Справа № 621/1991/25
Провадження № 2/638/8286/25
УХВАЛА

про залишення позову без руху

15 жовтня 2025 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Шамраєв М.Є., при прийнятті позовної заяви позивача: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до відповідача: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИВ:

До суду в електронній формі через електронний кабінет надійшла вказана позовна заява.

Перевіривши відповідність позовної заяви ст. 175 - 177 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Як визначено п. 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява має містити, зокрема виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви, зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

У поданій позовній заяві позивач обґрунтовує заявлені вимоги, зокрема обставинами укладення ТОВ "Споживчий центр" із відповідачем кредитного договору № 25.07.2024-100003117 від 29.07.2024 в електронній формі за допомогою одноразового персонального ідентифікатора Е496 відповідно до Закону України "Про електронну комерцію".

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 названого Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір;

Як визначено ч. 1 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Натомість із доданих до позовної заяви електронних доказів неможливо встановити обставини щодо укладення зазначеного договору в електронній формі та підписання його в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, зокрема доказів передачі ТОВ "Споживчий центр" відповідачеві засобом зв`язку, вказаним ним під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ "Споживчий центр", одноразового ідентифікатора та доказів отримання відповідачем алфавітно-цифрової послідовності Е496 від ТОВ "Споживчий центр"; доказів реєстрації відповідача в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ "Споживчий центр" за допомогою алфавітно-цифрової послідовності Е496; доказів надсилання відповідачем ТОВ "Споживчий центр" даних в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності Е496.

Тож позивачем не надано доказів на підтвердження викладених у позові обставин щодо укладення ТОВ "Споживчий центр" із відповідачем кредитного договору № 25.07.2024-100003117 від 29.07.2024 в електронній формі.

Відтак суд доходить висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, що відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України є підставою для залишення її без руху із наданням позивачеві строку для усунення вказаних недоліків шляхом надання доказів передачі ТОВ "Споживчий центр" відповідачеві засобом зв`язку, вказаним ним під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ "Споживчий центр", одноразового ідентифікатора та доказів отримання відповідачем алфавітно-цифрової послідовності Е496 від ТОВ "Споживчий центр"; доказів реєстрації відповідача в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ "Споживчий центр" за допомогою алфавітно-цифрової послідовності Е496; доказів надсилання відповідачем ТОВ "Споживчий центр" даних в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності Е496, зокрема шляхом надання відомостей з інформаційно-комунікаційної системи ТОВ "Споживчий центр" (sgroshi.com.ua) щодо логування дій відповідача у зазначеній системі, - у вигляді електронного доказу - log-файлу з інформаційно-комунікаційної системи ТОВ "Споживчий центр" (sgroshi.com.ua) за 29.07.2024 або інших доказів на підтвердження вказаних обставин (з урахуванням вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Тож залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху позовну заяву позивача: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до відповідача: ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Встановити строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

В разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя М.Є. Шамраєв