та умов договору, а також те, що він умови договору цілком зрозумів та приймав їх.

ПАТ «Банк Михайлівський» свої зобов`язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором, що підтверджується видатковою накладною № ОФТ-0059-12451833 від 29 квітня 2016 року та фіскальним чеком про оплату товару (а.с. 20), які відповідають умовам кредиту згідно із заявою (офертою) № 200519372 від 29 квітня 2016 року (а.с. 15).

Натомість відповідач, всупереч умовам договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, кредит не повернув, проценти за користування коштами не сплатив.

На підтвердження наявності заборгованості та її розміру позивач надав до суду виписку по особовому рахунку та розрахунок заборгованості за кредитним договором №200519372 від 29 квітня 2016 року.

Як вбачається з виписки про рух коштів відповідач отримав кредитні кошти в сумі 6930,27 від ПАТ «Банк Михайлівський».

Зі змісту заяви №200519372 від 29 квітня 2016 року вбачається, що кредит надається для забезпечення фінансування потреб, які містять разовий та чітко визначений цільовий характер на придбання товару, який зазначений у цій заяві. Відповідачкою також було власноручно підписано графік платежів до кредитного договору, в якому зазначено дату та суму чергового платежу для погашення основної суми кредиту, який разом з заявою №200519372 від 29 квітня 2016 року складають кредитний договір, відповідно до умов п. 3.1 заяви №200519372. Позивачем також надано видаткову накладну, що підтверджує отримання відповідачкою товару та фіскальний чек, який підтверджує отримання відповідачкою кредитних коштів, оскільки банк після підтвердження отримання відповідачкою товару, надав кошти на його придбання в магазині.

Тому виписка по особовому рахунку є не єдиним доказом наявності заборгованості відповідачки та оцінюється в сукупності з іншими доказами, які надав позивач.

У заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт та випустити на її ім`я картку, та здійснювати кредитування. З огляду на це, рахунок, який вказаний в заяві не є тим рахунком, на якому мало здійснюватися кредитування, а тому виписка по особовому рахунку відповідачки підтверджує, що банком було відкрито рахунок для здійснення кредитування.

Таким чином, вказане в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Відповідно до ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової вимоги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що перевищує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Позивачем надано докази переходу до нього права вимоги за договором про споживчий кредит №200519372 від 29 квітня 2016 року, що підтверджується укладеним 20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» договором № 7_БМ про відступлення прав вимоги, Реєстром договорів, права вимоги за яким відступаються та боржників за такими договорами, що є додатком 1 до Договору відступлення права вимоги № 7_БМ від 20.07.2020, платіжною інструкцією про сплату коштів за Договором відступлення права вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 та розрахунком заборгованості за кредитним договором №200519372 від 29 квітня 2016 року.

Сумніви представника відповідача щодо надання позивачем до матеріалів позовної заяви неналежно оформленого Додатку 1 до Договору відступлення права вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 є припущенням, тому не заслуговують на увагу і не приймаються судом.

Щодо доводів представника позивача про відсутність акту прийому передачі реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги суд зазначає, що відповідно до п. 2, 16-1 Договору відступлення права вимоги № 7_БМ від 20.07.2020, доказами переходу права вимоги до боржників є підписаний договір, Реєстр договорів, права вимоги за яким відступаються, та боржників за такими договорами, що є додатком 1 до Договору відступлення права вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 та платіжна інструкція про сплату коштів, які наявні в матеріалах справи та досліджені судом. Отже, позивачем надані належні, допустимі та достатні докази переходу до нього права вимоги за кредитним договором №200519372 від 29 квітня 2016 року.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача на його користь за Кредитним договором №200519372 від 29 квітня 2016 року заборгованість за кредитом в сумі 6930,27 грн та за відсотками в сумі 13170,29 грн. Позивачем не було надано розрахунок нарахованих відсотків. Згідно умов договору розмір процентної ставки становить 0,0001% річних. Також зі змісту кредитного договору не вдалося встановити порядок нарахування заявлених позивачем відсотків, тому суд прийшов до висновку, що підстави для стягнення таких відсутні.

Дослідивши матеріали справи, керуючись вищевказаними правовими нормами, суд дійшов до висновку, що хоча згідно умов договору сума кредиту становить7359,60, але позивач просить стягнути в сумі 6930,27 грн, то з відповідача слід стягнути 6930,27 грн. - заборгованість за тілом кредиту.

Щодо вимог в частині стягнення заборгованості інфляційних втрат та штрафних санкції з урахуванням 3 % річних, то суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість інфляційних втрат в сумі 1540,00 грн. з розрахунку 6930,27*1,30,27, та заборгованість з урахуванням 3 % річних в сумі 623,16, яких: за період прострочення грошового зобов`язання з 25.02.2019 до 31.12.2019 - 176,58 грн, що розраховано за формулою, згідно розрахунку заборгованості 6930,27*3%*310:365:100; за період прострочення грошового зобов`язання з 25.02.2019 до 01.01.2020 до 30.12.2020 - 207,91 грн, що розраховано за формулою, згідно розрахунку заборгованості 6930,27*3%*366:366:100; за період прострочення грошового зобов`язання з 01.01.2021 до 23.02.2022 - 238,67 грн, що розраховано за формулою, згідно розрахунку заборгованості 6930,27*3%*419:365:100.

Під час ухвалення судового рішення суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Позивач при зверненні до суду поніс витрати на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн, які просить стягнути з відповідача.

На підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених в суді надав:

- копію договору про надання правничої допомоги №26 від 15.02.2024 та додаткової угоди до договору№26 від 15.02.2024, укладеної 15.02.2024;

-детальний опис робіт виконаних Адвокатським бюро « Анастасії Міньковської».

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю;

- акт від 14.08.2025 про підтвердження факту надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З урахуванням наведеного, оцінюючи складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, враховуючи складання заяв по суті та відсутність судових засідань у цій справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 3000,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції №200519372 від 08.08.2025 позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,00 гривень.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, понесені позивачем витрати на сплату судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 837,32 грн, виходячи з такого розрахунку: 9093,43 грн (розмір задоволених позовних вимог)/26303,24 грн (розмір заявлених позовних вимог) х 2422грн (сума сплаченого судового збору).

Керуючись статтями 12, 76-81, 133, 137, 141, 247, 259, 263-268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» () заборгованість за кредитним договором 200519372 від 29 квітня 2016 року у розмірі 9093,43 грн (дев`ять тисяч дев`яносто три гривні 43 коп), з яких: 6930,27 грн (шість тисяч дев`ятсот тридцять гривень 27 коп.) основна сума заборгованості за тілом кредиту; 1540,00 грн (одна тисяча п`ятсот сорок гривень 00 коп.) сума інфляційних втрат; 623,16 грн (шістсот двадцять три гривні 16 коп.) 3 % річних.

У задоволенні решта позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» () 837,32 грн (вісімсот тридцять сім гривень 32 коп.) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» () витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп).

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», , місцезнаходження юридичної особи: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.М. Почкіна