Номер провадження 4-с/754/69/25
Справа № 754/7464/19
У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2025 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Кирилова А.А.

за участі: представника скаржника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Жиглій В.М.

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії/бездіяльність органу примусового виконання,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2024 року діючи через представника Опришко Е.В. , ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії Головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)Жиглій В.М., в якій просить суд: - визнати дії Головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)Жиглій В.М. щодо стягнення із заробітної плати ОСОБА_2 коштів у ВП № НОМЕР_2 протиправними; - зобов`язати Головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій В.М. скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.07.2025 року у виконавчому провадженні НОМЕР_3 та зупинити виконавче провадження НОМЕР_3 у зв`язку з проходженням боржником військової служби.

Вимоги скарги мотивовані тим, що на виконанні у головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Жиглій Валентини Миколаївни , перебуває виконавчий лист №754/7464/19 від 11.01.2024, виданий Деснянським районним судом м. Києва.

Цей лист стосується стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 суми коштів у розмірі 167 264,48 дол. США та 9 605 грн. судового збору.

04.07.2025 головним державним виконавцем Жиглій Валентиною Миколаївною у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 . Про існування цієї постанови ОСОБА_2 дізнався наприкінці липня 2025 року, після того, як з його заробітної плати було відраховано певну суму.

04 серпня 2025 року адвокат Опришко Е.В. в інтересах ОСОБА_2 звернулась до начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києва із заявою про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 04.07.2025 у ВП № НОМЕР_2 та зупинення виконавчих дій до закінчення військового стану.

Однак, 06.08.2025 надійшла відповідь з Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві про те, що відсутні підстави для скасування процесуального документу.

Тобто, права ОСОБА_2 були порушені 06.08.2025 року і з цього дня вони просять відраховувати 10 днів для оскарження.

З постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 04.07.2025 року сторона скаржника не погоджується за наступних підстав.

Боржник ОСОБА_2 був призваний на військову службу до ЗСУ у зв`язку з мобілізацією та направлений до в/ч. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зупинити вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником військової служби за призовом під час мобілізації. Накладення арешту на зарплатний рахунок порушує права ОСОБА_2 та не дозволяє йому користуватися коштами, які він отримує від держави як військовослужбовець, що захищає Україну від російської агресії.

Єдиним джерелом доходів ОСОБА_2 є заробітна плата, яку він отримує як від держави як військовослужбовець, що захищає Україну від російської агресії. Внаслідок примусового стягнення коштів за рахунок заробітної плати він може залишитися без засобів до існування.

Крім того, державний виконавець не врахувала, що 26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ "Про внесення зміни до розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження"", яким розділ ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" доповнено пунктом 10-2, за змістом якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації); визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Тобто, тимчасово, на період дії та до припинення або скасування воєнного стану в Україні, припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Також просить суд врахувати, що постанову державного виконавця від 04 червня 2025 року ОСОБА_2 не отримував, а дізнався про наявність цієї постанови від командира частини.

Щодо сплати судового збору, необхідно зазначити, що ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення УБД, яке додається до даної скарги.

Відповідно до ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання від 01.09.2025 року, суд ухвалив забезпечити докази в цивільній справі, шляхом витребування у Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірену копію виконавчого провадження № НОМЕР_2.

03 жовтня 2025 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій Валентини Миколаївни надано копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Під час судового засідання представник скаржника ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав в повному обсязі та наполягав на її задоволені.

Представник Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій В.М. у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення даної скарги.

Згідно з ч. 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вивчивши скаргу заявника, її доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дослідивши матеріали виконавчого провадження, витребувані судом у державного виконавця, у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.07.2025 року головним державним виконавцем Жиглій Валентиною Миколаївною у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 , на підставі виконавчого листа №754/7464/19 виданого 11.01.2024 року Деснянським районним судом м. Києва на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 суму коштів у розмірі 167 264,48 дол. США та витрати по сплаті судового збору у розмірі 9605 грн.

04 серпня 2025 року адвокат Опришко Е.В. в інтересах ОСОБА_2 звернулась до начальника Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києва із заявою про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 04.07.2025 у ВП № НОМЕР_2 та зупинення виконавчих дій до закінчення військового стану.

06.08.2025 року відповіддю з Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві повідомлено про те, що відсутні підстави для скасування процесуального документу.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження наданих Деснянським відділом державної виконавчої служби у м. Києві вбачається, що 09.02.2024 року ОСОБА_5 звернувся до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві із заявою про примусове виконання рішення.

12.02.2024 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій В.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 на виконання виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва № 754/7464/19 від 11.01.2024 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 суму коштів у розмірі 167264,48 дол. США та витрат по сплаті судового збору у розмірі 9605 грн.

12.02.2024 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій В.М. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження з боржника ОСОБА_2 за виконавчим провадженням № НОМЕР_2.

12.02.2024 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій В.М. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_2 за виконавчим провадженням № НОМЕР_2.

13.02.2024 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій В.М. винесено постанову про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням № НОМЕР_2.

Відповідно до відповіді на запит №194692671 від 06.03.2024, №275971484 від 21.06.2025 року Деснянським ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ ( м. Київ) до Пенсійного фонду України про фізичних осіб боржників, які отримують пенсії, розмір їх пенсій та найменування органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебуває боржник, та інформацію про фізичних осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільними правовими договорами, про їх останнє місце роботи ОСОБА_2 отримує дохід у військовій частині НОМЕР_1 .

06.03.2024 та 04.07.2025 головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій В.М. винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням № НОМЕР_2 та звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20 % доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 6933198,77 дол. США .

Відповідно до копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що на підставі постанов 06.03.2024 та 04.07.2025 головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Жиглій В.М. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за виконавчим провадженням № НОМЕР_2 здійснюється стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20 % доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, що підтверджується копіями розпоряджень про перерахування грошових коштів на користь стягувача ОСОБА_5 , а також у рахунок відшкодування витрат виконавчого провадження.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз`яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Як передбачено ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Зазначені положення не зазнавали змін від початку запровадження в Україні воєнного стану.

Тому після початку повномасштабної агресії та мобілізації військовозобов`язаних, серед яких були і боржники за виконавчими провадженнями, від військовослужбовців та їхніх представників до судів надходили скарги на дії (бездіяльність) державних та приватних виконавців, які стосувались питання вчинення та зупинення (відмови у зупиненні) виконавцями виконавчих дій на час проходження боржником військової служби.

П.1 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII дійсно передбачає три підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, але які є самостійними одна від одної, а саме: 1) у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; 2) якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе; 3) на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2023 року у справі № 120/875/23 вказав на помилковість такої позиції та зазначив, що синтаксичний розбір текстуального змісту норми визначеної п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону № 1404-VIII дає підстави дійти висновку, що у цьому разі словосполучення «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе» застосовується до обох частин речення, які пов`язані сполучником «або». Натомість сполучник «чи» якраз використаний з метою посилення роздільності перелічуваних підстав. Так само, застосовуючи у названій нормі матеріального права сполучник «або» законодавець мав на меті не протиставити одну умову іншій, а вирізнити види проходження боржником військової служби. Отже, колегія суддів погодилася з аналізом конструкції норми п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону №1404-VIII, який зроблений судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях і полягав у тому, що як до першої підстави, так і до другої, застосовується умова «якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе».

Разом з тим потрібно зазначити, що виконавець позбавлений технічної можливості самостійно достеменно визначити, чи є боржник у виконавчому провадженні військовослужбовцем.

Таке можливо лише у разі отримання виконавцем відповіді на його запити щодо джерел отримання доходів боржника. При цьому такі дані надходять з тривалим запізненням, що зумовлено тим, що такі відомості формуються на підставі звітності юридичних осіб, зокрема і військових частин.

06 травня 2023 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» від 11.04.2023 №3048-IX: з 06 травня 2023 фактично поновлено звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника; у боржника не відраховують 20 або більше або менше відсотків з заробітної плати (крім, звичайно аліментів, інших періодичних платежів), а залишають певний прожитковий мінімум. Все що більше - стягують на користь кредитора.

Як передбачалося розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про забезпечення здійснення розрахунків населення в умовах воєнного стану» від 02.03.2022 № 198-р та 10-2 Розділ XIII Законом України «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 15.03.2022 № 2129-IX з метою забезпечення життєдіяльності населення, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України дозволялося фізичним особам здійснювати видаткові операції з рахунків, на які накладено арешт органами державної виконавчої служби або приватним виконавцем без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом щодо такої особи не перевищувала 100 000 грн.

Таким чином, у фізичних осіб-боржників в умовах воєнного стану була можливість користуватись коштами на рахунках в банках, якщо сума стягнення за виконавчим документом щодо такої фізичної особи не перевищувала вказаного розміру.

У травні минулого року, оскільки коштів потребують не тільки боржники, а й ті, кому заборгували, тобто стягувачі, зазначене тимчасове послаблення перестало діяти на підставі пункту 10-2 Розділ XIII Закону України «Про виконавче провадження», через що банками з 06.05.2023 було поновлено дію постанов про арешт коштів боржників.

Так, у період дії воєнного стану в Україні фізична особа - боржник, на кошти якої накладено арешт, може звернутись до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти цієї особи, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, без урахування такого арешту.

У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи - боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи - боржника в одному банку.

У разі наявності декількох виконавчих проваджень стосовно однієї фізичної особи - боржника для всіх виконавчих проваджень визначається один поточний рахунок для здійснення видаткових операцій.

Крім того, на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа-боржник може здійснювати видаткові операції, не впливає кількість виконавчих проваджень.

Відповідно до частини першої статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Положеннями статті 448 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Частиною першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Абзацом першим частини другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Частинами третьою та десятою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до абз. 3 пп. 3 п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на пенсію, стипендію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Скаржник фактично просить суд заборонити державному виконавцю вживати, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", заходи щодо примусового виконання рішення суду, що суперечить положенням чинного законодавства, у зв`язку з чим така вимога не підлягає задоволенню.

Щодо зупинення виконавчих дій та зняття арешту з банківських рахунків.

Підстави для зупинення вчинення виконавчих дій регламентовані статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами пункту 1 частини першої цієї статті Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Відтак, вирішальним для правильного вирішення питання щодо наявності/відсутності підстав для зупинення вчинення виконавчих дій, згідно з пунктом 1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» є доведення/недоведення неможливості проведення виконавчих дій, зважаючи на умови служби боржника, а також характер виконуваного рішення (майновий/немайновий).

Матеріалами справи підтверджується, що скаржник проходить військову службу.

З аналізу положень Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що підставою для зняття арешту з майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні є: закінчення виконавчого провадження; повернення виконавчого документа до суду, який його видав; надходження на рахунок виконавця суми коштів, стягнених із боржника, необхідної для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням.

Положеннями пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: 1) фізичні особи - боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

Під час розгляду даної скарги підстав для скасування арешту коштів боржника судом не встановлено.

У зв`язку з вищевикладеним скарга ОСОБА_2 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії/бездіяльність органу примусового виконання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 260, 261, 354, 447, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії/бездіяльність органу примусового виконання - відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 14 жовтня 2025 року.

Суддя