Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1430/25
Провадження №2/711/1072/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

29 вересня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.

за участю

представника

позивача за довіреністю Петренко О.О.

представника третьої

особи адвоката Стратілатова К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Благоустрій» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_8 , Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради, Виконавчий комітет Черкаської міської ради, Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач КП «Благоустрій» Черкаської міської ради, через свого представника за довіреністю Петренко Оксану Олександрівну, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.06.2019 № 706 «Про затвердження акту прийому-передачі відомчого житлового фонду житлового будинку АДРЕСА_1 та гуртожитку по АДРЕСА_2 у власність територіальної громади м. Черкаси» було вирішено затвердити акти прийомупередачі відомчого житлового фонду житлового будинку АДРЕСА_1 та гуртожитку по АДРЕСА_2 у власність територіальної громади м. Черкаси з подальшою передачею їх на баланс комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради.

Згодом, рішенням Черкаської міської ради № 5-22 від 06.04.2021 «Про зміну назви комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради було перейменовано на комунальне підприємство «Благоустрій» Черкаської міської ради.

Як зазначено, комунальне підприємство «Благоустрій» Черкаської міської ради є балансоутримувачем гуртожитку АДРЕСА_2 та прибудинкової території, згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.06.2019 № 706. Відповідно до вказаного вище рішення та акту прийомупередачі даний гуртожиток та прибудинкова територія передані КП «Благоустрій» у господарське відання.

Позивач також вказує, що відповідно до інформації, наданої департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 31.01.2025 за № 2101/2976-01-10 в кімнаті АДРЕСА_3 зареєстровані наступні громадяни: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.10.2010, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 18.04.2012, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 05.10.2011, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 05.10.2011, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 19.09.2000, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 24.11.2016, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 26.05.2004, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , дата реєстрації невідома, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 28.02.2019.

Згідно з даними акту про фактичне не проживання особи за місцем реєстрації відповідачі: ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без поважних причин не проживають у вказаному вище житловому приміщенні з моменту реєстрації дотепер, тобто, понад один рік, обов`язки по утриманню приміщення не виконують, особистих речей в кімнаті не мають і, взагалі, кімнатою не цікавляться. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачам ніхто не чинив.

До теперішнього часу відповідачі не повідомляли адміністрацію КП «Благоустрій» обставин їх відсутності за місцем реєстрації. Із заявою про збереження за ними житлового приміщення на період їх відсутності не звертались. Відомості про місцезнаходження, місце фактичного проживання та роботи відповідачів КП «Благоустрій» не відоме. Також, будь-яких даних щодо збереження за відповідачами житлового приміщення від ЧДК ЖПП «Житлосервіс» (попереднього власника гуртожитку) на адресу КП «Благоустрій» не надходило.

У позовній заяві також вказано, що на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 06.12.2024 № 1672 «Про продовження права на оренду ліжко-місць у кімнатах, кімнат у гуртожитках та розірвання договору оренди кімнати», було продовжено право на оренду кімнати у гуртожитку ОСОБА_8 , 1996 р.н., кімната № НОМЕР_1 , площею 12 кв.м у гуртожитку по АДРЕСА_2 , строком на 1 рік на сім`ю у складі 3 особи (він, дружина ОСОБА_10 , 1990 р.н., син ОСОБА_11 , 2023 р.н.) (військовослужбовець) (рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 24.11.2022 № 1056).

Крім того, 13.12.2024 між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (наймодавець) та ОСОБА_8 був укладений договір оренди комунального житла, відповідно до якого орендодавець надав в користування орендарю кімнату № НОМЕР_1 , площею 12,0 кв.м у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 із фонду орендованого житла, де він фактично проживає та зареєстрований.

Позивач зазначає, що ОСОБА_8 фактично постійно проживає в кімнаті АДРЕСА_3 з 28.02.2019 дотепер, є військовослужбовцем, користується комунальними послугами та оплачує їх надання, виконує всі обов`язки наймача житла по утриманню приміщення, виконує поточні ремонти в кімнаті № НОМЕР_1 .

Водночас, відповідачі, які фактично не проживають за вказаною адресою, комунальними послугами не користуються та, відповідно, не сплачують, а рішення суду про визнання осіб (відповідачів) такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в свою чергу, може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_8 , в тому числі і на належне виконання умов договорів з виконавцями послуг щодо утримання гуртожитку забезпечення послугами тепло-, водо-, газо-, електропостачання.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати відповідачів, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 , особами, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме кім. АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 26.02.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Службу у справах дітей Черкаської міської ради та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_8 . Крім того, сторонам та третій особі встановлені строки для подачі заяв по справі. До того ж, зобов`язано Службу у справах дітей Черкаської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору, відповідно до вимог ч. 5 ст. 19 СК України.

25.03.2025 до суду надано висновок виконавчого комітету Черкаської міської ради як органу опіки та піклування м. Черкаси № 630-01-21 від 21.03.2025 з якого вбачається, що Службою встановлено, що малолітня ОСОБА_1 є ученицею Черкаської гімназії № 31. 11.03.2025 під час телефонної розмови з матір`ю дитини ОСОБА_2 встановлено, що вона проживає за кордоном, а Злата навчається в Черкаській гімназії № 31. Громадянка ОСОБА_2 заперечує проти зняття дитини з реєстрації місця проживання, оскільки малолітня залишиться без реєстрації місця проживання. З її слів, ні вона, ні батько дитини, ні сама малолітня у власності житла не мають, а тому зареєструвати місце проживання дитини за іншою адресою немає можливості. Крім того, малолітня ОСОБА_5 є ученицею Черкаського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів ліцей спортивного профілю № 34». Під час бесіди 11.03.2025 з матір`ю дитини ОСОБА_6 встановлено, що остання заперечує проти зняття дитини з реєстрації через відсутність можливості зареєструвати дочку за іншою адресою. Батьки дитини розлучені. Відповідач ОСОБА_6 , мати ОСОБА_12 , винаймає житло за договором оренди за адресою: АДРЕСА_5 . У власності ні вона, ні ОСОБА_12 житла не мають. З її слів, після народження дитини проживати в гуртожитку їй заборонила адміністрація, бо гуртожиток був призначений для проживання лише одиноких людей, та й умови проживання для новонародженої дитини були незадовільними. Громадянка ОСОБА_6 висловила бажання проживати за місцем реєстрації, щоб не орендувати житло. З огляду на викладене вище, беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Черкаської міської ради № 14/11 від 19.03.2025, орган опіки та піклування м. Черкаси при ухваленні рішення щодо визнання малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 , покладається на розсуд суду (т. 2 а.с. 126-128).

07.08.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Крім того, судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача Департамент житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради та Виконавчий комітет Черкаської міської ради.

Ухвалою суду, що занесена до протоколу підготовчого провадження від 26.05.2025 залучено до участі у розгляді справи законних представників неповнолітніх відповідачів: ОСОБА_1 , 2012р. народження ОСОБА_2 (відповідно до даних актового запису про народження №403 від 10.04.2012 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 ) та ОСОБА_5 , 2013р. народження - ОСОБА_6 ( відповідно до даних актового запису про народження №779 від 03.07.2013 ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_5 ).

29.09.2025 представником позивача за довіреністю Петренко О.О. подано до суду заяву № б/н від 29.09.2025 про відмову від позову та закриття провадження у цій справі, в частині позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_9 , на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з його добровільним зняттям з реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою суду від 29.09.2025 дану цивільну справу, в частині пред`явлених позовних вимог до ОСОБА_9 , - закрито провадженням, у зв`язку з відмовою в цій частині від позову.

У судовому засіданні представник позивача КП «Благоустрій» Черкаської міської ради за довіреністю Петренко О.О. підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі, на підставі обґрунтування, що наведене у позовній заяві та з урахуванням доданих до неї доказів. Крім того, зазначила, що судові витрати сторона позивача залишає за собою та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законним представником якої є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_6 та законні представники відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_5 не з`явилися, хоча неодноразово повідомлялися судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст.ст.223, 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідачів належним чином. Крім того, законні представники ОСОБА_2 та ОСОБА_6 повідомлялися про судовий розгляд справи смс-повідомленнями на номери мобільних телефонів, які повідомив під час підготовчого провадження представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради та, які зазначені у висновку Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 21.03.2025. Відзиви подано не було, про поважність причин неявки не повідомлялося. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи.

В судове засідання третя особа ОСОБА_8 не з`явився, хоча повідомлявся судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи у встановленому законом порядку.

У судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_8 адвокат Стратілатов К.Г. просив задовольнити позовні вимоги КП «Благоустрій» у повному обсязі. Додатково пояснив, що ОСОБА_8 мешкає з 2019 року за адресою: АДРЕСА_4 . Чужого майна у цій кімнаті немає, комунальні послуги він сплачує, заборгованості немає. До того ж, просив врахувати, що ОСОБА_8 не є членом сім`ї відповідачів.

У судове засідання представник третьої особи Департаменту житлово-комунального господарства Черкаської міської ради не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, у матеріалах справи наявне клопотання представника за довіреністю Найчук Г. про розгляд справи без участі представника Департаменту. Заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, 01.09.2025 представником Служби за довіреністю Барабанщиковою О.А. подано заяву від 01.09.2025, в якій вона зазначила, що висновок Виконавчого комітету Черкаської міської ради як органу опіки та піклування № 630-01-21 від 22.03.2025 підтримує та просить врахувати при ухваленні рішення.

У судове засідання представник третьої особи Виконавчого комітету Черкаської міської ради не з`явився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Письмові пояснення по суті позову не подані.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачів, які повідомлялася судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи.

Враховуючи думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідно до рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 25.06.2019 № 706 «Про затвердження акту прийому-передачі відомчого житлового фонду житлового будинку АДРЕСА_1 та гуртожитку по АДРЕСА_2 у власність територіальної громади м. Черкаси» вирішено затвердити акти прийому-передачі відомчого житлового фонду житлового будинку АДРЕСА_1 та гуртожитку по АДРЕСА_2 у власність територіальної громади м. Черкаси, з подальшою передачею їх на баланс Комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради.

Також встановлено, що рішенням Черкаської міської ради від 06.04.2021 №5-22 «Про зміну назви Комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» змінено найменування КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради на КП «Благоустрій» Черкаської міської ради. Крім того, цим рішенням затверджено Статут КП «Благоустрій» Черкаської міської ради.

Згідно з рішенням Черкаської міської ради від 26.01.2023 №35-24 «Про затвердження Статуту Комунального підприємства «Благоустрій» Черкаської міської ради» затверджено нову редакцію Статуту КП «Благоустрій» Черкаської міської ради, відповідно до якого КП «Благоустрій» Черкаської міської ради здійснює управління майном комунальної власності, переданим на баланс, в оперативне управління чи господарське відання підприємства, а також має правомочність укладення на підставі рішення, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради, договору найму жилого приміщення у будинках державного, комунального і громадського житлового фонду з наймачами громадянами, зміна та розірвання таких договорів, у порядку встановленому законодавством.

З матеріалів справи вбачається, зокрема, з відповіді № 2101/2976-01-10 від 31.01.2025, наданої департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради, за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 31.01.2025, зареєстровані такі особи:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 28.02.2019 дотепер;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.10.2010 дотепер;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 18.04.2012 дотепер;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 05.10.2011 дотепер;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 05.10.2011 дотепер;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 19.09.2000 дотепер;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 24.11.2016 дотепер;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 26.05.2004 дотепер;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (дата реєстрації невідома).

Водночас, у ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.08.2025 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади № 2025/012515910 від 29.08.2025 та відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру № 1828491 від 29.09.2025.

Крім того, з акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 13.02.2025, засвідченим в.о. директора КП «Благоустрій» Черкаської міської ради Сопілковим А.А., вбачається, що у кімнаті АДРЕСА_3 фактично не проживають з дня реєстрації, тобто більше одного року, зокрема відповідачі: ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Їхніх особистих речей у кімнаті немає, оплату комунальних послуг вони не здійснювали, інші обов`язки по утриманню приміщення не виконували. Крім того, під час розгляду справи, встановлено, що всі відповідачі не перебувають у родинних відносинах з третьою особою по справі ОСОБА_8 .

За даними листа Департаменту ЖКК Черкаської міської ради від 22.04.2025, що надано на звернення адвоката Стратілатова К., вбачається, що рішенням Черкаської міської ради від 18.10.2018 №2-3690 у комунальну власність територіальної громади міста Черкаси передано гуртожиток по вул. В.Чорновола, 245/1 від Української державної будівельної корпорації «УКРБУД». На підставі рішень виконкому Черкаської міської ради, починаючи з 2019 року на користування кім. АДРЕСА_3 укладались договори оренди лише з ОСОБА_8 , 1996р. народження. Виконкомом міськради не приймалися рішення про надання кім. 308 в цьому гуртожитку та не укладались договори оренди з особами зазначеними у листі адвоката, тобто відповідачами по справі. Інформація, на підставі яких право установчих документів, здійснено реєстрацію осіб (відповідачів) в департаменті ЖКК відсутня.

За даними акту приймання-передачі відомчого житлового фонду у власність територіальної громади АДРЕСА_2 , вбачається, що 31.05.2019 комісія провела обстеження житлового будинку, що знаходиться за цією адресою, і належить Черкаському державному комерційному житлово-побутовому підприємству «Житлосервіс», і встановила, зокрема, що житловий будинок гуртожиток введений в експлуатацію житлового будинку у 1973 році.

Крім того, за даними листів Державного архіву Черкаської області від 01.05.2025 та архівного відділу Департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради від 12.05.2025, - відсутні документи Черкаського державного комерційного житлово-побутового підприємства «Житлосервіс», у тому числі: ордери на жилу площу (ліжко-місця), договори на надання ліжко-місця, картотеки стосовно гуртожитку, що по АДРЕСА_2 .

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити правові підстави, які стали наслідком реєстрації місця проживання всіх відповідачів по цій справі.

Судом також встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1672 від 06.12.2024 «Про продовження права на оренду ліжко-місць у кімнатах, кімнат у гуртожитках та розірвання договору оренди кімнати» було продовжено право на оренду кімнати у гуртожитку ОСОБА_8 , 1996 р.н., кімната № НОМЕР_1 , площею 12 кв.м у гуртожитку по АДРЕСА_2 , строком на 1 рік, на сім`ю у складі 3 особи (він, дружина ОСОБА_10 , 1990 р.н., син ОСОБА_11 , 2023 р.н.) (військовослужбовець) (рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1056 від 24.11.2022).

Крім того, 13.12.2024 між Департаментом житлово-комунального комплексу Черкаської міської ради (наймодавець) та ОСОБА_8 укладено договір оренди комунального житла, відповідно до якого орендодавець надав в користування орендарю кімнату № 308, площею 12,0 кв.м, у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , із фонду орендованого житла.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 фактично постійно проживає у кімнаті АДРЕСА_3 , з моменту його реєстрації, а саме 28.02.2019. Вказаний факт підтверджується, зокрема, актом опитування сусідів № 600 від 02.04.2025, який посвідчено заступником директора департаменту начальником управління соціальної допомоги та компенсаційних виплат Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради Бінусовою К.

До того ж, як вбачається з відмітки у паспорті громадянина України ОСОБА_8 серії НОМЕР_2 від 31.10.2012, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , з 28.02.2019.

Таким чином, встановлено, що всі відповідачі не мешкають у вказаній вище кімнаті у гуртожитку з моменту їх реєстрації, їхніх особистих речей у кімнаті немає, добровільно вони не знялися з реєстрації за вказаною адресою. Суд вважає, що відповідачі повністю втратили зв`язок з помешканням, оплату за комунальні послуги не здійснюють, не займаються утриманням житла, жодна кореспонденція за вказаною адресою ними не отримується. Судом також не встановлено жодних обставин щодо вчинення будь-якими особами перешкод відповідачам у користуванні житлом. Крім того, відсутні об`єктивні дані вважати, що відповідачі не проживають у помешканні з поважних причин. Встановлено, що вони не зверталися у визначеному законом порядку щодо бронювання за ними житла, як і не повідомляли про те, що вони не користуються житлово-комунальними послугами, які надавалися до цього помешкання.

Оскільки відповідачі не використовують жиле приміщення за цільовим призначенням, у ньому проживає інша особа на законних підставах, то позивач, враховуючи його повноваження, визначені Статутом, звернувся до суду із зазначеним позовом правомірно.

Тож, між сторонами склалися житлові правовідносини, які регулюються нормами Житлового кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Цивільним кодексом України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 13 ЦК України). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч. 6 ст. 13 ЦК України).

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно дотримується позиції, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла («Kryvitska and Kryvitskyy v.Ukraine», заява № 30856/03), наголошує, що втручання у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві» (Zehentner v.Austria), заява № 20082/02, пункт 56, ECHR 2009). Аналогічна позиція викладені і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 пункт 50. Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві» (рішення у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008).

У пункті 36 рішення від 18.11.2004 у справі «Прокопович проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме - від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення Європейського суду з прав людини по справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11.01.1995, пункт 63).

За змістом статті 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 4 статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Житлове законодавство покликане сприяти забезпеченню права громадян на житло, ефективному використанню та охороні житлового фонду. Завданнями житлового законодавства України є регулювання житлових відносин з метою забезпечення гарантованого Конституцією права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин (ст. 2 ЖК України). Право на житло забезпечується розвитком і охороною державного і громадського житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі (ст. 1 ЖК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЖК України, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території України, утворюють житловий фонд.

Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється (ст. 6 ЖК України).

Гарантованому ст. 9 ЖК України праву громадян на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення, кореспондує обов`язок використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення (ч. 1 ст. 10 ЖК України).

Відповідно до статті 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Згідно із частиною другою статті 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Статтею 129 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою про вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

У статті 130 ЖК передбачено, що порядок користування житловою площею в гуртожитках визначається законодавством України.

Окрім відповідної глави ЖК України, зазначене питання на теперішній час регулюється Примірним положенням про користування гуртожитками, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 №498. Натомість це Положення не регулює відповідальність мешканців гуртожитку за порушення правил користування гуртожитками, а отже, зазначене питання регулюється загальними нормами житлового законодавства, тобто ЖК України.

Як встановлено судом гуртожиток по АДРЕСА_2 , переданий у власність територіальної громади м. Черкаси, а отже, на мешканців такого гуртожитку поширюються гарантії, передбачені Законом України від 04.09.2008 № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» та Законом України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду».

Оскільки правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону №2482-XII, прирівняно до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків, у разі їх тимчасової відсутності, поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК України.

До відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також норми Цивільного Кодексу України. (ст. 62 ЖК України).

Згідно із частиною другою статті 810 ЦК України передбачено, що підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюється законом.

Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а у разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться виключно в судовому порядку (згідно зі ст. 72 ЖК України). Оскільки збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, то під час вирішення цієї категорії справ з`ясуванню підлягають обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності особи.

Так, стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період - протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров`я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров`я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий облік у відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров`я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Водночас, Верховний Суд виходить з того, що вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи у жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Крім того, Верховний Суд у постанові №490/12384/16-ц від 24.10.2018 виходить з того, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Указане відповідає роз`ясненням, наданим судам у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», відповідно до якого у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Кабінетом Міністрів України. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства України, є недійсними (ст. 61 ЖК України).

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачі не мешкають у гуртожитку більше одного року без поважних причин, їхніх особистих речей за зареєстрованим місцем проживання не має, вони не проявляли інтересу щодо житла у гуртожитку. Відповідно до договорів оренди комунального житла ОСОБА_8 (третя особа по справі) набув на законних підставах право користування жилим приміщенням і фактично з моменту його реєстрації 28.02.2019 у ньому фактично проживає дотепер.

Слід зазначити, що незважаючи на обставини реєстрації місця проживання відповідачів за вказаною адресою, вони не надали жодних доказів щодо того, на якій саме підставі вони набули право користування кімнатою чи ліжко-місцем у спірній кімнаті гуртожитку, враховуючи статус гуртожитку на час отримання ними права користування жилим приміщенням (ліжко-місце). Також, суд звертає увагу, що відсутні докази про визнання недійсними, розірваними договорів оренди, за якими ОСОБА_8 набув право користування кімнатою у гуртожитку. Із заявою про збереження за відповідачами (кожним з них) місця проживання до балансоутримувача гуртожитку, тобто, КП «Благоустрій» Черкаської міської ради, вони не зверталися. Комунальні послуги відповідачі не сплачують, не беруть участі в утриманні житла тривалий час. Крім того, відповідачі та третя особа ОСОБА_8 (орендар), який фактично з 28.02.2019 проживає у спірній кімнаті, не є членами однієї сім`ї, родичами та близькими особами. Відсутні будь-які належні, допустимі та переконливі докази про те, що позивач чи інші особи, вчиняють/вчиняли дії, направлені на перешкоджання відповідачам користуватися відповідною кімнатою у гуртожитку.

Також, як на думку суду, всі 7 (сім) відповідачів не могли фактично користуватися жилим приміщенням у вказаному гуртожитку одночасно, враховуючи площу кімнати № 308, ту обставину, що особи не є членами однією сім`ї, вони не вели спільне господарство, є особами різної статі та віку, а сам по собі факт їхньої реєстрації за вказаною адресою, при відсутності їхнього бажання проживати у кімнаті, утримувати житло та відсутності поважності причин їхнього не проживання протягом тривалого часу, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

За дослідженим висновком, наданим Службою у справах дітей Черкаської міської ради та за поясненнями представника третьої особи, яка безпосередньо здійснювала перевірку обставин справи, на виконання ухвали суду, відповідно до ст. 19 СК України, судом встановлено, що відповідачі з дітьми проживають за іншими адресами, що у сукупності з іншими дослідженими доказами свідчить про відсутність поважності причин їхнього не проживання понад один рік у кімнаті АДРЕСА_3 . Слід також зазначити, що відповідачі, зокрема ті, які повідомлені представником Служби у справах дітей про наявність у провадженні суду даної цивільної справи, ні особисто, ні через представників не проявили інтересу щодо судового процесу по справі, не подали відзив на позов та докази в обґрунтування своєї позиції, не повідомили суду про місце їхнього фактичного проживання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для збереження за відповідачами права користування кімнатою у гуртожитку.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи думку та висновок третіх осіб, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, слід зазначити, що відповідачі не скористалися правом надати свої заперечення проти позову та докази на спростування доводів та доказів, які надані позивачем, третіми особами та, які були досліджені під час розгляду справи, незважаючи на те, що тягар доказування поважності причин відсутності особи понад встановлені строки покладається на відповідача.

При прийнятті судового рішення судом враховані висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 02.08.2023 у справі №761/9063/21.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 24224 грн. 00 коп.

Водночас, судові витрати (судовий збір) слід залишити за позивачем, враховуючи його заяву, викладену в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 268, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_4 , РНОКПП дані відсутні), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП дані відсутні, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_4 , РНОКПП дані відсутні), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_4 , РНОКПП дані відсутні), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_4 , РНОКПП дані відсутні), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_4 , РНОКПП дані відсутні), ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_4 , РНОКПП дані відсутні) такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме,- кімнатою АДРЕСА_3 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 08.10.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька