ПОСТАНОВА

Іменем України

13 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 389/2187/22

провадження № 22-ц/4809/1221/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дьомич Л.М.,

суддів: Мурашко С.І., Письменний О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бойко В.В..

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Дмитрівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (суддя Берднікової Г.В.)

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

28 вересня 2022 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в якому просила визнати причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті рідного дядьки ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний дядько позивачки, ОСОБА_3 .

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті, у зв`язку із пошуками останнього.

Згідно з відповідями на запити їй стало відомо, що ОСОБА_3 помер в умовах стаціонару ІНФОРМАЦІЯ_1 у Комунальному закладі «Обласна туберкульозна лікарня», проте розтин тіла був проведений у патологоанатомічному відділенні Кіровоградської обласної лікарні, де у грудні 2021 року отримано лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 .

Державна реєстрація смерті ОСОБА_3 не проводилася, у зв`язку з чим представник позивачки звернувся до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про проведення державної реєстрації смерті.

28 липня 2022 року Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому було зареєстровано смерть ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 звернулася до Другої Знам`янської державної нотаріальної контори про роз`яснення щодо прийняття спадщини. На її звернення надано відповідь, що їй необхідно звернутися до суду із заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 і лише тоді у межах встановленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу заяви за місцем знаходження спадщини.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка вважала, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 нею пропущений з поважних причин, тому просила позов задовольнити.

Відзив на позовну заяву

Не погоджуючись з позовною заявою, представник відповідача подав відзив. Вказав, що із змісту позовної заяви виходить, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а смерть зареєстровано вперше 28 липня 2022 року лише тому, що пошук померлого позивачем розпочався 07 грудня 2021 року з метою отримання майна у власність в порядку спадкування. При цьому позивачем не зазначено, коли саме і яким чином їй стало відомо про наявність спадкового майна та про смерть спадкодавця.

Позивачем не надано поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, крім того, не надано доказів на підтвердження родинних стосунків між нею та ОСОБА_3 .

Відсутність заповіту на ім`я ОСОБА_1 може також свідчити про те, що родинні стосунки не підтримувались.

Відповідь на відзив

08 листопада 2022 року від представника позивача адвоката Коробєйнікова А.В. надійшла відповідь на відзив.

Вказано, що родинні стосунки між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджується листом ВДРАЦС у Кіровоградській області де вказано, що за результатами перевірки по наявним актовим записам та за відомостями з реєстру виявлені актові записи про державну реєстрацію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мають спільних батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що є підтвердженням того, що вказані особи були рідними братами.

Відповідно до актового запису про державну реєстрацію народження ОСОБА_9 її батьком вказаний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з чого випливає, що ОСОБА_1 є рідною племінницею ОСОБА_3 .

Про смерть дядьки його співмешканка родичів не повідомила, здійснила поховання, а факт смерті в органах державної реєстрації не зареєструвала.

Заперечення на відзив

14 листопада 2022 року від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву в якому вказано, що доказів встановлення факту родинних стосунків (рідного дядька і племінниці) між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 представником позивача не надано, оскільки з копії листа ВДРАЦС у Кіровоградській області вбачається, що батьком ОСОБА_12 є ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді як в свою чергу ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є батьками: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судове рішення

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову.

Суд першої інстанції виснував, що позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження родинних зв`язків між нею та ОСОБА_3 , а саме те, що вони були один одному дядьком та племінницею.

Також не довела, що існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, які створили їй об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, а тому підстави для поновлення строку для прийняття спадщини відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування мотивує, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Позивачка не знала про смерть спадкодавця, й те, що факт смерті ОСОБА_3 не був зареєстрований в передбаченому законодавством порядку в органах ДРАЦС, що значно ускладнило пошук місцезнаходження родича. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Вказане свідчить про об`єктивні та істотні труднощі, які свідчать про поважність пропуску строку для прийняття спадщини.

28 липня 2022 року Фортечним відділом ДРАЦС у місті Кропивницькому було вперше внесено актовий запис №1 про смерть ОСОБА_3 , та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 2).

З об`єктивних причин, які не залежали від позивачки, а саме неповідомлення співмешканкою ОСОБА_3 про смерть дядьки, відсутність актового запису про смерть у державному реєстрі актів цивільного стану, не створювали уяву про смерть спадкодавця.

Вказані обставини, не сприяли вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, відсутня можливість надати нотаріусу документи, які б підтвердили смерть ОСОБА_3 , що є підставою для відкриття спадщини.

Державним нотаріусом Другої Знам`янської ДНК відмовлено позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (відмовлено у формі роз`яснення), та не заведено спадкову справу з посиланням на те, що пропущений шестимісячний строк.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу Дмитрівська сільська рада просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Рух справи

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дмитрівської сільської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини; сплачений ОСОБА_18 судовий збір за подання позовної заяви до суду залишено по фактично понесеному.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково; постанову Кропивницького апеляційного суду від 21 червня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

05 червня 2025 року зареєстровано надходження матеріалів даної справи на адресу Кропивницького апеляційного суду.

Протоколом від 05 червня 2025 року зафіксовано неможливість автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 червня 2025 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у даній справі визначено суддю Дьомич Л. М., склад колегії суддів судді Дуковський О. Л. ,Письменний О. А.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08 липня 2025 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 02 вересня 2025 року.

На підставі розпорядження керівника апарату Кропивницького апеляційного суду від 01 вересня 2025 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого члена колегії з розгляду даної справи суддю Дуковського О. Л. замінено суддею Мурашко С. І.

За заявою представника позивачки адвоката Коробєйнікова А. В. 02 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 12 годину 00 хвилин 15 вересня 2025 року.

У встановленому процесуальним законом порядку учасників справи повідомлено про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.

Відповідачеві Дмитрівській сільській раді та представнику позивачки адвокату Коробєйнікову А. В. судову повістку доставлено до електронного кабінету 02 вересня 2025 року (а.с. 217, 218).

Поштове відправлення 177, вкладенням у яке була судова повістка про виклик позивачки ОСОБА_1 у судове засідання, повернулось до Кропивницького апеляційного суду з відміткою поштового відділення «одержувач відсутній за вказаною адресою» (а. с. 219-221), що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є доказом належного інформування учасників справи про дату, час і місце розгляду справи.

Дата судового рішення

Згідно з частиною першою статті 268 ЦПК України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення суду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зясувавши підстави звернення, висновок суду, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволення частково, а судове рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Відповідно до копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть №67 від 17.03.2011, виданого Кіровоградською обласною лікарнею, ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Івано-Благодатне, Кропивницького району, Кіровоградської області, помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-9).

Згідно копії довідки №926 від 158.08.2022, виданої виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_3 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав один за адресою: село Макариха, Знам`янського району, Кіровоградської області з 1996 року. Заповіт від імені останнього в Дмитрівській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області не посвідчувався (а.с.10).

Відповідно до копії листа №3280 від 09.12.2021, наданого КНП «Кіровоградський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр Кіровоградської обласної ради», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ «Обласна туберкульозна лікарня» в період з 25 січня 2011 року по 14 березня 2011 року. Помер в умовах стаціонару ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Згідно відповіді нотаріуса Другої Знам`янської державної нотаріальної контори Південно-Східного МУЮ (м. Дніпро), ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщину, оскільки в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву не подала, інші спадкоємці згоди на подання нею заяви про прийняття спадщини не давали, разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживала. Нотаріусом запропоновано звернутись до суду для вирішення питання стосовно додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 (а.с.13).

Згідно довідки завідувача Другої Знам`янської державної нотаріальної контори від 12 жовтня 2022 року та інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась (а.с.23-24).

Листом від 02.02.2022 №575-05.3-14 ВДРАЦС у Кіровоградській області відомості щодо родинних зв`язків Реєстр не формує.

За результатами перевірки по наявним актовим записам та за відомостями Реєстру виявлені актові записи, а саме про державну реєстрацію народження ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складений 11.06.1957 Горлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків):

- батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,

- матір - ОСОБА_8 , 1937 рік.

Про державну реєстрацію народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , складений 20.09.1962 Слов`янським ВДРАЦС у Краматорському районі Донецької області:

- батько ОСОБА_7 , 1927 р. н.,

- мати ОСОБА_8 , якій виповнилося 25 років.

Про державну реєстрацію народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , складений 21.03.1985 виконком Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області:

- батько ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.40-41).

Застосовані судом норми права

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відсутні.

Такі висновки про застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 645/7452/19 (провадження № 61-18885св20), на яку заявниця посилається у касаційній скарзі, а також у постанові Верховного Суду від 15 травня 2024 року у справі № 953/18814/20 (провадження № 61-13599св23) та інших подібних.

Мотиви апеляційного суду

Спір порушений позивачкою з метою реалізувати право на спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 в обґрунтування звернення вказує, що померлий є її рідним дядьком, про смерть якого дізналася у 2022 році. Лише 28.07.2022р зареєстрована смерть спадкодавця і видане свідоцтво про смерть.

Вона, єдиний спадкоємець після смерті дядька, але вчасно не подала заяву про прийняття спадщини з об`єктивних, непереборних обставин, які навела в позові та відповідних поясненнях.

За положеннями законодавця спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Вирішуючи вимогу сторони про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини такого пропуску.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, має відповідати періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

З матеріалів справи виходить, що юридичне підтвердження смерті спадкодавця ОСОБА_3 свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видано 28 липня 2022 року (а.с.7). Спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 67 від 17 березня 2011р (а.с.8). Тобто, тривалий час, понад 11 років було відсутнє офіційне підтвердження смерті ОСОБА_20 .

Відповідно до вимог пункту 1.3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованому у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану.

Однак, відсутність свідоцтва про смерть, не становить безумовну підставність вимог згідно ст.1272 ЦК.

У даній справі позивачка в обґрунтування позову вказала, що своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з пошуком дядьки ОСОБА_21 , що підтверджується запитами адвоката до лікарських закладів, органів державної реєстрації актів цивільного стану. З яких стало відомо про смерть спадкодавця у 2011 році у комунальному закладі «Обласна туберкульозна лікарня», а у 2021 році отримане лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 . Державна реєстрація смерті спадкодавця не проводилася. Представник позивачки звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про проведення державної реєстрації.

Разом з тим, суд вирішуючи спір, суд надає оцінку доказам та обставинам справи у сукупності, взаємопов`язаності між собою.

Щодо підстав для поновлення пропущеного строку для прийняття спадщини передбаченого ст. 1272 ЦК, то суд першої інстанції абсолютно правильно виснував, з застосуванням висновків Верховного Суду за вимогою ч.4 ст. 263 ЦК, що незнання про смерть спадкодавця, як причина пропуску строку для прийняття спадщини, не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку. А позивачкою не доведено факту, що у неї існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, які створили їй об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасної реалізації права. Місцевий суд не знайшов підстав для поновлення строку для прийняття спадщини.

З таким висновком повністю погоджується колегія суддів, за наступного.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, 1270 ЦК.

За положеннями ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Загальне правило, встановлене статтею 1270 Цивільного кодексу України, говорить, що строк на прийняття спадщини починається з дня смерті спадкодавця. Якщо смерть спадкодавця сталася під час воєнного стану, а його реєстрація відбулася через місяць або пізніше, то строк для прийняття спадщини починається з дня державної реєстрації смерті. ЗУ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», на виниклі правовідносини, не поширюються.

Таким чином, свідоцтво про смерть є лише підтвердженням факту смерті, але не визначає початок перебігу строку для прийняття спадщини. Тому, пов`язувати обґрунтованість позову в тому числі відсутністю свідоцтва про смерть спадкодавця, не відповідає положенням права.

Судом як першої так і апеляційної інстанції звернута увага на датовану 09.12.2021р відповідь КНП «Кіровоградський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр Кіровоградської обласної ради» де вказано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно знаходився на стаціонарному лікуванні у КЗ «Обласна туберкульозна лікарня» в період з 25 січня 2011 року по 14 березня 2011 року. Помер в умовах стаціонару ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11). А свідоцтво про смерть «повторно запис поновлено» отримане 28 липня 2022року (а.с.7).

Згідно довідки завідувача Другої Знам`янської державної нотаріальної контори від 12 жовтня 2022 року та інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась (а.с.23-24).

Позивачка так і не звернулась у визначеному законом порядку до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто спадкова справа дотепер не заведена, інших осіб/спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає.

Завідувач Другої Знам`янської нотаріальної державної нотаріальної контори, на усну заяву ОСОБА_1 надав роз`яснення щодо прийняття спадщини (а.с.13). В якому вказав, що позивачка вважається спадкоємцем, який спадщину не прийняв, так як в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини до нотаріальної контори заяву не подала, інші спадкоємці згоди на подання заяви не надали, разом зі спадкодавцем на час смерті не проживали. Питання доведеності родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем ОСОБА_3 , нотаріусом не з`ясовувалося, суду достеменно не відомо, які документи надавала сторона нотаріусу і чи надавала взагалі, і чому на звернення позивачки прийняти спадщину, надане роз`яснення, а не відмова. В решті решт заява ОСОБА_1 нотаріусу так і не подана.

Колегія суддів акцентує увагу, що іншого документу, який би свідчив про здійснення нотаріусом відмови у вчиненні дії, крім роз`яснення, немає. Натомість, нотаріус рекомендував за захистом права позивачці звернутися до суду та встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, до переліку поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини можна віднести: тривалу хворобу спадкоємця; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця та місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємця на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємця про наявність заповіту тощо.

Якщо спадкоємець тривалий час не знав про смерть спадкодавця, він може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за умови доведення поважності причини такого пропуску строку (наприклад, важкої хвороби чи перебування за кордоном без можливості отримання інформації). У такому випадку позивач зобов`язаний підтвердити факт необізнаності про смерть та подати заяву до суду протягом шести місяців з моменту, коли спадкоємець дізнався про смерть спадкодавця.

Як вищевикладено, відразу після отримання відповіді про смерть ОСОБА_3 , у 2021 році позивачка до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звернулася, навіть після отримання свідоцтва про смерть у 2022році, така заява не подана.

У підставу вимоги ОСОБА_1 вказує, що у встановлений шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із пошуком дядьки ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними запитами до лікарських установ. При цьому спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина відкрилась в цей же день, а докази надані на підтвердження обґрунтування позову, датовані 2021 роком (а.с.11,12).

Таким чином виходить, що докази розшуку і з`ясування яких-небудь обставин щодо спадкодавця, вчинені позивачем лише за мінуванням понад 10 років та обмежилися зверненням до однієї медичної установи.

ОСОБА_1 хоча не є найближчою родичкою, але єдиною. Доказів приховування смерті спадкодавця, здійснення розшуку в порядку передбаченому законом, на кшталт звернення до правоохоронних органів чи доказів небажання спадкодавця за життя спілкуватися з нею, суду не надано. Єдиний доказ, звернення у 2021 році до медичної установи, решта, лише теза у позові про розшук дядька.

Незнання про смерть спадкодавця - це не факт, який підтверджує відповідні труднощі, а факт, який за своєю суттю вказує на неможливість подання заяви про прийняття спадщини до моменту, коли особа дізнається про смерть спадкодавця.

Незнання спадкоємцем про факт смерті спадкодавця, у тому числі через приховування цього факту від спадкоємця іншими спадкоємцями, або не бажання останніми взагалі цікавитися життям потенційного спадкодавця за певних неприязних обставин, не може бути поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, якщо цей необізнаний спадкоємець діє добросовісно, про що свідчить негайність дій, таких як з моменту отримання інформації про смерть спадкодавця у розумні строки (які не повинні перевищувати шести місяців) звертається до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, суд може врахувати в добросовісність дій, коли необізнаний спадкоємець діє добросовісно та з моменту отримання інформації про смерть спадкодавця у розумні строки (які не повинні перевищувати шести місяців) звертається до суду з вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, постанова Верховного Суду від 16 серпня 2023 року справа № 638/16540/20 провадження № 61-6761 св 22.

Апелювання на недобросовісність поведінки певних осіб, щодо ненадання відомостей про відкриття спадщини та смерть спадкодавця, є безпідставними, оскільки це не свідчить про поважність причин пропуску строку і не є перешкодою на вчинення спадкоємцем дій по прийняттю спадщини відповідно до норм цивільного права. Не спілкування позивача зі спадкодавцем, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті дядька, не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК), кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином ОСОБА_1 не надала суду достатніх та переконливих доказів неможливості своєчасно та з поважних причин реалізувати визначений законом строк для прийняття спадщини.

Такий тривалий час, який минув після смерті спадкодавця, жодним чином не обґрунтований позивачкою про наявність об`єктивних непереборних перешкод, істотних труднощів для вчинення дій. Відповідно і свідоцтво про смерть видано, коли позивачка забажала отримати спадщину.

Таким чином абсолютно правильним є висновок суду, що докази наведені позивачкою не свідчить про наявність підстав передбачених ст. 1272 ЦК, з мотивами відмови суду першої інстанції в цій частині, погоджується колегія суддів.

Факт існування у ОСОБА_1 об`єктивних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , та існування непереборних, істотних труднощів для прийняття спадщини у встановлений законом строк, не встановлено, а відтак не доведено позивачкою належними і допустимими доказами.

Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Такі висновки викладені у пунктах 52-58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24), що підлягає врахуванню для правильного вирішення спору.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» («Brumarescu v. Romania», заява № 28342/95, п. 61).

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає не тільки виконуваність судових рішень, а й стабільність правового регулювання. Завданням правозастосовної практики є, серед іншого, формування такого застосування норм права, яке забезпечує рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права, що поліпшує громадське сприйняття справедливості, а також підвищує довіру до відправлення правосуддя.

Завжди існуватиме потреба у роз`ясненні нечітких норм або тих, що потребують пристосування до обставин, що змінюються. Багато законів неминуче сформульовані у термінах, що тією чи іншою мірою є нечіткими, та тлумачення й застосування яких є питанням практики. Функція здійснення правосуддя, закріплена за судами, полягає саме у подоланні сумнівів щодо тлумачення, що залишаються (рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України» («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, п. 65).

Щодо висновку суду про недоведеність родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем, що стало другою підставою відмову у позові

ОСОБА_1 у позові вказує, що є спадкоємицею за законом, як племінниця спадкодавця (дочка рідного брата), а за ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За вимогами частини другої статті 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України). Положеннями частини третьої статті 1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Тобто, встановлення факту, чи належить позивачка до спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 , є першочерговим. Визначення кола спадкоємців, які згідно з вимогами закону вправі прийняти спадщину, має передувати вирішенню питання існування у таких спадкоємців поважних причин пропуску ними строку для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, мотивував рішення двома підставами, а саме: 1) позивачкою не надано допустимих та належних доказів на підтвердження родинних зв`язків між нею та ОСОБА_3 ; 2) позивачкою не доведено, що у неї існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, які створили їй об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.

Як вищевикладено, колегія суддів повністю погоджується з висновком місцевого суду, що позивачкою не доведено, що у неї існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, які створили їй об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, в цій частині рішення суду не підлягає зміні.

Натомість, висновок суду, що позивачкою не надано допустимих та належних доказів на підтвердження родинних зв`язків між нею та ОСОБА_3 , мають інші наслідки для вирішення спору, тобто також відмову в задоволенні позову, однак в подальшому може передбачати встановлення юридичного факту родинних відносин і повторного звернення до суду за захистом права на спадщину. За таких умов, висновок про відсутність поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини є передчасним, бо на перший план виходить доведеність прав позивачки бути спадкоємицею за законом, тобто має бути встановлено чи порушуються її права, чи є вона спадкоємцем померлого.

ОСОБА_1 в позові безумовно вказала, що є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , як рідна племінниця, надала інформацію про актові записи померлих родичів, зокрема батька, дядька та свідоцтва про народження.

Для суду документ, що засвідчує особистість померлого є свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , яке вперше видано 28 липня 2022 року.

Сторона відповідача акцентувала увагу на розбіжність в написанні прізвищ померлих родичів позивачки. Зазначене суд першої інстанції прийняв до уваги і відмовляючи у задоволенні позову зазначив, що в запереченнях відповідача вказано, що доказів встановлення факту родинних стосунків (рідного дядька і племінниці) між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стороною позивача не надано. З копії листа ВДРАЦС у Кіровоградській області вбачається, що батьком ОСОБА_12 є ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 , тоді як ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є батьками: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №67 та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Івано-Благодатне, Кропивницького району, Кіровоградської області, помер ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З довідки виданої виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_23 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав один за адресою: село Макариха, Знам`янського району, Кіровоградської області з 1996 року. Заповіт від імені останнього в Дмитрівській сільській раді Знам`янського району Кіровоградської області не посвідчувався. У позові ОСОБА_1 виклала, що спадкодавець є її дядьком, доказів чи обґрунтування цьому не надає. Відповідач наполегливо звертав увагу про розбіжність написання прізвища спадкодавця «Сідоров»- « ОСОБА_24 ».

Колегія суддів, переглядаючи справу за наслідком апеляційного оскарження, застосовуючи вимоги ст. 367 ЦПК зауважує, що дійсно існує розбіжність у написанні прізвищ у вищевказаних документах. Однак така розбіжність виникла тільки у написанні прізвища спадкодавця у свідоцтві про смерть « ОСОБА_20 ». У всіх інших актових записах прізвище померлого та інших родичів позивачки, завдяки яким прослідковується родинність, та її самої при народженні є « ОСОБА_25 » -« ОСОБА_25 ».

Таким чином чергування букви у написанні вказаного прізвища, зводиться лише до правопису, за наслідком перекладу доволі розповсюдженого прізвища, з попередньо встановленого порядку написання, прізвища з іншої мови. Ці розбіжності є доволі частими та потребують особливої уваги за умови, коли виникає сумнів у родинних відносинах, за сукупністю ознак. У даній справі, крім написання «Сідоров»- «Сидоров», інших підстав виснувати, що йдеться про різність особи спадкодавця чи позивачки та відсутність родинного споріднення, нема. В інформації щодо народження ОСОБА_6 та його брата співпадають особисті дані батьків, дати народження, вказано про державну реєстрацію про народженні ОСОБА_6 - матері ОСОБА_8 , який виповнилося 25 років, співпадає, з датою народження 1937 рік в свідоцтві про народження ОСОБА_7 .

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх наявних у справі доказів. Жоден доказ не має заздалегідь встановленої сили, а суд оцінює їх у сукупності для прийняття обґрунтованого рішення у справі.

За вищевикладеного, безпідставним є висновок суду щодо недоведеності стороною родинних відносин зі спадкодавцем, що також стало підставою у відмові визначити додатковий строк прийняття спадщини.

Даний висновок є необґрунтованим та безпідставним, загалом не вплинув на сутність правильності судового рішення про відсутність підстав у задоволенні позову, однак висновок за даною підставою підлягає скасуванню.

Як вищевикладено задоволення даної підстави створює абсолютні відмінні наслідки для позивачки, що суперечить правильному висновку суду про відсутність підстав визнати поважною причину пропуску строку спадкоємцю за законом реалізувати право на прийняття спадщини.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення.

Разом з тим з огляду на здійсненні судом двох підстав для одного судового висновку, які між собою є суперечливими за наслідками, колегія суддів дійшла висновку про зміну мотивувальної частини про відмову в задоволенні позову з підстав ненадання позивачкою допустимих та належних доказів на підтвердження родинних зв`язків між нею та ОСОБА_3 .

Колегія суддів вважає даний висновок безпідставним, таким що підлягає виключенню з мотивувальної частини.

Залишивши без змін висновок суду про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з відсутністю поважних причин та об`єктивних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2023 року скасувати в частині висновку про відмову в позові з підстав недоведенності родинних відносин між ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Дьомич Л.М.

Судді Мурашко С.І.

Письменний О.А.