Справа № 373/1217/25
Номер провадження 2/373/798/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої судді Залеської А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування

Представник позивача Руденко К.В. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» заборгованість за кредитним договором №7525 від 20.02.2024 в загальному розмірі 34160,00 грн, з яких: 3500,00 грн заборгованість за кредитом; 30660,00 грн заборгованість за відсотками. Також просить стягнути судові витрати у виді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7525 в електронній формі згідно з положеннями Закону України «Про електронну комерцію». Для укладення договору відповідач зареєструвався в Інформаційній телекомунікаційній системі ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» на вебсайті: https://procent.com.ua, зробив запит на отримання кредиту, ознайомився з умовами кредитного договору та Правилами надання грошових коштів у кредит, що перебувають у загальному доступі на сайті Товариства, прийняв пропозицію та підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором «396155», який був направлений позичальнику смс- повідомлення на мобільний номер НОМЕР_1 , зазначений відповідачем при реєстрації в ІТС товариства. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав бажаний кредит в розмірі 3500,00 грн строком на 365 днів (до 19.02.2025) шляхом безготівкового переказу коштів на платіжну картку відповідача 5355 57ХХ ХХХХ 0332 емітовану АТ «СЕНС БАНК», одразу після підписання договору. Кредит наданий зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 2,4% в день від суми залишку по кредиту (876 % річних), що передбачено у п. 1.2. договору. Періодичність платежів зі сплати процентів визначена кожні 20 днів згідно Графіку платежів (Додаток 1). Відповідач здійснив жодного платежу по процентам, як плати за користування кредитом та не повернув кредитні кошти, внаслідок чого за весь строк кредитування, вказаний у п. 1.3 договору (365 днів) відповідачу нарахована заборгованість у розмірі 34160,00 грн, до якої увійшли: 3500,00 грн неповернутий кредит, 30660,00 грн відсотки за користування кредитом у період з 20.02.2024 по 19.02.2025.

Ухвалою від 14.05.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено за клопотанням сторін.

Позиція відповідача згідно відзиву на позов

23.05.2025 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він виклав свої заперечення щодо несправедливих умов кредитного договору, згідно яких проценти за рік кредитування у десять разів перевищують суму кредиту. Також вказав, що позивач не довів факт видачі йому кредитних коштів безготівковим переказом та зарахування їх на відповідну банківську картку, а також не надав належного розрахунку боргу, зробленого на підставі первинних бухгалтерських та виписки по картковому рахунку позичальника. Зазначає, що дії позивача по нарахуванню явно непропорційної плати (процентів) суперечить принципу справедливості, добросовісності та розумності, які закріплені у ч.3 ст. 509 та ч.1,2 ст. 627 ЦК України, та повинні дотримуватись не лише боржником, а й кредитором у зобов`язальному правовідношенні, з урахуванням прав споживачів, які охороняються законом. Просив в задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості у повному обсязі відмовити та зменшити проценти за користування кредитними коштами.

Дослідження та оцінка письмових доказів

20.02.2024 між ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства (ІТС) на сайті https://procent.com.ua у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір № 7525 від 20.02.2024 в електронній формі, який мстить усі персональні дані відповідача та підписаний ним електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 396155, який був надісланий позичальнику смс-повідомленням на його мобільний номер телефону (а.с.32-40). Також тим самим одноразовим ідентифікатором відповідач підписав додатки до кредитного договору, а саме: Додаток №1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Графік платежів та реальна процентна ставка за кредитним договором № 7525 від 20.02.2024; Додаток № 2 «Інформаційне повідомлення» про згоду на обробку персональних даних; Додаток № 3, в якому позичальник повідомив контактні номери телефонів для взаємодії між ним та товариством (а.с. 41-44).

За змістом п. 1.5 Кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу інтернет ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», які затверджені 14.09.2023 наказом директора Товариства, №14/09-23П, розміщені на сайті https://procent.com.ua. та долучені представником до позовної заяви у роздрукованому вигляді (а.с.61-77)

Відповідно до умов Кредитного договору № 7525 від 20.02.2024 Товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 3500,00 грн (п. 1.1). Процентна ставка за користування кредитом фіксована та становить 2,4% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (річна процентна ставка становить 876,00 %) (п. 1.2). Строк надання кредиту/строк дії договору 365 днів зі сплатою кредиту в кінці строку кредитування. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього договору (пункт 1.3 договору).

Відповідно до положення п. 1.4 Договору товариство рекомендує позичальнику здійснити повне погашення нарахованих процентів та кредиту у день першого платежу по процентам 11.02.2024 у сумі 58180,00 грн, з яких: 3500,00 грн кредит; 1680,00 грн проценти за 20 днів користування кредитом.

За змістом п. 1.7. договору, товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб з номером маска/картки НОМЕР_2 , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється товариством через платіжний сервіс FONDY (ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС», без відкриття рахунків, веб-сайт https://fondy.ua).

Відповідно до пунктів 2.1.2, 2.1.6 Договору, Товариство має право: вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у разі порушення умов цього договору; повідомляти позичальника про дострокове повернення кредиту в особистому кабінеті або шляхом направлення йому смс-повідомлення за номером телефону в месенджер (Viber, Telegram, Whatsapp, тощо).

В пунктах 4.1, 4.2 Договору закріплено, що сума кредиту та проценти підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у пункті 9 цього Договору (Реквізити та підписи сторін) у строки відповідно Графіку у Додатку № 1. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня перерахування кредитних коштів на електронний платіжний засіб позичальника. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 4.7 кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати нарахованих процентів на строк більше ніж на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк повернення якого ще не настав. У такому разі позичальник зобов`язаний здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня отримання від товариства повідомлення про таку вимогу.

Додатком № 1 до кредитного договору № 7525 від 20.02.2024, є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, де міститься Графік платежів, що охоплює період з 20.02.2024 по 19.02.2025 (365 днів). У наведеному Графіку вказана чиста сума кредиту 3500,00 грн на початок строку, сплата якої передбачена у останній день цього строку. У зазначений період передбачено 18 платежів зі сплати процентів по 1680,00 грн кожні 20 днів (3500,00 грн х 2,4% х за 20 днів = 1860 грн). Останній 19-й платіж по процентам визначений 19.02.2025, які за п`ять днів становлять 420,00 грн. Загальна вартість кредиту для споживача станом на 19.02.2025 складає 34160,00 грн, з яких 3500,00 грн кредитні кошти; 30660,00 грн проценти.

Позивач надав Витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи товариства на сайті https://procent.com.ua, у формі роздруківки Анкети-заяви на кредит № 85543 від 20.02.2024, в якій вказані повні відомості про особу позичальника: ОСОБА_1 , включаючи всі персональні дані, реквізити паспорта ідентифікаційний номер, номер мобільного телефону та адреса електронної пошти, а також номер платіжної картки: НОМЕР_2 , відкритої АТ «СЕНС БАНК», на яку має бути перерахована сума кредиту. У цій заяві наведені істотні умови кредитування, на які погоджується позичальник, а саме: 3500,00 грн сума кредиту; 365 днів строк надання кредиту; процентна ставка: 2,4% за кожен день користування з періодичністю сплати процентів кожні 20 днів, річна процентна ставка 876 %. Також суду надано витяг з ІТС щодо процесу оформлення та розгляду заяви ОСОБА_1 та прийняте позитивне рішення по заяві (а.с.58-59)

Інший витяг (роздруківка) з інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства містить хронологію дій щодо укладання кредитного договору № 7525 від 20.02.2024, зокрема: 20.02.2024 о 13:06:01 позичальником підписано одноразовим ідентифікатором та відіслано Товариству електронне повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір (акцепт), а також зафіксована операція 20.02.2024 о 13:17 год по перерахуванню кредитних коштів на картку позичальника (а.с. 57).

TOB «ФК «ПРОЦЕНТ» свої зобов`язання за договором № 7525 від 20.02.2024 виконало, перерахувавши позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 3500,00 грн за номером картки (ПЕЗ) НОМЕР_3 , що підтверджено довідкою з системи «Fondy», яка видана платіжним провайдером ТОВ «ФК «Елаєнс», де окрім суми платежу та номеру картки, на який здійснено переказ, зазначено номер платежу: 748280664; номер операції в системі Fondу; дата проведення платежу 20.02.2024 та його призначення: за договір № 7525 від 20.02.2024 (а.с. 60).

Розрахунок заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за договором №7525 від 20.02.2024, який долучений позивачем до позовної заяви, свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 після отримання кредиту не здійснив жодного платежу по процентам, як передбачено Графіком платежів. Кредитні кошти в сумі 3500,00 грн не повернув. У свою чергу, позивач ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» дострокового повернення кредиту у порядку, передбаченому договором не вимагав, та склав розрахунок заборгованості зі щоденним нарахуванням процентів за ставкою 2,4% в день за увесь строк дії договору, починаючи з 20.02.2024 по 19.02.2025 включно (за 365 днів). У підсумковому значенні такого розрахунку загальна сума кредитної заборгованості визначена 34160,00 грн до якої включено: 3500 грн неповернутий кредит; 30660,00 грн проценти за користування кредитом (а.с. 45-56).

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №63 від 20.11.2024 ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» () є фінансовою установою, основним видом економічної діяльності, якої є: інші види кредитування (основний) - код 64.92. ТОВ «Фінансова компанія «Процент» має ліцензію на надання коштів та банківських металів у кредит, про що свідчить копія Витягу із Державного реєстру фінансових установ Національного банку України за №27-0026/55539 від 22.07.2024.

Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання.

Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про захист прав споживачів».

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.

За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 цього Закону нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачиться на користь споживача.

Частиною 5 ст. 12 цього Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції визначено неналежним чином.

Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду.

Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За змістом ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України.

На підставі поданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що 20.02.2024 між ТОВ «ФК «Процент» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено електронний кредитний договір № 7, за умовами якого (п. 1.1-1.3) відповідачу надано кредит в сумі 3500,00 грн на максимальний строк 365 днів (до 19.02.2025) зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,4% в день з періодичністю платежів по процентам кожні 20 днів. Останній платіж по процентам визначений датою 19.02.2025, що є кінцевою датою максимального строку користування кредитом і у цей день позичальник зобов`язаний повернути суму наданого кредиту.

Отже, судом встановлено, що між відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), який укладено в електронній формі та підписаний електронними підписами сторін (з боку відповідача одноразовим ідентифікатором), і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Без реєстрації та здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS-повідомлення, кредитний договір не був би укладений. Таке твердження повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19 та інших.

Надання позичальнику ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 3500,00 грн шляхом безготівкового переказу на рахунок за реквізитами платіжної картки (ПЕЗ) 512 0332, яку вказав позичальник при оформленні договору, доведено належними та допустимими доказами, а саме довідкою з системи «Fondy», яка видана платіжним провайдером ТОВ «ФК «Елаєнс» з усіма необхідними реквізитами про успішність відповідної платіжної операції.

Положення статті 46 Закону України «Про платіжні послуги» регламентує наступне: надавач платіжних послуг має право виконувати платіжні операції користувачів за допомогою/з використанням однієї чи кількох платіжних систем, учасником яких він є, або залучати для виконання платіжних операцій інших надавачів платіжних послуг як посередників; надавач платіжних послуг отримувача під час виконання платіжної операції з метою встановлення належного отримувача коштів за платіжною операцією ідентифікує особу. У разі невідповідності номера рахунку та/або коду отримувача надавач платіжних послуг утримувача має право: зупинити проведення платіжної операції на строк до чотирьох робочих днів. У разі неможливості встановлення належного отримувача надавач платіжних послуг отримувача зобов`язаний не пізніше четвертого робочого дня після надходження коштів повернути їх надавачу платіжних послуг платника із зазначенням причини повернення.

Зважаючи на неведене вище положення Закону про платіжні послуги, слідує висновок, що у разі, якщо б під час виконання платіжної операції по перерахунку кредитних коштів відповідачу ОСОБА_1 , відомості про нього, як про належного отримувача не підтвердились, то операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась.

Отже, кредитний договір № 7525 від 31.03.2024 між позивачем та відповідачем є укладеним і за його умовами відповідач ОСОБА_1 мав грошове зобов`язання перед кредитором ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» повернути кредитні кошти не пізніше строку, вказаного у п. 1.3 договору (365 днів), тобто до 19.02.2025. На цю дату згідно Додатку №1 (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту, Графік платежів) загальна вартість кредиту визначена для споживача у сумі 34160,00 грн, з яких: 3500,00 грн кредит; 30660,00 грн проценти за користування кредитом.

Разом з тим у змісті кредитного договору (п. 1.4) для мінімізації загальних витрат позичальника сторони передбачили інший більш короткий строк користування кредитом до 11.03.2024 (20 днів), що є першою датою платежу згідно Графіку. За змістом цього положення кредитного договору у випадку повернення кредиту та сплати процентів у день спливу вказаного у п. 1.4. строку (20 днів) вартість кредиту для позичальника становитиме 5180,00 грн, з яких: 3500,00 грн кредитні кошти; 1680,00 грн проценти.

Проаналізувавши та співставивши наведені вище положення кредитного договору, суд зробив висновок, що цей договір фактично має дві умови щодо строку надання кредиту, а саме: найбільш вигідний для споживача строк 20 днів з кінцевою датою повернення кредиту 20.04.2024 (п. 1.4) та максимальний строк користування кредитом 365 днів (п. 1.3), який застосовується у разі не повернення позичальником кредиту у дату закінчення рекомендованого кредитодавцем строку. З наведеного слідує висновок, що кредитним договором передбачена автоматична пролонгація строку дії договору до 365 днів від дня надання кредиту.

Примітним є те, що у кредитному договорі № 7525 від 20.02.2024 процентна ставка за користування кредитом 2,4% в день (п. 1.2) застосовується як протягом строку кредитування, вказаного у п. 1.3 та п. 1.4 договору так і у випадку неправомірного (понадстрокового) користування кредитом, у відповідності до ст. 625 ЦК України (п. 3.3).

На підставі складеного позивачем розрахунку судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 отримавши 20.02.2024 від позивача ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ» кредит в сумі 3500,00 грн, не повернув його і не сплати жодних процентів за користування коштами ні у так звану рекомендовану дату 11.03.2024 (п.1.4 договору), ні у подальшому до закінчення максимального строку, вказаного у п. 1.3 договору (до 19.02.2025), ні після цього строку до дня складання розрахунку (01.05.2025).

Перевіривши суму стягнення, яку позивач вказав у позовних вимогах (34160,00 грн), суд встановив, що розрахунок заборгованості зроблено із застосуванням денної процентної ставки, визначеної договором на усі випадки - 2,4 % в день та протягом максимального строку, вказаного у п. 1.3 договору (365 днів). Сума стягнення у позовній заяві відповідає загальній сумі вартості кредиту, що вказана в Додатку №1 до кредитного договору (3500 грн/ кредит + 30660,00 грн/ проценти).

Водночас, суд вважає за необхідне зменшити розмір процентів, які підлягають стягненню з відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 12 та ч. 1-3 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі.

Обставини справи свідчать, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання вже у першу дату обов`язкового платежу по процентам 11.03.2024 та в подальшому не здійснив жодного платежу. Тому позивач згідно умов кредитного договору (п. 4.7) мав право вимагати від боржника дострокового виконання його обов`язку у повному обсязі, у разі затримки платежу щонайменше на один календарний місяць. Тобто за місяць від дати прострочення, вже після 11.04.2024 позивач мав право припинити кредитування відповідача, висунувши йому вимогу дострокового повернення кредиту та сплати процентів за фактичний час користування кредитними коштами.

Таким правом позивач не скористався та по закінченню максимального строку кредитування, вказаного в договорі, а саме: станом на 19.02.2025 нарахував відповідачу проценти за 365 днів користування коштами за ставкою 2,4% в день, визначивши їх у сумі 30660,00 грн, що майже у дев`ять разів перевищує суму наданого кредиту (3500 грн).

У свою чергу відповідач, як слабша сторона кредитного договору, не міг вплинути на позивача - кредитора аби той, добросовісно здійснював свої права у зобов`язальному правовідношенні та на підставі п.4.7 договору, а також п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України припинив кредитування достроково, висунувши позичальнику вимогу повернути всю суму кредиту та проценти до спливу максимального строку, вказаного у п. 1.3 договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що нарахування позивачем процентів за користування кредитом протягом максимального строку, вказаного в договорі, при тому що відповідач навіть не приступив до виконання свого грошового зобов`язанням за кредитним договором, не відповідає основним засадам у зобов`язальному правовідношенні, визначеним у ст. 509 ЦК України, а саме: засадам добросовісності, розумності та справедливості, яких повинен дотримуватись кредитор у відносинах зі слабшою стороною споживачем послуг.

Окремо, перевіривши правильність нарахування відсотків, як плати за користування кредитом на відповідність вимогам закону, суд встановив наступне.

Пунктом 5 розділу І Закону України №3498-ІХ від 22.11.2023 (дата набрання чинності 24.12.2023) внесено наступні зміни до Закону України «Про споживче кредитування»:

- статтю 8 доповнено частиною 5 такого змісту «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.»;

- розділIV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 17 такого змісту: «Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів ? 2,5 %; протягом наступних 120 днів ? 1,5%.».

Кредитний договір № 7525 між ТОВ «ФК «Процент» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений 20.02.2024, тобто після спливу 58 днів з моменту набрання чинності вказаних вище змін до Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин на виконання вищезазначених вимог Закону нарахування процентів за вказаною в договорі денною стандартною ставкою 2,4 % могло здійснюватися позивачем протягом 61 днів від дня укладання кредитного договору (120 днів ? 58 днів = 62 дні). В подальшому, в наступні 120 днів кредитування максимальний розмір денної процентної ставки не міг бути вищим від 1,5 %, а після цього строку не вище 1% в день.

Таким чином, судом встановлено, що умови кредитного договору від 20.02.2024, якими передбачено застосування денної процентної ставки 2,4 % протягом 365 днів користування кредитом (п. 1.2 у взаємозв`язку з п. 1.3 договору), прямо суперечать положенням пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 5 ст. 8 цього Закону в редакції Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023., які кредитодавець не врахував ні при укладанні договору, ні у процесі кредитування відповідача, при тому, що позичальник, як слабша сторона договору споживач послуг, мав і має законні очікування, застосування до нього визначеного законодавчого обмеження щодо розміру процентної ставки за користування кредитом .

Вказане порушення в розумінні положень п. 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» є порушенням прав споживача щодо визначення йому належної плати (процентів) за кредит, що у свою чергу згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є підставою вважати нікчемними положення договору про застосування денної ставки процентів 2,4 %, протягом 365 днів кредитування, а також усі інші похідні від цього положення умови договору, в тому числі і Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Графіку платежів, що є Додатку №1 до договору.

Суд не вправі самостійно вносити будь-які зміни у кредитний договір у тому числі визначати плату за користування кредитними коштами, а тому приймає розрахунок по відсоткам за ставкою 2,4 % в день від суми наданого кредиту (3500 грн х 2,4% = 84 грн), обмеживши нарахування відповідних процентів строком 62 дні, що охоплює період з 20.02.2024 дата надання кредиту до 22.04.2024 - 120-й день з моменту набрання чинності Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума непровернутого кредиту 3500,00 грн та заборгованість за відсотками, що нараховані за ставкою 2,4 % (по 84 грн щодня) за 62 дні користування кредитом з 20.02.2024 по 22.04.2024, сума яких складає 5208,00 грн (84,00 грн х 62 дні).

Викладене у змісті позову твердження позивача, що на час укладання кредитного договору від 20.02.2024 денна процентна ставка в розмірі 2,4%, відповідала розміру, зазначеному у пункті 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», а тому на відповідні правовідносини не застосовуються обмеження щодо строків застосування такої ставки, не заслуговують на увагу та є неспроможними з точки зору Закону, яким обмежено плату за користування споживчим кредитом у чітко визначені строки. На переконання суду такі строки не є строками укладання договору, а є періодом кредитування за договорами, протягом якого застосовується денна процентна ставка в обмежувальному розмірі згідно закону, що повинно бути враховано в договорах споживчого кредиту, укладених після набрання чинності відповідних законодавчих змін ( після 24.12.2023).

Враховуючи все вищевикладене, оцінивши здійснення кредиторами своїх цивільних прав у зобов`язальному правовідношенні, на предмет добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України), а також на предмет зловживання правом у будь-якій формі (ч. 3 ст. 13 ЦК України), беручи до уваги положення пункту 17 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача.

Таким чином загальна сума заборгованості за кредитним договором № 7525 від 20.02.2024, яка стягується судом з відповідача на користь позивача, складає 8708,00 грн, з яких: 3500,00 грн заборгованість по кредиту; 5208,00 грн проценти за користування кредитом.

Вирішення питання розподілу судових витрат.

За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати: на професійну правничу допомогу.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачки судовий збір 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

Ціна позову позивачем визначена сумою стягнення 34160,00 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 8708,00 грн, що становить 25,50 % від ціни позову, то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача суд присуджує 624,12 грн судового збору (2 422,40 грн х 25,50 %).

Понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн представник позивача адвокат Руденко К.В підтверджує копією Договору про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024 укладеним з ТОВ «ФК «Процент»; актом приймання-передачі наданих послуг № 18 від 28.02.2025, в якому зазначено вартість підготовки позовних заяв про стягнення заборгованості по боржникам ТОВ «ФК «Процент» згідно реєстру № 1 від 28.02.2025 на загальну суму 100 000,00 грн; витягом з реєстру № 1 до акту приймання-передачі наданих послуг щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму 10 000 грн; платіжною інструкцією № 1937 від 28.02.2025 про оплату надання юридичних послуг по договору № 03/06/2024 від 03.06.2024 згідно акту № 18 від 28.02.2025 на загальну суму 100 000 грн; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412 на ім`я Руденка К.В.; копією довіреності від 03.06.2024.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд окрім положень щодо пропорційності такого відшкодування, керується положеннями частини 3 статті 141 ЦПК України та виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), їх обсягу, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та фінансового стану обох сторін, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Оцінюючи складність цієї справи як типову та малозначну, враховуючи предмет спору; якість змісту позовної заяви, де зовсім не викладені обставини, які вказують прострочення відповідачкою свого грошового зобов`язання, не розкрито неможливість приведення умов договору у відповідність до законодавчих обмежень в частині встановлення споживачу плати за користування кредитом (процентів); беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог та суму стягнення, суд зменшує заявлену позивачем суму витрат на професійну правничу допомогу та визначає їх в розмірі 3 000,00 грн, що відповідає критерію реальності, розумності та справедливості, а також є співмірним із наданими адвокатськими послугами у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» заборгованість за кредитним договором № 7525 від 20.02.2024 у загальному розмірі 8708,00 грн (вісім тисяч сімсот вісім гривень), з яких: 3500,00 грн кредит; 5208,00 грн проценти за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» понесені судові витрати в загальному розмірі 3624,12 грн (три тисячі шістсот двадцять чотири гривні, 12 коп.), з яких: 624,12 грн судовий збір; 3000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Учасники справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», , місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, м. Київ, 03124;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя А.О. Залеська