Номер провадження: 22-з/813/375/25
Справа № 505/5022/23
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Лозко Ю.П., Назарової М.В.,

з участю секретаря Громовенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Канікаєва Юрія Олеговича, представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по судовому наказу № 505/2055/18, виданому 10 липня 2018 року Котовським міськрайонним судом Одеської області, за період з 05.07.2018 року по 20.09.2023 року у розмірі 6 091,87 грн.

Вирішено питання про судові витрати в частині судового збору.

В решті відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Зайцев М.С., представник ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права, а також стягнути витрати на правничу допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 40000 гривен та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 40000 гривен.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 серпня 2025 року, апеляційна скарга адвоката Зайцева М.С., представника ОСОБА_1 задоволена.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 лютого 2025 року скасовано.

Ухвалено нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів по судовому наказу № 505/2055/18, виданому 10 липня 2018 року Котовським міськрайонним судом Одеської області, за період з 05.07.2018 року по 20.09.2023 року у розмірі 118 720,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 968 грн.

18 серпня 2025 року адвокат Канікаєв Ю.О., представник ОСОБА_1 звернувся досуду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи у суді першої інстанції у розмірі 40 000 грн. та у суді апеляційної інстанції у розмірі 40 000 грн., посилаючись на те, що під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

В судове засідання, призначене на 01 жовтня 2025 року учасники справи не з`явилися, були сповіщені належним чином.

Від адвоката Зайцева М.С., представника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представників ОСОБА_1 .

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст заяви про ухвалення додаткового рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За положенням ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 369/7551/21 зазначено, що виходячи зі змісту ч. 8 ст. 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Аналіз положень статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`яти денного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

Верховний Суд в ухвалі від 31 серпня 2021 року у справі № 748/1027/21 (провадження № 61-551св22) залишив без розгляду заяву стягувача про ухвалення додаткового рішення у справі № 748/1027/21 про стягнення витрат на правничу допомогу, зазначивши, що заявник звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, клопотання про поновлення такого строку не заявляв.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області представником апелянта ОСОБА_1 , адвокатом Зайцевим М.С. заявлено про стягнення з відповідача судових витрат, понесених у суді першої та апеляційної інстанціях, а саме судові витрати на правничу допомогу у розмірі 40000 грн. в суді першої та 40000 грн. в суді апеляційної інстанціях.

В обґрунтування заявлених витрат на правничу допомогу до апеляційної скарги надано два договори про надання правничої допомоги № 441/23 та № 31/10-01 від 31.10.2023 року.

Відповідно до договору № 441/23, адвокат Канікаєв Ю.О. та ОСОБА_1 уклали 31 жовтня 2023 року, договір про надання правової (правничої) допомоги, за умовами якого (п.2.2.) встановлено фіксований гонорар за ведення справи у суді першої інстанції у розмірі 40000 грн. (а.с. 114).

З договору № 31/10-01, укладеним між адвокатом Зайцевим М.С. з ОСОБА_1 , вбачається, що гонорарні відносини між клієнтом та адвокатом врегульовані, в межах договору № 441/23 від 31.10.2023 року, укладеним між клієнтом та адвокатом Канікаєвим Ю.О. (а.с. 113).

Доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у зазначеному адвокатом Канікаєвим Ю.О. розмірі 40000 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції надано не було, також такі докази не були надані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції до судових дебатів.

Що стосується заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, колегія суддів звертає увагу, що в суді першої інстанції було заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу, однак на підтвердження цього, ані до судових дебатів, ані після ухвалення рішення, адвокат Канікаєв Ю.О. не подав до суду першої інстанції відповідну заяву.

Надавши договір про надання правничої допомоги разом з апеляційною скаргою 18 березня 2025 року, тоді, як рішення суду було ухвалено 20 лютого 2025 року.

Натомість, відповідну заяву про ухвалення по справі додаткового рішення, а саме щодо стягнення із відповідача понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 40000 грн. за розгляд справи у суді першої інстанції подано із пропуском встановленого положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденного строку для подання таких доказів, який закінчувався 25 лютого 2025 року. Відповідного клопотання про поновлення такого строку із зазначенням поважних причин неможливості подання даних доказів у встановлений положеннями ст. 141 ЦПК України строк, заява про ухвалення додаткового рішення не містить.

Таким чином, за наведених підстав, колегія суддів зазначає, оскільки заявником подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справі поза межами встановленого положеннями ст. 141 ЦПК України строку, а клопотання про поновлення такого строку заявлено не було, апеляційний суд приходить висновку про наявність підстав для застосування в даному випадку положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України, з залишенням заяви про ухвалення додаткового рішення, яка подана адвокатом Канікаєвим Ю.О. в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, понесених у суді першої інстанції без розгляду.

Також апеляційний суд приходить висновку про залишення заяви адвоката Канікаєва Ю.О., яка подана в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції без задоволення у зв`язку з відсутністю доказів.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Заяву адвоката Канікаєва Юрія Олеговича, представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених у суді першої інстанції залишити без розгляду.

Заяву адвоката Канікаєва Юрія Олеговича, представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції залишити без задоволення.

Ухваланабирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 10 жовтня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Ю.П. Лозко

______________________________________ М.В. Назарова