Справа № 629/5103/19
Провадження № 6/629/58/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Лукаренко А.Р. розглянувши у відкритому судовому засідання у приміщенні суду подання старшого державного виконавця Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гапона Є.В. про визначення частки майна боржника,-

встановив:

До суду звернувся старший державний виконавець Гапон Є.В. з поданням про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 з земельної ділянки кадастровий номер :12:030:0028, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10 відповідно до договору купівлі продажу серія та номер 2184 від 27.06.2014 року виданий приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О.; комплексу нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22148289 відповідно до договору купівлі продажу серія та номер 3562 від 15.10.2012 року виданого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О.; нежитлової будівлі-гаражу на три секції літ »1» загальною площею 199,2 кв. за адресою АДРЕСА_1 , відповідно свідоцтва про право власності серія та номер б/н бланк НОМЕР_1 виданого 27.12.2012 Виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області від 25.12.2012 року № 1017, що належить ОСОБА_2 , що є спільною сумісною власністю подружжя для вирішення питання про її реалізацію з метою погашення боргу на користь стягувачів. В обгрунтування подання зазначає, що в провадженні Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління МЮ перебуває зведене виконавче провадження №68724638, щодо стягнення боргів з ОСОБА_1 , а саме: ВП №66906999 постанова № ОМС-ХК1196/814/НП/СПТД-ФС видана 13.09.2018 року Виконкомом Лозівської міської ради про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Лозівської міської ради штрафу у розмірі 372 300, 00 гривень;ВП №71695174 виконавчий лист №629/5103/19 виданий 03.11.2021 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківської обласної прокуратури судового збору у сумі 22 232, 70 гривень;ВП №71714440 виконавчий лист №629/5103/19 виданий 03.11.2021 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Лозівської міської ради коштів у сумі 380 763, 22 гривні. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником нерухоме майно не зареєстровано. Згідно інформації Лозівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області, ОСОБА_1 знаходиться у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 25.02.1998 року. Виконавець зазначає, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів, земельна ділянка, комплекс нежитлових будівель та нежитлова будівля-гараж належать ОСОБА_2 на праві власності та були придбані ним у шлюбі з боржником ОСОБА_1 , що є спільною сумісною власністю подружжя. Станом на 16.09.2025 року борги боржником не сплачено. У зв`язку з вищевикладеним, виконавець був змушений звернутися до суду з даним поданням.

Порядок розгляду подання про визначення частки майна боржника у спільному майні, передбачений статтею 443 ЦПК України, згідно з якою питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом було встановлено, що на виконанні у державного виконавця перебуває зведене виконавче провадження №68724638 щодо стягнення боргів з ОСОБА_1 (а.с.169-172).

Відповідно до ксерокопії довідки директора КП ЖУК, про те, що станом на 01.01.2013 року за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серед зареєстрованих будинків (квартир) в м. Лозова та Лозівському району право власності не зареєстровано (а.с.173).

Згідно з ксерокопією довідки наданої начальником Лозівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 згідно з актовим записом про шлюб №57 від 25.02.1998 року (а.с.174).

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.175-177) від 16.09.2025 року за чоловіком боржниці ОСОБА_2 зареєстровано право власності з 27.06.2014 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; земельну ділянку кадастровий номер :12:030:0028, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10 відповідно до договору купівлі продажу серія та номер 2184 від 27.06.2014 року; комплекс нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22148289 відповідно до договору купівлі продажу серія та номер 3562 від 15.10.2012 року; нежитлова будівля-гараж на три секції літ»1» загальною площею 199,2 кв. за адресою АДРЕСА_1 , відповідно свідоцтва про право власності серія та номер б/н бланк НОМЕР_1 виданого 27.12.2012 Виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області на підставі рішення від 25.12.2012 року № 1017.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець

зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Вимогами статті 48 Закону, визначено, що стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Частиною першою статті 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність - це спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Згідно із частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі статтею 370 ЦК України, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно із ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 цього Кодексу встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Доказів того, що між боржницею та її чоловіком були домовленості щодо іншого розподілу часток в праві спільної сумісної власності суду не надано.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 року у справі № 464/2227/17 зазначив, що задовольняючи подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно із іншими особами, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності є необхідним для здійснення виконавчого провадження і визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання не є звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

При прийнятті рішення судом також враховується, що згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року у справі № 367/6231 /16-ц зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про виконавче провадження" 1999 року (частина шоста статті 48Закону України«Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена. Таким чином, з урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, наявні підстави для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який не має іншого майна, на яке може бути звернене стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Враховуючи, що заборгованість у зведеному виконавчому провадженні №68724638 на даний час не погашена, суд вважає за можливе задовольнити клопотання державного виконавця та визначити, що частка майна боржниці ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з чоловіком ОСОБА_2 становить 1/2 частину в кожному об`єкті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 443 ЦПК України, ст.ст.18, 48, 71 ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Подання старшого державного виконавця Лозівського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції Гапона Є.В. про визначення частки майна боржника - задовольнити.

Визначити частку майна боржника ОСОБА_1 у майні, що належить її чоловіку ОСОБА_2 та є спільною сумісною власністю подружжя у вигляді земельної ділянки кадастровий номер :12:030:0028, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10 відповідно до договору купівлі продажу серія та номер 2184 від 27.06.2014 року виданого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О.; комплексу нежитлових будівель за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 22148289 відповідно до договору купівлі продажу серія та номер 3562 від 15.10.2012 року виданого приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області Степанчук Н.О.; нежитлової будівлі-гаражу на три секції літ »1» загальною площею 199,2 кв. за адресою АДРЕСА_1 , відповідно свідоцтва про право власності серія та номер б/н бланк НОМЕР_1 виданого 27.12.2012 Виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області від 25.12.2012 року № 1017 у розмірі 1/2 частини в кожному об`єкті.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.О. Каращук