Номер провадження № 2/521/5509/25
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Бобуйка І.А.
секретаря судового засідання - Шелкопляс В.В.,
26.06.2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача за період з 01.04.2021 по 30.04.2025 року суму заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком у розмірі 22 261,71 грн., інфляційні втрати - 3 409,64 грн., 3% річних - 870,86 грн., а всього 26 542,21 грн., а також, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача усі судові витрати, які становлять: 3 028,00 грн. - сплата судового збору за подання позовної заяви, 10 000,00 грн. - сплата за надання правової допомоги; 1 305,00 грн. - витрати на копіювання документів..
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04.07.2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників до судового засідання.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити та просив справу розглядати без його особистої участі.
Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні, підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 428627976 від 26.05.2025 року.
Відповідно то Статуту ЖЕК «ЛЕНІНСЬКИЙ 29» є непідприємницьким товариством, кооперативом обслуговуючого типу, який утворений шляхом об?єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. ЖБК відповідає за своїми зобов?язаннями коштами і майном ЖБК, від свого імені здобуває майнові і немайнові права й обов?язки, виступає учасником правовідносин, набуває майнові і немайнові права та обов?язки, виступає позивачем і відповідачем у суді. У своїй діяльності ЖБК керується Конституцією України, Житловим кодексом України, Законом України «Про кооперацію» і іншими нормативно-правовими актами, що діють на території України.
Головною метою діяльності ЖБК є задоволення економічних, соціальних, житлових і інших потреб членів ЖБК на основі об?єднання їх особистих і колективних інтересів, поділ між ними ризиків, витрат, розвитку їх самоорганізації, самоврядування і самоконтролю.
Відповідно до п. 7.2 розділу VII Статуту ЖБК від 03 червня 2017 року член ЖБК зобов?язаний: виконувати вимоги Статуту ЖБК, рішення загальних зборів, зборів уповноважених і Правління ЖБК; виконувати, вимоги Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкової території; вчасно здійснювати оплату житлово-комунальних послуг, вносити внески і платежі в розмірі, встановленому загальними зборами. Заборгованість по внескам і платежам, яка перевищує 60 діб є порушенням обов?язків членів ЖБК.
Відповідно до п. 9.1 розділу ІХ Статуту ЖБК від 03 червня 2017 року, ЖБК має право серед іншого встановлювати порядок оплати перелік та розміри внесків і платежів на управління, експлуатацію, ремонт, реконструкцію і технічне переоснащення будинків і споруд прибудинкової території; захищати права і законні інтереси членів ЖБК у державних органах влади і керування, органах місцевого самоврядування й у судах, звертатися з позовом про притягнення до відповідальності члена ЖБК у випадках, передбачених чинним законодавством, вимагати виконання своїх обов?язків від членів ЖБК і власників квартир та/або нежитлових приміщень.
Відповідно до п. 9.1 розділу IX Статуту ЖБК від 03 червня 2017 року, ЖБК зобов?язаний: визначати розміри, строки і порядок платежів (членські внески), що вносяться членами ЖБК; забезпечувати своєчасне надходження від членів ЖБК платежів, встановлених рішенням загальних зборів (зборів уповноважених). При заборгованості члена ЖБК більш ніж 6 місяців, подавати позовну заяву в суд про примусове стягнення заборгованості і вартості судових витрат з відповідача.
Відповідно до п. 12.2 розділу XII Статуту ЖБК від 03 червня 2017 року, ЖБК до компетенції правління ЖБК відноситься: здійснення контролю за своєчасною сплатою членами ЖБК, власниками квартир, житлових та/або нежитлових приміщень, які не є членами ЖБК, внесків і платежів, вживання заходів щодо погашення заборгованості; коригування витрат та внесків і платежів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, пов?язаних зі зміною ставок податків і зборів, рівня заробітної плати відповідно до законодавства, генеральної та галузевих угод, цін (тарифів) на паливо, енергетичні та матеріальні ресурси. Рішення приймається 2/3 (двома третинами) голосів, від загальної кількості членів правління ЖБК.
На засіданні Правління ЖБК «Ленінський-29», які відбулись 31 грудня 2020 року, оформлено Протоколом від 31.12.2020 року прийняли рішення затвердити внески на утримання будинку та прибудинкову територію 1-9 поверхів = 7,15 грн/м2. загальної площі квартир.
На засіданні Правління ЖБК «Ленінський-29», які відбулись 30 листопада 2021 року, оформлено Протоколом від 30.11.2021 року прийняли рішення затвердити внески на утримання будинку та прибудинкову територію 1-9 поверхів = 7,54 грн/м2, загальної площі квартир.
На засіданні Правління ЖБК «Ленінський-29», які відбулись 29 грудня 2023 року, оформлено Протоколом від 29.12.2023 року прийняли рішення затвердити внески на утримання будинку та прибудинкову територію 1-9 поверхів = 8,37 грн/м2, загальної площі
На засіданні Правління ЖБК «Ленінський-29», які відбулись 26 червня 2024 року, оформлено Протоколом від 26.06.2024 року згідно постанови КМ від 31 травня 2024 р. № 632 про зміну тарифу на електричну енергію затвердили тариф 4,32 грн/кВт на період з 1 червня 2024 р. по 30 квітня 2025 р. включно з подальшими змінами в кошторис ЖБК «Ленінський-29»
На засіданні Правління ЖБК «Ленінський-29», які відбулись 31 грудня 2024 року, оформлено Протоколом від 31.12.2024 року прийняли рішення затвердити внески на утримання будинку та прибудинкову територію 1-9 поверхів = 8,70 грн/м2, загальної площі квартир.
Для виконання завдань та предмету, які зазначені у Статуті, ЖБК уклало ряд колективних договорів, а саме з: ФОП ОСОБА_2 про надання послуг з технічного обслуговування ліфтів; АТ «Одесагаз» на технічне обслуговування внутрішньобудинкових газових мереж; ТОВ «СОЮЗ» на вивіз твердих побутових відходів.
Відповідач, який є власником квартири АДРЕСА_3 , не виконує рішення загальних зборів членів «ЛЕНІНСЬКИЙ 29», у зв`язку чим у нього утворилась заборгованість зі сплати внесків на обслуговування/утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2021 по 30.04.2025 року у розмірі 22 261,71 грн. (двадцять дві тисячі двісті шістдесят одна гривня 71 коп.).
Відповідно до ст. 384 Цивільного кодексу України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю.
Положення ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов?язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово- комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних обслуговувань внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно частин 1, 2 ст. 10 даного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.
Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що діяв на момент виникнення правовідносин між сторонами, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов?язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Також відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач зобов?язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно із ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов?язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Згідно положень п. 11 ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» рішення зборів співвласників є обов?язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов?язані виконувати рішення загальних зборів.
Відповідно до ст. 137 Житлового кодексу України, Житлово-будівельний кооператив діє на основі статуту, прийнятого відповідно до Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу загальними зборами громадян, які вступають до організовуваного кооперативу, і зареєстрованого в установленому порядку.
Відповідно до ст. 156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов?язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.
Таким чином, з встановлених обставин суд вбачає, що відповідач, зобов?язаний оплачувати внески та платежі, які затвердженні загальними зборами, проте не виконує своїх обов?язків, у зв?язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка у період з 01.04.2021 по 30.04.2025 року у розмірі 22 261,71 грн. (двадцять дві тисячі двісті шістдесят одна гривня 71 коп.).
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За правилами ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України, власник зобов?язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. 611 ЦК України унормовано, що у разі порушення зобов?язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов?язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов?язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов?язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК України.
Таким чином, нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями відповідальності відповідача, а становлять особливий компенсаційний відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягненні пені чи штрафу.
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.04.2020 (справа №910/4590/19), зобов?язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов?язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів е додатковою до основної вимоги (п. 43 мотивувальної частини постанови).
Відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем правомірно було нараховано відповідачу, який є власником: квартири АДРЕСА_3 , в період з 01.04.2021 по 30.04.2025 року, сума заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком у розмірі 22 261,71 грн. інфляційні втрати - 3 409,64 грн., 3% річних - 870,86 грн., а всього: 26 542,21 грн.
Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Частиною 3 тієї ж статті ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до позиції викладеній у постанові Верховного Суду у справі № 910/4881/18 від 18.12.2018 року, зменшення витрат на правову допомогу можливе лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок не співмірності.
Згідно постанови Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року, за умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені. Верховний Суд прийшов до висновку, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Верховний Суд у постанові від 09.04.2019 р. у справі №826/2689/15 зазначив, зокрема, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості, а тому сторона не повинна надавати докази на підтвердження обґрунтованості ринкової вартості послуг.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18, суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи.
Згідно даних, які містяться в Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 є фізичною особою - підприємцем, який надає послуги, зокрема, фотокопіювання, підготування документів та інша спеціалізована допоміжна офісна діяльність. (82.19)
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Судом встановлено, що судові на копіювання документів позивача склали 1305,00 гривень 00 копійок. На підтвердження вказаного факту в матеріалах справи наявні посвідчені копії: Договору про надання друкарських послуг від 18.06.2025 року та додаткової угоди №2 до Договору про надання друкарських послуг від, що укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_3 від 18.06.2025 року, згідно якого позивач сплатив для ФОП ОСОБА_3 вартість друкарських послуг у розмірі 1305,00 гривень.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 322, 526, 549, 551 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
-22 261,71 грн. (двадцять дві тисячі двісті шістдесят одна) гривня 71 копійка - заборгованості зі сплати внесків на витрати на управління багатоквартирним будинком;
-3 409,64 грн. (три тисячі чотириста дев`ять) гривень 64 копійки - інфляційні втрати;
-870,86 грн. (вісімсот сімдесят) гривень 86 копійок 3 відсотки річних.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
СУДДЯ: Бобуйок І.А.