Справа № 167/1118/25
Номер провадження 2-н/167/40/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

15 жовтня 2025 року м. Рожище

Суддя Рожищенського районного суду Волинської області Гармай І. Т., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки заробітку(доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подання заяви та до досягнення повноліття. Зазначає, що вона з дітьми фактично без реєстрації проживає у квартирі своєї матері за адресою: АДРЕСА_1 та діти знаходиться на її утриманні. ОСОБА_4 проживає окремо, самоусунувся від утримання дітей, хоча на даний час працює неофіційно та отримує заробітну плату, яку витрачає виключно на себе.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 жовтня 2025 року, заяву передано на розгляд судді Гармай І. Т.

Вивчивши матеріали заяви про видачу судового наказу з доданими документами, доходжу такого висновку.

Положенням ч. 2, 3 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження(загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

Так, за вимогами ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У постанові Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі № 359/10050/19 викладено висновок про те, що «обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти».

У даному випадку факт проживання дитини/дітей з одним з батьків (у цій справі матір`ю) є обставиною, яка в силу вимог зазначених вище норм закону надає їй право звертатись до суду із заявою про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» затверджено, зокрема, Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (надалі за текстом - Порядок № 265).

Згідно з п. 3 Порядку № 265 декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Отже, місце проживання (перебування) особи повинно бути зареєстровано у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Тому обставиною, яка підлягає встановленню судом при видачі судового наказу в цій справі, є обставина спільного проживання дітей, на утримання яких пропонується стягнути аліменти, разом з матір`ю. З урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заявника і боржника такі обставини мають підтверджуватися належними, допустимими та беззаперечними доказами.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобаит доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Суддею встановлено, що при зверненні до суду ОСОБА_1 надала довідку видану 06 жовтня 2025 року Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» та соціального захисту населення Рожищенської міської ради про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, згідно відповідей з Єдиного державного демографічного реєстру № 1864905, № 1864934, № 1865626 від 07 жовтня 2025 року місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , а місце проживання ОСОБА_3 (дочки) зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Інших належних та допустимих доказів зареєстрованого у встановленому законом порядку спільного місця перебування/проживаання ОСОБА_1 з дітьми - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до заяви додано не було.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 165 ЦПК України).

Ураховуючи вищенаведене, оскільки зареєстроване місце проживання заявника ОСОБА_1 відмінне від місця реєстрації дитини ОСОБА_3 , допустимих доказів зареєстрованого спільного місця перебування матері та дочки не подано, суддя доходить висновку, що у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей необхідно відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 165 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складення повного судового рішення 14 жовтня 2025 року.

Суддя І. Т. Гармай