РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Володимирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю ФК "Дебт Коллекшн" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

28.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог вказує, що 15.02.2020 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» було укладено кредитний договір № /241633 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису на підставі якого відповідачу було надано грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

ТОВ «Гоуфінгоу» виконало свої зобов`язання перед відповідачем та надало кредит у сумі 2500.00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на картку, в свою чергу відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 26.05.2025 становить 8374,50 гривень, а саме: 2500.00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту та 5874,50 грн. прострочена заборгованість за процентами.

31 травня 2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» було укладено Договір факторингу №1-31/05/21 та було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № /241633 від 15.02.2020 року.

В подальшому, 03 червня 2021 року між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги №1-03/06/2021, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № /241633 від 15.02.2020 року, заборгованість за яким не погашена.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 8374 грн. 50 коп. та понесені судові витрати.

Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 03.09.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву.

Представник позивача у прохальній частині позовної заяви просить у разі розгляду справи в загальному позовному провадженні, здійснити розгляд за відсутності представника позивача, а в разі неявки відповідачки, ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів .

Також, 08 жовтня 2025 року від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500 грн .

В судове засідання відповідачка не з`явилась, однак надала суду заяву про визнання позову в частині стягнення боргу повністю, питання судових витрати, вирішити в порядку ст. 142 ЦПК України, витрати на правову допомогу зменшити та застосувати принцип розумності та співмірності, розглянути справу у її відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Цивільного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступне.

15.02.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та клієнтом ОСОБА_1 укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту №/241633, який підписано останньою електронним підписом одноразовим ідентифікатором R48133, за умовами якого: товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2500,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Як вбачається з довідки про ідентифікацію, ТОВ «Гоуфінгоу» підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір №/241633 від 15.02.2020 року ідентифікований товариством, акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі www.gofingo.com.ua - одноразовий ідентифікатор R48133; - дата відправки ідентифікатору позичальнику 15.02.2020; - номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор 00.

31 травня 2021 року між клієнтом ТОВ «Гоуфінгоу» та фактором ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, згідно якого, на умовах, встановлених цим Договором, Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/2021 від 31 травня 2021 року, укладеного між клієнтом ТОВ «Гоуфінгоу» та фактором ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», до останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1

03 червня 2021 року між кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс Груп» та новим кредитором ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» укладено Договір №1-03/06/2021 відступлення права вимоги.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №1-03/06/21 від 03 червня 2021 року, укладеного між кредитором ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», останнє набуло права вимоги до відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором №/241633 від 15.02.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», станом на 26 травня 2025 року (включно) складає 8 374,50 гривень, а саме: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2500.00 гривень; - прострочена заборгованість за процентами 5874,50 гривень та станом на 26 травня 2025 року не погашена.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, з тих підстав, що він не виконує свої зобов`язання з повернення коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість.

За змістом статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із положень частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року №675-VІІІ (далі - Закон № 675-VIII), слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №675-VIII, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

За змістом частини шостої статті 11 Закону №675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтю 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (статті 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України), позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Відповідно до статті 514 ЦК України, частини першої статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Судом встановлено, що між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» було укладено кредитний договір в якому погоджено умови надання кредиту, строк та порядок його повернення, даний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 26 травня 2025 року виникла заборгованість в сумі 8374,50 гривень, при цьому право грошової вимоги до відповідача правомірно перейшло до позивача на підставі договору факторингу, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.

Таким чином, враховуючи, що відповідачка умови кредитного договору добровільно не виконує, при цьому позивач набув права вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 8374,50 гривень.

Частини перша та друга ст.2 ЦПК України наголошують на тому, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Витрати на професійну правничу допомогу відповідно до п.1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України відносяться до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно п. 6 ч. 1ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами.

На підтвердження факту понесених судових витрат представником позивача до матеріалів справи було надано: Платіжну інструкцію, Ордер, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, Договір про надання правничої допомоги, Акт про отримання правової допомоги, з яких вбачається, що послуги адвоката визна`чені та сплачені у розмірі 10500 грн.

При цьому, відповідачкою в наданій суду заяві зазначено про зменшення витрат на правничу допомогу та застосування принципу розумності та співмірності.

У Постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 викладено, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: незначну складність даної справи, ціну позову, невеликий обсяг матеріалів виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, а також заяви відповідачки про їх зменшення, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню частково з відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень.

За нормами ч.1 ст. 142 ЦПК України, в разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, тому згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 89, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст.509,526,527, 530,611,623,1054,1046 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ФК "Дебт Коллекшн" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» ( юридична адреса:01042, Україна, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, інше, нежитлове приміщення 1008, ) заборгованість за кредитним договором № /241633 від 15.02.2020 у розмірі 8 374 (вісім тисяч триста сімдесят чотири) грн. 50 коп., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот)грн. 00 коп., простроченої заборгованості за комісіями і відсотками в розмірі 5 874 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят чотири) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» ( юридична адреса:01042, Україна, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, інше, нежитлове приміщення 1008, ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 копійок, а також 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Повернути з державного бюджету Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» ( юридична адреса:01042, Україна, м. Київ, вул. Саперне Поле, 12, інше, нежитлове приміщення 1008, ) 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16.10.2025.

Суддя: Тетяна ПУСТОВОЙТ