"16" жовтня 2025 р. Справа № 363/4305/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючої судді Дьоміної О.П., за участю секретаря судового засідання Підопригори Х.О., розглянувши заяву ФОП ОСОБА_1 про залишення позову ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку (суборгації) регресу, без розгляду та повернення сплаченого судового збору,-

ВСТАНОВИВ:

29.07.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь завдані збитки в порядку регресу в розмірі 7 872,62 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн. та 49,42 грн. - за виготовлення адміністративних матеріалів.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12.08.2025 року відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06.10.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про залишення даної позовної заяви без розгляду, оскільки відповідач сплатив йому погоджену суму в розмірі 10 483,82 грн., крім того, ОСОБА_1 просив суд повернути сплачений ним судовий збір. При цьому ОСОБА_1 , обґрунтовуючи вимоги вказаної заяви, посилався на ст. 207 ч. 4 та ст. 130 ч. 2 ЦПК України.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Стаття 1 ЦПК України зазначає, що цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших, визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

При застосуванні тієї чи іншої норми процесуального права суд повинен виходити із комплексного та ґрунтовного аналізу норм права загалом.

Так, діючим ЦПК України чітко розмежовано стадії: відкриття провадження у справі, підготовче провадження, розгляд справи по суті, зупинення і закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України - суд залишає заяву без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про залишення позовної заяви ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу без розгляду, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

При цьому суд вважає безпідставним посилання ОСОБА_1 на ст. 207 ч. 4 ЦПК України, оскільки вказана норма регулює питання мирової угоди сторін, так зі змісту ч. 4 вказаної статті слідує, що укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди, затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Суд звертає увагу позивача на те, що питання затвердження мирової угоди в цій справі судом не розглядалося, позивач звернувся до суду з заявою про залишення позову без розгляду.

Щодо питання про повернення позивачу суми сплаченого ним при зверненні до суду з цими вимогами судового збору, суд зазначає наступне:

Судом встановлено, що за подання до суду вказаної позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією за 3ЗКВН-РХМЗ-36А9-6СХ4 від 22.07.2025 року.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Так, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору дійсно повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зокрема, залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Вказаною нормою закону врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, перелік яких є вичерпним.

Тобто, одним із випадків, коли судовий збір не підлягає поверненню особі, яка його сплатила, є залишення заяви або скарги без розгляду за заявою (клопотанням) такої особи, а тому, оскільки, позовну заяву ФОП ОСОБА_1 залишено без розгляду за його заявою, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для застосування положень п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та повернення судового збору, сплаченого у справі.

Що стосується посилання ОСОБА_1 при обґрунтування необхідності повернення йому сплаченого ним судового збору на ч. 2 ст. 130 ЦПК України, суд його не приймає до уваги, оскільки ч. 2 ст. 130 ЦПК України регулює порядок вручення судових повісток (розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 257, 260, 353, 354 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в частині залишення позову без розгляду задовольнити.

Позовнузаяву ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку (суборгації) регресу, без розгляду та повернення сплаченого судового збору залишити без розгляду.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині повернення сплаченого судового збору відмовити.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуюча суддя О.П. Дьоміна