Провадження № 2-з/712/61/25
Справа № 712/6858/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ПІЗНЯХІВСЬКІЙ А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про повернення майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 21 травня 2025 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу, провадження по справі зупинено на час проведення судової експертизи. Постановою Черкаського апеляційного суду від 09 вересня 2025 року ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2025 року змінено в частині визначення експертної установи. Проведення судової земельно-технічної експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. У решті ухвалу суду залишено без змін.

30 вересня 2025 року представник позивача - адвокат Сучило А.О. подав до суду заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви вказав, що однією із позовних вимог ОСОБА_4 , зазначених ним у позовній заяві, є витребування у ОСОБА_5 з незаконного володіння земельну ділянку з кадастровим номером: :03:020:0070, площею 0,0197 га, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав від 05.10.2018 за реєстраційним номером 101 на підставі Договору міни №1-3103 від 05.10.2018, який посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. на користь ОСОБА_4 . Оскільки впродовж 2016-2018 років відбулась неодноразова зміна власників земельної ділянки з кадастровим номером :03:020:0070, титульним володільцем якої в силу рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих №274-а від 05.04.1956 року є ОСОБА_4 , то, враховуючи систематичні намагання недобросовісного володільця вказаної земельної ділянки всіляким чином відчужити майно, вбачається необхідність у призначенні судом заборони останньому набувачу земельної ділянки, яким є Відповідач ОСОБА_5 , вчиняти щодо спірної ділянки будь-які реєстраційні дії.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Зазначимо, що така міра є вкрай необхідною для захисту порушених прав Позивача у цій справі, адже невчасне забезпечення позову ОСОБА_4 зокрема у справі №712/6649/18, призвело до зазначених у позові змін власників спірної земельної ділянки, ризик повторення чого вбачається і зараз.

Просить вжити заходів забезпечення позову, а саме заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки площею 0,0197 га з кадастровим номером :03:020:0070 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 28265926) впродовж розгляду справи №712/6858/23.

У судове засідання сторони не викликалися, що відповідає вимогам ч.1 ст.153 ЦПК України.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову, зокрема, повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, позивач просить вжити заходів забезпечення позову, а саме заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки площею 0,0197 га з кадастровим номером :03:020:0070 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 28265926) впродовж розгляду справи №712/6858/23.

В обгрунтування забезпечення позову позивач вказує, що на даний час існують ризики відчуження спірної земельної ділянки на інших осіб.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви позивача про забезпечення позовних вимог, суд також бере до уваги наступні правові висновки.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Втручання, особливо коли воно має розглядатися в контексті частини другої статі 1 Протоколу №1, має забезпечити «справедливу рівновагу» між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту основних прав людини. Має бути розумне співвідношення між засобами, що використовуються і поставленою метою. (Рішення ЄСПЛ у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» від 28.07.1999 року, заява № 22774/93).

Необхідність забезпечення позову має відповідати вимозі пропорційності втручання у право особи цілям, яких потрібно досягти. З одного боку перед судом стоїть завдання гарантувати конституційний та міжнародно-правовий принцип обов`язковості судового рішення в тому, що стосується його виконання, а з іншого повага до права особи мирно володіти своїм майном. Таким чином, метою тесту пропорційності є встановлення способу та ступеню обмеження особи у реалізації його права; до яких саме негативних наслідків призведе таке обмеження, покладене на цю особу.

Не існує вичерпного переліку факторів, які мають бути враховані під час оцінювання судом необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Ці фактори можуть змінюватись, залежно від фактичних обставин справи та характеру відповідного втручання.

Зокрема, при дослідженні питання про відповідність забезпечення позову вимозі пропорційності суд має здійснити оцінку доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання судового рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Також необхідно звернути увагу на положення ч. 2 ст. 80 та ст. 89 ЦПК України, відповідно до яких цивільному судочинству загалом, та питанню забезпечення позову зокрема, притаманний стандарт доведення «внутрішнє переконання судді».

Таким чином, вимоги цивільного процесуального законодавства щодо доведення певних фактів як підстав для вжиття заходів забезпечення позову вказують на необхідність їх вжиття у тому випадку, коли наявні в матеріалах справи докази скоріше вказують на ймовірність настання певних обставин, ніж на протилежний висновок.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року справа № 320/3560/18 (провадження № 61-5051св19).

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, оцінивши доводи позивача, давши оцінку всім дослідженим доказам, виходячи із пов`язаності заходу забезпечення позову з предметом спору, співмірності такого заходу заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.150-153, 258-260, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задоволити.

На час розгляду справи в суді першої інстанції встановити забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення майна з чужого незаконного володіння, наступним шляхом:

-заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки площею 0,0197 га з кадастровим номером :03:020:0070 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер відомостей про речове право: 28265926.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: