Справа №361/5128/25
Провадження №2/752/7831/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, інфляційних втрат та 3 % річних,-

встановив:

Моторне (транспортне) страхового бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, інфляційних втрат та 3% річних.

В обґрунтування зазначених вимог зазначено, що 15.05.2020 в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Audi, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні цієї пригоди відповідно до постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04.06.2020 у справі №755/7265/20.

Відповідно до звіту №20/06/20 від 11.06.2020 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , становить 53128,21 грн.

Витрати на збір документів становлять 1230 грн.

Загальний розмір витрат, з урахуванням витрат на збір документів та визначення шкоди, складає 46447,51 грн.

Позивач здійснив регламентну виплату потерпілому у розмірі 45217,51 грн.

Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Audi, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не була застрахована, то МТСБУ має право вимоги до нього в порядку регресу.

28.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ з заявою, в якій просив надати йому можливість частково погашати заборгованість у розмірі 45217,51 грн.

17.11.2020 між ОСОБА_1 та МТСБУ укладено договір про повернення коштів №67796/1576, згідно з яким боржник зобов`язався сплатити кредитору суму заборгованості протягом 24 місяців за графіком з можливістю дострокового погашення боргу.

За період з 21.12.2020 по 14.08.2024 відповідач частково сплатив заборгованість у розмірі 17785 грн.

Таким чином, залишок заборгованості відповідача складає 28662,51 грн.

Позивач також має право на стягнення з відповідача суми інфляційних витрат у розмірі 3212, 13 грн. та 3% річних у розмірі 626,65 грн. від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня внесення останнього платежу відповідачем, 15.08.2024, та до дня подання позовної заяви до суду, 07.05.2025.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ збитки в порядку регресу у розмірі 28662,51 грн., інфляційні втрати у розмірі 3212,13 грн., 3% річних у розмірі 626,65 грн. та судовий збір.

13.05.2025 постановлено ухвалу про передачу цивільної справи за підсудністю.

20.06.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

15.05.2020 в м. Києві відбулася ДТП, внаслідок якої автомобіль Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Відповідно до копії постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 04.06.2020 у справі №755/7265/20 відповідача ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні ДТП, яка сталась 15.05.2020 о 21 год. 15 хв. по пр. Шухевича, 2-А у м. Києві, внаслідок якої автомобіль Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічних пошкоджень. ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9 (б); 8.4 (б) ПДР, його дії містять склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Audi, д.н.з. НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 керував 15.05.2020, не була застрахована.

Власником автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

19.05.2020 ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно зі звітом про оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 від 11.06.2020 №20/06/20, складеного на замовлення МТСБУ, вартість відновлювального ремонту КТЗ, в тому числі ПДВ 20%, становить 87201 грн.; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу складників КТЗ та ПДВ 20% на замінні складова та матеріали, становить 53128,21 грн.

02.07.2020 МТСБУ виплатило ФОП ОСОБА_3 вартість послуг експерта по справі №67796 в сумі 1230 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №1479951.

Згідно з довідкою від 20.08.2020 №1 розмір відшкодування шкоди, спричиненої в ДТП 15.05.2020, який підлягає сплаті ОСОБА_2 , по страховій справі №67796 становить 45217,51 грн.

20.08.2020 МТСБУ виплатило потерпілому ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 45217,51 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №1481235.

17.11.2020 між ОСОБА_1 та МТСБУ укладено договір про порядок повернення коштів №67796/1576, відповідно до умов якого боржник зобов`язаний компенсувати витрати понесені кредитором по справі №67796, у зв`язку з виплатою відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, яка мала місце 15.05.2020 о 21 год. 15 хв. в м. Києві за участі транспортного засобу Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , та транспортного засобу Audi, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 2, 3 зазначеного договору, враховуючи важке фінансове становище боржника, з метою мирного врегулювання даної справи сторони дійшли згоди про врегулювання питання про повернення боржником витрат кредитора по справі №67796 наступним чином: боржник приймає на себе зобов`язання сплатити кредитору 46447,51 грн. протягом 24 місяців за графіком з можливістю дострокового погашення боргу.

За період з 21.12.2020 по 14.08.2024 відповідач сплатив позивачу 17785 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частини першої статті 509 ЦК України).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають в його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок боржника здійснити відповідний платіж, тобто вчинити дію, що полягає у передачі грошей.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми права нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять у склад грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції та отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 38.2.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону та до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Пунктом 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1. п.39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»)

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Судом встановлено, що 15.05.2020 з вини відповідача сталась ДТП, в якій був пошкоджений автомобіль Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 ,

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, а тому у МТСБУ в силу Закону виник обов`язок відшкодувати потерпілому шкоду, спричинену з вини відповідача.

Позивач в повному обсязі виплатив потерпілому страхове відшкодування в сумі 45217,51 грн. та поніс фактичні витрати в сумі 1230 грн. на проведення дослідження щодо визначення вартості збитку, спричиненого потерпілому. Зазначені виплати підтверджені документально.

Таким чином, до МТСБУ в межах фактичних затрат в сумі 46447,51 грн. (45217,51 грн. + 1230 грн. = 46447,51 грн.) перейшло право вимоги до відповідача, відповідального за заподіяний збиток.

17.11.2020 між ОСОБА_1 та МТСБУ було укладено договір про порядок повернення коштів №67796/1576, відповідно до умов якого боржник зобов`язаний компенсувати витрати понесені кредитором по справі №67796, у зв`язку з виплатою відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, яка мала місце 15.05.2020 о 21 год. 15 хв. в м. Києві за участі транспортного засобу Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , та транспортного засобу Audi, д.н.з. НОМЕР_1 .

За період з 21.12.2020 по 14.08.2024 відповідач сплатив кредитору 17785 грн.

Таким чином, залишок заборгованості відповідача складає 28662, 51 грн. (45217,51 грн. - 17785 грн. = 28662, 51 грн.).

Враховуючи викладене, суд вважає, шо позивач обґрунтовано вимагає відшкодування відповідачем сплаченого страхового відшкодування та витрат, пов`язаних з проведенням оцінки розміру спричиненої потерпілому шкоди.

Суд приймає як доказ звіт від 11.06.2020 №20/06/20, в якому визначена вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Toyota, д.н.з. НОМЕР_2 , і вважає його належним доказом, який підтверджує розмір заявленого до стягнення відшкодування.

Відповідач не спростував звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 11.06.2020 №20/06/20.

Жодного контрдоказу з приводу відомостей, наведених у вищезгаданому звіті, матеріали не містять, незважаючи на те, що з врахуванням принципу змагальності обов`язок доведення своєї позиції покладено на обидві сторони по справі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з моменту наявності самого факту прострочення. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц та від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22.

З урахуванням того, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання щодо сплати на користь позивача завданих збитків в порядку регресу відповідно до умов укладеного договру, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних, починаючи з наступного дня внесення останнього платежу відповідачем, 15.08.2024, та до дня подання позовної заяви до суду, 07.05.2025.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, їх неналежного виконання відповідачем, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають: збитки в порядку регресу в розмірі 28662, 51 грн., 3 % річних у розмірі 626,65 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3212,13 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, що має наслідком їх задоволення в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3028 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Керуючись ст.ст. 12 - 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 28662 (двадцять вісім тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 51 коп., інфляційні втрати у розмірі 3212 (три тисячі двісті дванадцять) грн. 13 коп., 3% річних у розмірі 626 (шістсот двадцять шість) грн. 65 коп. та судові витрати у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: м. Київ, б-р Русанівський, б. 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4

Рішення складене 17.12.2025.

Суддя Ж. І. Кордюкова