Справа № 455/487/25
Провадження № 2-др/455/13/25
УХВАЛА

13 жовтня 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Івасенко С.М.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Грошева Івана Олександровича, про ухвалення додаткового рішення у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 02.10.2025 первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжязадовольнити частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнив. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль MERSEDES-BENZ A 180 CDI, 2005 року випуску та стягнув з нього на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки у праві власності на автомобіль MERSEDES-BENZ A 180 CDI., 2005 року випуску в розмірі 106063 (сто шість тисяч шістдесят три гривні) 58 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що становлять 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень 60 копійок) судового збору.

Під час судових дебатів 02 жовтня 2025 року представник заявника, адвокат Грошев Іван Олександрович, зробив заяву про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, докази на підтвердження розміру яких, надасть додатково.

07 жовтня 2025 року представник заявника, адвокат Грошев Іваа Олександрович, через електронний суд подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Суд не розглядав цю заяву по суті в частині розподілу витрат на правничу допомогу та ухвалою від 09 жовтня 2025 року залишив без розгляду, оскільки виявив процесуальні порушення при її подані до суду.

Питання розподілу витрат за проведення оцінки транспортного засобу призначив до розгляду в судовому засіданні 16.10.2025 року о 14:30.

10.10.2025 року представник заявника, адвокат Грошев Іваа Олександрович, через електронний суд повторно звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на правничу допомогу.

Питання розподілу судових витрат, подачі заяв про їх стягнення та ухвалення додаткового рішення регулюються ЦПК України, зокрема ст. 141, 246 та 270 ЦПК України.

У цій справі до закінчення судових дебатів ні позивач, ні його представник не надали доказів понесення судових витрат на правничу допомогу, тому суд при ухвалені рішення 02 жовтня 2025 року не мав підстав для розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Водночас суд розподілив судові витрати у виді судового збору.

У п. 7.24-7.26 постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 911/3312/21 від 05 липня 2023 року зазначено, що аналіз положень статті 244 ГПК України та статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України). Подібне право має сторона в господарському судочинства згідно з частиною першою статті 221 ГПК України.

Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема пов`язані з необхідністю розподілу судових витрат.

Частина перша статті 244 ГПК України (частина перша статті 270 ЦПК України) містить диспозитивну норму щодо права суду з власної ініціативи, або за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення. Винятком є розподіл судових витрат, який має ініціювати сторона з дотриманням правил статей 123-130, 221 ГПК України (статей 133 - 142, 246 ЦПК України).

Отже, ухвалення додаткового рішення в порядку ст. 270 ЦПК України це процесуальний інструмент, покликаний виправити недоліки судового рішення, прийнятого по суті спору.

У цій справі, при ухвалені рішення 02 жовтня 2025 року, суд не допустив процесуальних недоліків, пов`язаних з розподілом судових витрат на правничу допомогу.

Як вже зазначено вищедодаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури, передбаченої ст. 246 ЦПК України.

А тому суд тлумачить зміст заяви від 10.10.2025 року з доданими документами як заяву, подану в порядку ст. абз. 3 ч.8 ст. 141, 246 ЦПК України, а не в порядку ст. 270 ЦПК України. На користь такого тлумачення свідчить те, що представник заявника, адвокат Грошев І.О., під час судових дебатів зробив усну заяву про подання доказів витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

У цьому випадку позивач або його представник мали подати докази понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ( абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України). У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду ( абз. 3 ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Рішення суду ухвалено 02 жовтня 2025 року. Усну заяву про стягнення витрат на правничу допомогу представник заявника зробив 02 жовтня 2025 року до закінчення судових дебатів. Докази про понесені судові витрати, подані з дотриманням ч. 9 ст. 83 , 183 ЦПК України,представник заявника, адвокат Грошев Іван Олександрович надав 10 жовтня 2025 року.

Верховний Суд, аналізуючи застосування частини восьмої статті 141 та статті 246 ЦПК України, виснував про те, що неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду ( постанова по справі № 161/5317/18 від 29 червня 2022 року ).

У цій справі норма абз. 3 ч.8 ст. 141 ЦПК України про необхідність подання доказів, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу, протягом преклюзивного строку, 5 днів, представником заявника, адвокатом Грошевим Іваном Олександровичем не дотримана, що відповідно до останнього речення вказаної норми є підставою для залишення такої заяви без розгляду. Такий висновок суду відповідає висновкам, викладених Великою Палатою в п. 58 постанови по справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року.

За таких обставин, заява представника заявника, адвоката Грошева Івана Олександровича, від 10.10.2025 року підлягаєзалишенню без розгляду.

Керуючись статтями 141, 246 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника заявника, адвоката Грошева Івана Олександровича, від 10.10.2025 року про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду до Львівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені удень її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена та підписана суддею 13 жовтня 2025 року .

Суддя С.М. Івасенко