ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 672/507/25

Провадження № 22-ц/820/2104/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Грох Л. М., П`єнти І. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2025 року (суддя Рибачук О. Г., повне судове рішення складено 06 серпня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У травні 2025 року ТОВ «Споживчий центр», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 12 червня 2023 року з ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) в електронній формі був укладений кредитний договір № 12.06.2023-100000113, за умовами якого товариство надало відповідачці кредит у розмірі 9000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами строком на 42 дні. Отримання кредитних коштів підтверджується квитанцією від 12 червня 2023 року про перерахунок коштів. Кредитний договір ОСОБА_1 підписала електронним цифровим підписом. Взяті на себе за кредитним договором зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим заборгованість складає 16938 грн, з яких: 9000 грн - заборгованість за кредитом, 7938 грн - заборгованість за процентами.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки.

Рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 12.06.2023-100000113 від 12 червня 2023 року в розмірі 16938 грн. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та увалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає квитанцію про перерахування кредитних коштів неналежним доказом, а тому недоведеним факт надання їй кредиту. Виписка по рахунку та інші первинні документи на підтвердження заборгованості за кредитним договором відсутні. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не є належним доказом, так як виконаний самим товариством.

У відзиві ТОВ «Споживчий центр» просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установлено, що 12 червня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 12.06.2023-100000113, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у сумі 9000 грн, строк надання кредиту - 42 дні з дати його надання, процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 2,1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, неустойка - 180 грн.

Кредитний договір № 12.06.2023-100000113 від 12 червня 2023 року, паспорт споживчого кредиту, додаток до анкети позичальника, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) підписані відповідачкою одноразовим ідентифікатором Н823.

Квитанцією про електронний переказ коштів АТ КБ «Приватбанк» LiqРау від 12 червня 2023 року підтверджено здійснення платежу за № в сумі 9000 грн на рахунок VISA414943*08, призначення - видача за договором № 12.06.2023-100000113.

Листом АТ КБ «ПриватБанк» від 17 червня 2025 року та випискою по рахунку підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 та перерахування 12 червня 2023 року на рахунок відповідачки грошових коштів у розмірі 9000 грн.

Зобов`язання за договором відповідачка належним чином не виконала.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № №12.06.2023-100000113 від 12 червня 2023 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 16938 грн, з яких: 9000 грн основний борг; 7938 грн - проценти.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд виходив з факту невиконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Установлено, що кредитний договір № 12.06.2023-100000113 від 12 червня 2023 року, паспорт споживчого кредиту, додаток до анкети позичальника, Пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) підписані відповідачкою ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Н823.

Кредитний договір містить персональні дані відповідачки, зокрема, місце проживання, номер телефону, а також номер особистого платіжного засобу, на який перераховуватимуться грошові кошти, вказаний самою відповідачкою під час укладення договору.

У кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, сплати процентів та строк дії.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Факт перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 підтверджується листом АТ «КБ «ПриватБанк», випискою по рахунку.

А тому доводи відповідачки щодо недоведеності належності їй рахунку та перерахування кредитних коштів є необґрунтованими.

Відповідачка не надала належних і допустимих доказів на спростування обставин укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів на рахунок в АТ «КБ «ПриватБанк».

Отже, доведеним є факт укладення між сторонами кредитного договору № 12.06.2023-100000113 від 12 червня 2023 року.

Відповідачка на час укладення кредитного договору була обізнана з процентною ставкою за користування кредитними коштами, орієнтовним розміром кредиту, загальною вартістю кредиту. Проте свої зобов`язання у визначений договором строк щодо повернення кредиту, сплати процентів не виконала.

Нарахування процентів відповідає умовам договору та вимогам статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Товариство надало розрахунок заборгованості за договором, який відповідає умовам укладеного договору та підтверджує розмір заборгованості, в тому числі за процентами, нарахованими в межах строку кредитування.

Розрахунок заборгованості відповідачка не спростувала і не навела свій контррозрахунок.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди ОСОБА_1 із висновками суду першої інстанції по їх оцінці. Вони не впливають на законність рішення суду і не спростовують його висновок.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 06 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді Л. М. Грох

І. В. П`єнта