Окнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/592/24
Провадження № 2/506/25/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2025 року селище Окни

Окнянський районний суд Одеської області у складі

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

28.06.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

В обгрунтування позовних вимог, після їх уточнення, позивач зазначила, що 18.08.2017 року між нею та ОСОБА_4 був укладений цивільно-правовий правочин з приводу купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Між собою вони з ОСОБА_4 домовилися про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу. На підтвердження правочину ОСОБА_4 надав їй власноруч написану розписку та усно пообіцяв нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу, коли у нього з`являться на це кошти, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і правочин нотаріально посвідчений не був. Вказаний житловий будинок належав ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Столяр В.П., державним нотаріусом Красноокнянської державної нотаріальної контори Одеської області від 21.12.1992 року, реєстр. №2479. Згідно відповіді Новосамарського старостинського округу №7 Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, на час смерті ОСОБА_5 разом з ним була зареєстрована його дружина ОСОБА_2 , яка вважається такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована разом зі спадкодавцем. Так як житловий будинок, щодо якого заявлено позов, входить до складу спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_6 , то відповідачем позивач зазначила спадкоємця останнього за законом його дружину ОСОБА_2 , яка вважається такою, що прийняла спадщину. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з приводу належного оформлення договору купівлі-продажу будинку, який позивачу продав чоловік відповідача, але остання відмовилась це зробити, посилаючись на брак часу та коштів. При цьому відповідач зазначила, що не заперечує проти самостійного вирішення позивачем питання щодо права власності на вказаний будинок. Тому, оскільки між позивачем та ОСОБА_4 було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку, за вказаний будинок позивач передала відповідачу кошти, однак договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений через смерть ОСОБА_4 , позивач просила визнати договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку виконаним та дійсним та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок.

Ухвалою від 03.07.2024 року позовна заява була залишена без руху.

02.08.2024 року до суду надійшли усунення недоліків позовної заяви.

12.08.2024 року до суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

У період з 05.08.2024 року по 27.08.2024 року суддя Чеботаренко О.Л. перебувала у відпустці, а з 28.08.2024 року по 02.09.2024 року на лікарняному.

Ухвалою від 03.09.2024 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження по справі.

30.10.2024 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалами від 18.12.2024 року, 25.03.2025 року по справі витребувано докази.

Ухвалою від 25.03.2025 року уточнено анкетні дані відповідача ОСОБА_2 .

09.07.2025 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича.

11.07.2025 року позивачем до суду подана уточнена позовна заява.

Відзив на позов до суду не надійшов.

22.07.2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. до суду надійшли пояснення, в яких останній зазначив, що у його провадженні перебуває виконавче провадження №66465094, відкрите на підставі виконавчого напису №1414, виданого 22.06.2021 року приватним нотаріусом м. Києва Сазоновим О.М., про стягнення з боржника ОСОБА_7 заборгованості у розмірі 3078,36 грн. На підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», на майно боржника, зокрема житловий будинок, який є предметом спору, було накладено арешт. Арешт є чинним та не скасованим станом на дату подання цих пояснень. Таким чином, майно, щодо якого позивачка просить визнати право власності за собою, є об`єктом виконавчого провадження. Тому, на думку приватного виконавця, задоволення позовних вимог ОСОБА_1 призведе до фактичного виключення вказаного майна з-під дії арешту, що унеможливить виконання виконавчого напису та стягнення суми боргу, передбаченої виконавчим документом, у зв`язку з чим, він просив у задоволенні позову відмовити /а.с.160-161/.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві та доповнила, що після купівлі будинку вона фактично проживає в цьому будинку, а відповідач з чоловіком виїхали до доньки, яка наче як проживає в м.Дніпро, але куди саме їй невідомо, хоча і залишились зареєстрованими в цьому будинку. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням здійснення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку, на що остання погодилась, однак щоразу відкладала вирішення цього питання з різних причин, а в подальшому на її дзвінки перестала відповідати.

В подальшому позивач в судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає /а.с.181/.

Відповідач ОСОБА_2 неодноразово належним чином викликалась в судове засідання, однак до суду не з`явилась, надіславши заяву про розгляд справи у її відсутність, оскільки через віддалене місце проживання не може з`явитись до суду. Також в заяві відповідач зазначила, що вона підтверджує факт продажу у 2017 році її чоловіком ОСОБА_4 будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , про що її чоловік написав відповідну розписку. Нотаріально посвідчити договір не встигли, так як чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент його смерті вони проживали разом. Проти задоволення позову ОСОБА_1 вона не заперечує /а.с.145, 146/.

Тому справа розглянута у відсутність позивача та відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином /а.с.132/. Тому суд визнає причини його неявки в судове засідання неповажними і тому, відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, справа розглянута у його відсутність.

При цьому, у листі від 23.09.2025 року приватний виконавець Притуляк В.М. повідомив, що виконавче провадження №66465094 з примусового виконання виконавчого напису №1414, виданого 22.06.2021 року приватним нотаріусом м. Києва Сазоновим О.М., про стягнення з боржника ОСОБА_7 заборгованості у розмірі 3078,36 грн. завершено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням вимог виконавчого документа. Тому на теперішній час у нього відсутні заперечення проти задоволення позову ОСОБА_1 /а.с.179, 180/.

Судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу від 31.12.1992 року, укладеного між колгоспом «Дружба» Красноокнянського району Одеської області та ОСОБА_4 , колгосп «Дружба» продав, а ОСОБА_4 купив житловий будинок, що знаходиться в с.Новосамарка Красноокнянського району Одеської області. Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Красноокнянської нотаріальної контори Столяр В.П. та зареєстровано в реєстрі за №2479 /а.с.11-12, 47, 124-125, 126/.

Таким чином, на підставі вказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_4 був власником вказаного житлового будинку.

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Новосамарської сільської ради Красноокнянського району Одеської області від 27.06.2008 року №39 «Про присвоєння назв вулицям сіл: Новосамарка, Іванівка, Олександрівка», житловому будинку, який належить ОСОБА_4 присвоєно поштову адресу АДРЕСА_2 /а.с.10/.

Згідно наданого Новосамарським старостинським округом Окнянської селищної ради витягу з погосподарської книги с.Новосамарка №3 (особовий рахунок № НОМЕР_1 стор 10), вказаний житловий будинок рахується за ОСОБА_4 . За вказаною адресою рахується земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та споруд, площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,25 га /а.с.14/.

На ім`я ОСОБА_4 виготовлено технічний паспорт на вказаний житловий будинок /а.с.26-30/.

07.09.2020 року ОСОБА_4 склав розписку, в якій зазначив, що він підтверджує, що продав будинок разом із земельною ділянкою ОСОБА_1 15.08.2017 року /а.с.8/.

За повідомленням позивача, що не заперечувала відповідач, вона сплатила ОСОБА_4 кошти за придбання будинку, а останній передав їй будинок, вибувши з нього разом з сім`єю.

На підтвердження сплати частини коштів за будинок позивачем суду надані копії квитанцій, згідно з якими, через термінал Приватбанку було здійснено поповнення картки ОСОБА_4 , а саме: 14.10.2020 року на суму 545 грн, 30.10.2020 року на сумі 4500 грн, 30.10.2020 року на суму 4475,51 грн, 30.10.2020 року на суму 94,52 грн. Крім того, 02.11.2020 року здійснено поповнення картки ОСОБА_2 через термінал Приватбанку в сумі 2774,06 грн. Також позивачем долучено копії квитанцій Ощадбанку від 11.08.2020 року про поповнення картки на суму 2686,50 грн, а також від 22.07.2020 року про поповнення в сумі 4000 грн /а.с.9, зворот а.с.9/.

На підтвердження факту передачі їй будинку позивач надала копії облікової картки суб`єкта господарського обліку щодо спірного будинку та довідки Новосамарського старостинського округу №7 Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області.

Так, у обліковій картці об`єкта господарського обліку житлового будинку АДРЕСА_1 головою господарства вказаний ОСОБА_4 , який вибув у зв`язку зі зміною місця проживання 30.08.2017 року. Також зазначена ОСОБА_2 , яка значиться як дружина, яка вибула у зв`язку зі зміною місця проживання 01.05.2017 року. Крім того, в зазначеному будинку рахується ОСОБА_1 та її діти /а.с.16-21/.

При цьому, згідно Витягу з реєстру територіальної громади, позивач зареєстрована в зазначеному житловому будинку з 10.01.2007 року /а.с.7/.

Згідно Відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.03.2025 року №1244766, щодо ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , наявні відомості про обтяження у виді арешту нерухомого майна. Обтяжувач приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. /а.с.114/.

За інформацією, отриманою від приватного виконавця Притуляка В.М., станом на 16.06.2025 року на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка Валерія Миколайовича перебуває виконавче провадження №66465094 з примусового виконання виконавчого напису №1414, виданого 22.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу О.М. Сазонова про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заборгованості у загальному розмірі 3078,36 грн. Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем накладено арешт на майно боржника.

При цьому, за повідомленням приватного виконавця Притуляка В.М. від 23.09.2025 року, вищевказане виконавче провадження №66465094 про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 заборгованості у загальному розмірі 3078,36 грн, завершено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням вимог виконавчого документа. Враховуючи зазначене, на теперішній час у приватного виконавця Притуляка В.М. відсутні заперечення проти задоволення позову ОСОБА_1 /а.с.179/.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Смерть ОСОБА_4 зареєстрована Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис про смерть №1433 від 11.07.2022 року. Заявник ОСОБА_2 /а.с.89-91, 162/.

За повідомленням Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), згідно актового запису про шлюб №8 від 19.09.1981 року, складеного виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровано шлюб /а.с.139/.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_7 .

Згідно довідки про склад сім`ї, наданої Новосамарським старостинським округом №7 Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області від 25.12.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно мав реєстрацію до дня смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Також за вказаною адресою зареєстровані: дружина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невістка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . При цьому, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за вказаною адресою зареєстрована, але фактично не проживає з 2017 року /а.с.75, 128/.

За інформацією Новосамарського старостинського округу від 14.03.2024 року, в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 та був зареєстрований ОСОБА_4 , який був виписаний 08.08.2022 року на підставі повідомлення Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у зв`язку зі смертю. В даному будинку з 27.12.2019 року по даний час проживає ОСОБА_1 , 1990 року народження ,та її четверо неповнолітніх дітей /а.с.15, 16/.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини 1 та 2 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При цьому, ч.3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У поданій до суду заяві відповідач зазначила, що на момент смерті її чоловіка ОСОБА_4 , вона проживала разом з ним.

Згідно з копією актового запису про смерть ОСОБА_4 , заявником при реєстрації смерті останнього вказана відповідач ОСОБА_2 .

З огляду на надану Ананьївською державною нотаріальною конторою Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 не відкривалась. Відомості про наявність заповіту відсутні /а.с.85, 86/.

Отже, відповідач не подавала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

З урахуванням зазначеного, відповідач, як спадкоємець ОСОБА_4 за законом першої черги, відповідно до відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, а тому позивач правомірно визначила її відповідачем в даній справі.

Позивач зверталася до відповідача з пропозицією щодо нотаріального посвідчення укладеного договору купівлі-продажу /а.с.40, 41/, однак вказану пропозицію відповідач проігнорувала.

Частиною 1 статті 1 Цивільного кодексу України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

З наведеного вбачається, що спірні правовідносини в даній справі підпадають під визначення цивільних.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно з частиною 1 статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Частиною 3 статті 12 ЦК України передбачено, що особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

З наведеного вбачається, що особа має право відмовитись або передати своє право на майно шляхом укладення, зокрема, договору.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З позовної заяви вбачається, що позивач вважає, що її права не визнані та обрала відповідний спосіб їх захисту, передбачений пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до позовної заяви спірні правовідносини полягають у передачі відповідачем позивачу майнового права на житловий будинок.

Частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 2 статті 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною 4 статті 202 ЦК України визначено, що дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 4 статті 203 ЦК України визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд визнати вчиненим правочин, згідно з яким до неї від попереднього власника переходить право власності на житловий будинок, за що вона передала останньому певну суму грошових коштів.

Частиною 1 статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.656 ЦК України , предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Особливості купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості визначаються законом.

При цьому , відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом було встановлено, що на час складання ОСОБА_4 розписки про продаж ОСОБА_1 належного йому житлового будинку, ОСОБА_4 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 31.12.1992 року, тобто міг розпоряджатися вказаним нерухомим майном.

Ч.1 ст.657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Тобто законом встановлено умови щодо форми укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, будинку або іншого нерухомого майна, внаслідок якого відбудеться правомірний перехід права власності на таке майно.

Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

В ході розгляду справи встановлено, що на підставі домовленості між позивачем та ОСОБА_4 , останній передав позивачу житловий будинок, виїхавши з нього з сім`єю, а відповідач сплатила за вказаний будинок обумовлені договором кошти, тобто відбулося повне виконання договору, але ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і вказаний договір купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 нотаріально посвідчено не було.

Пропозицію позивача щодо нотаріального оформлення договору, адресовану відповідачу, як спадкоємцю ОСОБА_4 , відповідач проігнорувала.

При цьому, в надісланій до суду заяві відповідач підтвердила факт укладення її чоловіком ОСОБА_4 договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в с.Новосамарка Подільського району Одеської області з позивачем та не заперечувала проти визнання права власності позивача на вказаний житловий будинок.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13.07.1979 р., в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, ст. 1 у своїй суті забезпечує право власності».

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, дослідивши всі докази у сукупності, проаналізувавши приписи законодавства, беручи до уваги позицію відповідача, яка визнала позов та думку третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, який не заперечував проти задоволення позову, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок на підставі укладеного між нею та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.182 ЦК України, роз`яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно /житловий будинок/.

У своєму позові ОСОБА_1 не наполягає на стягненні судових витрат, а тому розподіл судових витрат у даній справі не здійснюється.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерій Миколайович (адреса місцезнаходження: 65082, м.Одеса, вул.Гоголя, буд.19, офіс 1, РНОКПП НОМЕР_5 ) про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Визнати право власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , вартістю 248892 грн., визнавши дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 15.08.2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Роз`яснити позивачу про необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Окнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

СуддяО. Л. Чеботаренко