У Х В А Л А Справа №594/1102/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2025 року м.Тернопіль
Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,-
ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Борщівського районного суду Тернопільської області із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період з 01 вересня 2022 року по 31 липня 2024 року в розмірі 50 542,17 грн за адресою АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 вересня 2025 року заяву передано за підсудністю за зареєстрованим місцем проживання боржника до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.
Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.
Враховуючи наведене, вказану справу слід прийняти до свого провадження.
Розглянувши заяву, приходжу до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.
Згідно вимог ч. ч. 5, 7 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.
Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.
Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру за №1839047 від 01 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 .
Відтак, судом встановлено, що боржник за адресою, зазначеною в заяві про видачу судового наказу, за якою надаються послуги з постачання природного газу, а саме по АДРЕСА_1 , не зареєстрований.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що боржник є власником нерухомого майна по АДРЕСА_1 .
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).
Згідно з вимогами п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Таким чином, враховуючи те, що обов`язок зі сплати комунальних послуг покладено на власника житла та осіб, які користуються ним і отримують житлово-комунальну послугу для власних потреб, при цьому судом встановлено, що боржник за адресою АДРЕСА_1 , не зареєстрований та в матеріалах справи відсутні докази про перебування зазначеного житла у власності останнього, тому суд приходить до переконання, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, судом встановлено, що із поданої заяви не вбачається порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, а відтак суд приходить до переконання, що у видачі судового наказу слід відмовити.
Положеннями частини 1 статті 166 ЦПК України встановлено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 161, 165, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.
Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу в даному випадку не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Суддя І.М. Черніцька