Справа № 461/8306/24 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/1009/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Підлужного В.Ю..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2025 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2024 року позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що відповідно до договору кредиту та страхування №Е09.00606.009265123 укладеного 05.01.2022 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 відповідачу було надано кредит в розмірі 104910 грн. 00 коп., зі сплатою 55% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленими кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Відповідач скористався кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконав, а саме заборгував позивачеві кошти у загальному розмірі 148466,41 грн., що складається з простроченого боргу 78726,66 грн.; прострочених процентів 69739,75 грн. Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та понесені судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2025 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 148466,41 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) 3028,00 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Вказує, що він зареєстрований та проживає в Оболонському районі міста Києва, а тому Позов мав бути пред?явлений до Оболонського районного суду міста Києва та розглядатися саме останнім. Проте, не зважаючи на вищезазначене, Галицький районний суд міста Львова прийняв позов до розгляду, відкрив провадження у справі та виніс оскаржуване рішення.

За таких обставин, вважає, що рішення Галицького районного суду міста Львова у справі № 461/8306/24 від 27.02.2025 р. має бути скасоване, а провадження у справі закрито.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення боргу за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих процентів, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що Відповідно до укладеного 05.01.2022 року договору №Е09.00606.009265123 між позивачем і відповідачем, ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 104910 грн. 00 коп., зі сплатою 55% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленими кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивачем 09.07.2024 року відповідачу направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідної даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Відповідач своїх договірних зобов`язань за кредитним договором не виконав. Відповідно до розрахунку суми боргу за кредитом, наданого позивачем, борг ОСОБА_1 становить у загальному розмірі 148466,41 грн., що складається з простроченого боргу 78726,66 грн.; прострочених процентів 69739,75 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

ОСОБА_1 не заперечує факт підписання кредитного договору, власних розрахунків заборгованості на спростування позиції позивача не надає.

Підписавши вказаний договір відповідач підтвердив той факт, що був повністю проінформованим про умови кредитного договору, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що він зареєстрований та проживає в Оболонському районі міста Києва, а тому позов мав бути пред?явлений до Оболонського районного суду міста Києва та розглядатися саме останнім, враховуючи наступне.

Згідно ст. 27 ЦПК України, позов до фізичної особи пред?являється в суд за зареєстрованим у встановленим законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 8 ст. 28 ЦПК України передбачено альтернативне правило підсудності, відповідно до якого позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці. можуть пред?являтися також за місцем виконання цих договорів.

Аналіз статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред?явити позов в один з декількох визначених у законі судів.

Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов?язання встановлюється у договорі.

Згідно з пунктом 17 Кредитного договору Сторони підтверджують, що цей Договір виконується за місцем знаходження Банку: 790008, м. Львів. Галицький р-н, вул. Валова, 11 і у випадку спору між Сторонами за цим Договором, позов може пред?являтися також за місцем виконання Кредитного Договору.

Крім того, п. 4 ч. 1 ст. 532 ЦК України передбачено, що якщо місце виконання зобов?язання не встановлено у договорі, виконання провадиться за грошовим зобов?язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов?язання.

Місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку (ч. 1 ст. 93 ЦК України).

Згідно з п. 1.5 статуту АТ «Ідея Банк», затвердженого рішенням «Гетін Холдінг Спулка Акційна» - єдиного акціонера АТ «Ідея Банк» № 23/80 від 10.12.2021, місцезнаходження Банку: 79008, м. Львів, Галицький р-н., вул. Валова, 11.

У Кредитному договорі зазначено місце його укладення - м. Київ, але також вказано місцезнаходження Банку: 79008, м. Львів, Галицький р-н., вул. Валова. 11 та зазначено, що Договір виконується за місцем знаходження Банку: 790008. м. Львів. Галицький р-н. вул. Валова. 11.

Отже, місцем виконання Кредитного договору, через його особливість є місцезнаходження Банку, яке тривалий час, та зокрема відповідно до п. 1.5 Статуту АТ «Ідея Банк»,

Верховний Суд в ухвалі від 02 липня 2018 року у справі №552/9770/14-ц (провадження N? 61-36739 ск18) вказав на те, що право вибору між судами, яким згідно із загальним правилом підсудності цивільних справ і правилом альтернативної підсудності підсудна справа. належить виключно позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, у відповідності до ч. 8 ст. 28 ЦПК України Позивач правильно пред`явив цей позов до Галицького районного суду м. Львова.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2025 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.