ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

08 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 757/37539/21-ц

провадження № 61-16991св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне агенствоУкраїни з питань кіно,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Раєцький Андрій Олександрович, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агенства України з питань кіно про стягнення заборгованості по виплаті стипендії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Державного агентства України з питань кіно про стягнення заборгованості по виплаті стипендії.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного агентства України з питань кіно про стягнення заборгованості по виплаті стипендії відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Раєцьким А. О., залишено без задоволення.Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року залишено без змін.

20 грудня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Раєцького А. О. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року, в якій просив вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, стягнувши з Державного агентства України з питань кіно на його користь заборгованість у загальному розмірі 794 825,47 грн, з яких: заборгованість по виплаті стипендії - 678 685,00 грн; інфляційні нарахування - 79 707,82 грн; 3 % річних у розмірі 36 432,65 грн.

Постановою Верховного Суду від 25 червня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником - адвокатомРаєцьким А. О., задоволено. РішенняПечерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 21 листопада 2024 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення у справі. Позов ОСОБА_1 до Державного агенства України з питань кіно про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з Державного агентства України з питань кіно на користь ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 794 825,47 грн з яких: заборгованість по виплаті стипендії - 678 685,00 грн (без урахування податків і зборів), інфляційні нарахування - 79 707,82 грн та 3 % річних - 36 432,65 грн. Стягнуто з Державного агенстваУкраїни з питань кіно на користь ОСОБА_1 30 203,35 грнна відшкодування судових витрат у вигляді судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг.

07 липня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Раєцький А. О., звернувся до Верховного Суду через систему «Електронний Суд» із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, у якій просив стягнути на його користь з відповідача 79 482,54 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, заявник просив поновити пропущений процесуальний строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

У підпункті «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України зазначено, що постанова суду касаційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України визначено, що одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону № 5076-VI, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні».

Процесуальний кодекс побудовано за принципом універсальності процесуальних норм, відповідно подання доказів у підтвердження понесення сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу на стадії касаційного перегляду справи, (якщо сторона бажає отримати за результатами розгляду справи у суді касаційної інстанції відшкодування таких витрат) повинно відбуватися з урахуванням положень частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої, восьмої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з частинами першою, третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Як випливає зі статті 126, частини восьмої статті 141 ЦПК України, у разі неподання доказів понесення судових витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат підлягає залишенню судом без розгляду, якщо причини пропуску цього строку не є поважними.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи, в поданій 20 грудня 2024 року касаційній скарзі ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Раєцького А. О. зазначив про те, що він очікує понести судові витрати на правничу допомогу орієнтовно в розмірі 79 482,55 грн. Заявлений до компенсації «гонорар успіху» є єдиною формою погодженого гонорару адвоката у справі, про який позивач заявляв у всіх заявах по суті, в тому числі в суді першої та апеляційної інстанції, та який встановлений за супровід усієї справи. Докази розміру судових витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку із розглядом касаційної скарги, будуть надані стороною заявника протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення поданій справі.

Постанову Верховного Суду від 25 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Раєцького А. О. отримав 05 липня 2025 року, а 07 липня 2025 року звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі.

До поданої заяви про ухвалення додаткової постанови адвокат заявника на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу додав ордер на надання правничої допомоги серії АМ № 1108061 від 19 грудня 2024 року до договору про надання правничої допомоги від 31 січня 2020 року б/н, який міститься в матеріалах справи, акт приймання-передання наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 31 січня 2020 року б/н і додатку № 2 до нього від 25 січня 2021 року, який міститься в матеріалах справи, яким зокрема визначено вартість послуг в сумі 79 482,54 грн, та звіт про надання правової допомоги згідно договору про надання правничої допомоги від 31 січня 2020 року б/н, згідно якого адвокатом було витрачено 65,5 годин на аналіз наданих документів, дослідження законодавства, підготовку інформації для майбутньої підготовки позову про стягнення боргу з виплати стипендії членам Ради, проведення консультацій Клієнту щодо спору (підсудність, судовий збір, виконання), пошук практики в подібних спорах, аналіз практики та формування можливих вимог, дослідження питання про об`єднання вимог, підготовку адміністративного позову (провадження в якому у подальшому було закрите), аналіз судової практики щодо розмежування підсудності (КАС - ЦПК), підготовку апеляційної скарги на ухвалу про відмову у відкритті провадження (справа 640/3712/20), участь в судовому засіданні в Шостому апеляційному адміністративному суді (в тому числі очікування та дорога до суду), участь в 2х судових засіданнях в Окружному адміністративному суді міста Києва (в тому числі очікування та дорога до суду), підготовку відповіді на відзив, підготовку заяви на виконання вимог ухвали про усунення недоліків; подання до суду; виконання ували суду, якої зобов`язано позивача направити третій особі без самостійних вимог на предмет спору позовну заяву з додатками, а докази такого направлення надати суду (підготовка копій матеріалів, відправлення третій особі, подання до суду доказів виконання ухвали), підготовку та направлення адвокатського запиту (збір нових доказів для суду в цивільній юрисдикції), аналіз наданої відповіді і нових документів, підготовку нової редакції позовної заяви до цивільної юрисдикції з урахуванням нових доказів (пошук нової практики в подібних спорах, здійснення розрахунку 3% річних та інфляційних; оформлення додатків (зшивання матеріалів), подання позову), аналіз відзиву Держкіно, складання заперечення на заяву позивача про приєднання письмових доказів, підготовку клопотання про доручення доказів (збір нових доказів, організація перекладу документів складених іноземною мовою), участь в судових засіданнях в суді першої інстанції (в тому числі очікування та дорога до суду у дні, коли засідання не відбувалися з обставин які не залежали від сторін спору), підготовку апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду м. Києва, аналіз відзиву на апеляційну скаргу, підготовка до судового засідання, участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції (в тому числі очікування та дорога до суду), підготовку касаційної скарги, підготовку акта надання послуг, звіту та клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

09 липня 2025 року на адресу Верховного Суду від Державного агенстваУкраїни з питань кінонадійшло клопотання щодо відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, у якому голова Державного агенстваУкраїни з питань кіно Осіпов А. О. просить суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі, у випадку задоволенні заяви зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, виходячи з принципів розумності, співмірності та фактично наданих послуг, оскільки заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та не відповідає критеріям розумності та співмірності.

Ураховуючи характер виконаної адвокатом Раєцьким А. О. роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, з огляду на наявність заперечень сторони відповідача, виходячи з конкретних обставин справи, Верховний Суд вважає за необхідне стягнути з Державного агенстваУкраїни з питань кіно на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем при розгляді справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

При цьому, Верховний Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Раєцький А. О., про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Раєцький Андрій Олександрович, про поновлення пропущеного процесуального строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Раєцький Андрій Олександрович, задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове судове рішення.

Стягнути з Державного агенстваУкраїни з питань кінона користь ОСОБА_1 20 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем при розгляді справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов