Справа № 201/5507/25
Провадження № 2/201/3073/2025

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року місто Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

з секретарем судового засідання Терновою А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальна підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області визначена за Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська (Соборний районний суд міста Дніпра).

Стислий виклад позиції позивачів

До Соборного районного суду міста Дніпра 06 травня 2025 року звернулася ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просила суд:

?Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1 ), право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,9 кв.м, житловою 24,3 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11 листопада 1993 року згідно до свідоцтва про право на власності на житло № НОМЕР_2 вона разом з чоловіком ОСОБА_2 отримали у власність квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .. На зворотній стороні свідоцтва про право власності міститься реєстраційний напис, посвідчений Маріупольським бюро технічної інвентаризації, про те, що квартира АДРЕСА_2 , зареєстрована КП «Маріупольським Бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за ОСОБА_1 (Позивачем) та ОСОБА_2 , про що 13 грудня 1993 року здійснено запис за реєстровим номером 35882 2037.

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача ОСОБА_2 помер та після його смерті вона успадкувала частку даної квартири. Свідоцтво про право на спадщину за законом було посвідчено державним нотаріусом Першої Маріупольської державної контори О.В. Гердвіліс та зареєстровано в реєстрі за номером 10-607, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 серпня 2007 року за № 15453687.

Відповідно до технічного паспорту від 02 серпня 2007 року квартира АДРЕСА_2 , розташована на 2 поверсі 9-го будинку, загальною площею 44.9 кв.м., житлову 24.3 кв.м. та складається з 2-х кімнат - 12, 6 кв.м. і 11,7кв.м., коридору 6,1 кв.м., вбиральні - 1,3кв.м, ванної кімнати - 2,0 кв.м., кухня 7,5кв.м.

Відповідно до довідки ККП Маріупольське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» № 453 від 01 березня 2024року, за ОСОБА_1 станом на 31 грудня 2012 року було зареєстровано право власності на:

- частка квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» від 11 листопада 1993 року № 11044, про що зроблено реєстраційний запис від 13 грудня 1993 року та внесено до реєстрової книги за номером 35882.

- частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Маріупольської державної контори О.В. Гердвіліс від 31.07.2007 року № 10-607, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.08.2007 року за № 15453687.

04 вересня 2023 року, вона звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Київської міської ради з заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. Проте, 30 жовтня 2023 року отримала рішення, з посиланням на ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1141 про відмову в проведенні реєстраційних дій № 77117684 мотивоване тим, що заявник не надав документ, що свідчить про втрату свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 липня 2007 року та свідоцтво про право власності від 11 листопада 1993 року.

21 вересня 2023 року вона зверталася до Оболонського управління поліції ГУНП у м. Києві з заявою про відкриття кримінально провадження по факту пошкодження квартири АДРЕСА_2 ) особистих речей та оригіналів документами в березні 2022 року в результаті ракетно-артилерійського озброєння, яке було спричинено внаслідок бойових дій, терористичних актів, збройної агресії Російської Федерації проти України, що відбувалися у місті Маріуполі на початку березня 2022 році, про що надано Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань (копія витягу додається). Відповідно оригінали свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 липня 2007 року та свідоцтва про право власності від 11 листопада 1993 року втрачено.

В зв`язку з пошкодженням житла, у позивача є необхідність подати заяву на отримання компенсації до Комісії з розгляду питань щодо надання компенсації за пошкоджені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 квітня 2023 р. № 381 «Про затвердження Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги єВідновлення. Відповідно до п.3 ч.13 Порядку, для отримання компенсації необхідно переконатися, що пошкоджений об`єкт внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або у разі відсутності такого запису, провести його реєстрацію. Проте, здійснити реєстрацію права власності на квартиру позивачка, з причин викладених в Рішенні про відмову в проведенні реєстраційних дій, здійснити не може.

Відповідач правом на надання відзиву не скористалися

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 травня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. ( а.с. 26 ).

12 травня 2025 року ухвалою судді відкрито провадженння у справі за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності (а.с. 27-28).

Ухвалою суду від 29 серпня 2025 року підготовче првоадження у справі закрито справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 47-48).

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, від предстника через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягала, судові витрати просила не стягувати з відповідача.

Предстник відповідача в судове засідання не з`явився, 12 червня 2025 року через систему «Електронний суд» надали заяву про розгляд спарви за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 34-35).

Фактичні обставини встановленні судом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою від 24 травня 2023 року № 3005- (а.с. 12)

Відповідно до свідоцтва про право на житло № НОМЕР_2 від 11 листопада 1993 року ОСОБА_1 отримала у власність разом з чоловіком ОСОБА_2 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .. На зворотній стороні свідоцтва про право власності міститься реєстраційний напис, посвідчений Маріупольським бюро технічної інвентаризації, про те, що квартира АДРЕСА_2 , зареєстрована КП «Маріупольським Бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за ОСОБА_1 (Позивачем) та ОСОБА_2 , про що 13 грудня 1993 року здійснено запис за реєстровим номером 35882 2037 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача ОСОБА_2 помер та після його смерті вона успадкувала частину даної квартири. Свідоцтво про право на спадщину за законом було посвідчено державним нотаріусом Першої Маріупольської державної контори О.В. Гердвіліс та зареєстровано в реєстрі № номером 10-607, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 серпня 2007 року за № 15453687 (а.с. 13 назвороті-14).

Відповідно до технічного паспорту від 02 серпня 2007 року квартира АДРЕСА_2 , розташована на 2 поверсі 9-го будинку, загальною площею 44.9 кв.м., житлову 24.3 кв.м. та складається з 2-х кімнат - 12, 6 кв.м. і 11,7кв.м., коридору 6,1 кв.м., вбиральні - 1,3кв.м, ванної кімнати - 2,0 кв.м., кухня 7,5кв.м. (а.с.16-17)

Відповідно до довідки ККП Маріупольське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість» № 453 від 01 березня 2024року, за ОСОБА_1 станом на 31 грудня 2012 року було зареєстровано право власності на:

- 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого державним підприємством з ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» від 11 листопада 1993 року № 11044, про що зроблено реєстраційний запис від 13 грудня 1993 року та внесено до реєстрової книги за номером 35882.

- 1/2частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої Маріупольської державної контори О.В. Гердвіліс від 31.07.2007 року № 10-607, про що видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.08.2007 року за № 15453687 (а.с. 18).

04 вересня 2023 року, ОСОБА_1 звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Київської міської ради з заявою про реєстрацію прав власності на квартиру. Проте, 30 жовтня 2023 року отримала рішення, з посиланням на ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1141 про відмову в проведенні реєстраційних дій № 77117684 мотивоване тим, що заявник не надав документ, що свідчить про втрату свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 липня 2007 року та свідоцтво про право власності від 11 листопада 1993 року (а.с.13).

21 вересня 2023 року вона зверталася до Оболонського управління поліції ГУНП у м. Києві з заявою про відкриття кримінально провадження по факту пошкодження квартири АДРЕСА_2 ) особистих речей та оригіналів документів в березні 2022 року в результаті ракетно-артилерійського озброєння, яке було спричинено внаслідок бойових дій, терористичних актів, збройної агресії російської федерації проти України, що відбувалися у місті Маріуполі на початку березня 2022 році, про що надано Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань (копія витягу додається). (а.с. 19-20).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року №21-1465а15.

Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Так на підставі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.182ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно із ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із ч. 4ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках визначених ст. 28 цього Закону.

В даному випадку інформацією з Державного реєстру підтверджена обставина державної реєстрації за позивачкою права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 44,9 кв.м., житловою площею 24,3 кв.м., на підставі свідоцтва про право на спадщину , 10-307, 21 липня 2007 року перша Маріупольська державна нотаріальна контора, свідоцтво про право власності 11044, 11 листопада 1993 року Маріупольське державне виробниче підприємство «Житловик"» (а.с.22).

Отже, позивачка у відповідності до норм законодавства України набула право власності на вищевказану квартиру, з наступним здійсненням державної реєстрації такого речового права за нею.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку у свій час було зареєстровано належним чином згідно законодавства та ніким не оспорювалось, проте, на даний час склалася така ситуація, що через російську агресію проти України позивачка не може реалізувати свої права як власника, оскільки не може отримати юридичний документ щодо своєї квартири, а отже не може і оформити відповідні документи належним чином.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, ратифікованою законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї (1952р.), передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Враховуючи, що суду доведені обставини правомірного набуття позивачкою права власності на вказану квартиру, і судом встановлена обставина втрати власником правовстановлюючого документу на таке майно з одночасним підтвердженням факту неможливості отримати такий документ у позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1 ), право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,9 кв.м, житловою 24,3 кв.м., у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставіст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені та представником позивача надано заяву про покладення судових витрат саме на позивачку, судові витрати, які понесені нею по оплаті судового збору при подачі позову у розмірі, не підлягають стягненню з відповідача на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_1 ), право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 44,9 кв.м, житловою 24,3 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення буде складено 15 жовтня 2025 року

Суддя С.О. Демидова