Провадження №2/447/888/25
Справа №447/1478/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

17.10.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Процесуальні дії у справі.

15.05.2025 засобами системи «Електронний суд» представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» Лебідь К.В. подала позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 19.06.2024 між позивачем та відповідачем укладено договір №502596-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 19.06.2024 ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №502596-КС-001. 19.06.2024 ОСОБА_1 прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) укладення договору №502596-КС-001 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. ТОВ «Бізнес позика» направлено відповідачу одноразовий ідентифікатор через ІТС на номер телефону, вказаний позичальником у його анкеті в особистому кабінеті. Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізпозика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов?язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.15957313 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Крім цього, 26.06.2024 між ТОВ «Бізпозика» та відповідачем ОСОБА_1 укладено до додаткову угоду №1 до договору №502596-КС-001 про надання кредиту, відповідно до якої ОСОБА_1 додатково надано кредит у сумі 4 000,00 грн. ТОВ «Бізпозика» свої зобов?язання за договором кредиту виконало, надало ОСОБА_1 грошові кошти у загальному розмірі 12 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яку вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів. Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов?язання за кредитним договором у боржника станом на 29.04.2025 утворилась заборгованість за договором №502596-КС-001 про надання кредиту у розмірі 32 916,64 грн., що складається з: 12 000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 19 116,64 грн. сума прострочених платежів за процентами; 1 800,00 грн. сума прострочених платежів за комісією. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав.

У прохальній частині позовної заяви представник позивача просив проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Бізнес позика», проти ухвалення заочного рішення не заперечив.

Крім того, у позовну заяву було включено клопотання про витребування доказів, а саме представник позивача просив витребувати в АТ КБ «ПриватБанк» докази, які становлять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я « ОСОБА_1 » (РНОКПП НОМЕР_2 ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 19.06.2024 (дата видачі кредиту) по 09.10.2024 (дата закінчення терміну кредитування).

16.05.2025 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.

Ухвалою від 20.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву, заперечень на позовну заяву.

Крім цього, даною ухвалою постановлено частково задоволити клопотання представника позивача про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк» та скеровано таку до виконання банком у частині витребування доказів (а.с. 67, 68).

Копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу ОСОБА_1 було надіслано позивачем ТОВ «Бізнес позика» на виконання вимог ст. 43, 177 ЦПК України (а.с. 58 (зворот)-59).

Ухвалу суду від 20.05.2025, надіслану відповідачу на адресу його місця реєстрації проживання, такий не отримав, оскільки поштове відправлення з указаним вмістом повернулося до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с. 74-75).

Проте, 03.07.2025 відповідачем ОСОБА_1 засобами системи «Електронний Суд» подано відзив у справі. Відповідач вказав, що він не погоджується із поданим до нього позовом, жодного кредитного договору із ТОВ «Бізнес позика» не укладав, йому не відомі обставини, на які посилається позивач, оскільки відповідач не звертався до цього товариства з проханням про надання кредиту, не реєструвався на їхньому сайті та не отримував жодних коштів, не здійснював дій, які б підтверджували прийняття умов кредитного договору, не надавав згоду на укладання договору, не підписував документів і не передавав свої персональні або паспортні дані третім особам з метою оформлення кредиту. Відповідач вважає, що його особисті дані могли бути використані без його відома сторонніми особами. Просив суд витребувати у позивача копію кредитного договору, укладеного, на думку позивача, з ним; інформацію про процедуру укладення договору (у тому числі, IP-адреси, час та пристрої, з яких був здійснений доступ до особистого кабінету); документи або інші підтвердження факту отримання коштів відповідачем(а.с. 76-77).

09.07.2025 засобами системи «Електронний Суд» представник позивача ОСОБА_2 подала додаткові пояснення у справі (відповідь на відзив), у яких просила прийняти ці додаткові пояснення, поновити позивачу строк для подання доказів у справі та долучити ці додаткові пояснення разом з усіма додатками до матеріалів справи, врахувати при розгляді справи викладену у цих додаткових поясненнях та додатках до них інформацію, а також відмовити у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів. В обґрунтування клопотання представник позивача вказала, що клопотання відповідача спрямоване на затягування розгляду справи, оскільки докази, які відповідач просить витребувати, подані разом із позовною заявою, а також додатково надано із цими поясненнями. Представник позивача вказала, що відповідач не надав доказів звернення дополіції із заявою щодо начебто вчинення щодо відповідача шахрайських дій та як наслідку вироку суду, у якому відповідача було б визнано як потерпілого внаслідок шахрайства. Натомість ст. 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Представник позивача також покликалася на обставини, викладені у позові, проте, також вказувала, що на підтвердження доводів відповідача, тобто спростування факту отримання кредитних коштів, ОСОБА_1 міг подати до суду виписку з його банківської картки АТ КБ «ПриватБанк»(а.с. 78-120).

Ухвалою суду від 17.09.2025 постановлено відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів, поновлено позивачу ТОВ «Бізнес позика» строк для подання доказів. Крім цього, постановлено витребувати в АТ КБ «ПриватБанк» (юридична адреса: вул. Грушевського, 1-д, м. Київ, 01001; адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро, 49094) рішення структурного підрозділу / посадової особи банку щодо випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 19.06.2024 (дата видачі кредиту) по 09.10.2024 (дата закінчення терміну кредитування), оскільки попередня ухвала суду не була виконана банком.

Ухвалу суду від 17.09.2025 було скеровано для виконання до АТ КБ «ПриватБанк», яке отримало вищевказану ухвалу суду 18.09.2025 (а.с. 128).

03.10.2025 на адресу суду надійшли витребувані ухвалою суду від 17.09.2025 докази, надані АТ КБ «ПриватБанк»(а.с. 130-133).

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що стверджується довідкою про доставку електронного документу судової повістки про виклик до суду в електронний кабінет відповідача ОСОБА_1 (а.с. 129), у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву, клопотань чи заяв до суду не подавав (а.с. 92-93).

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі», Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частинами 1, 2 та 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Наведене узгоджується із правовою позицією, висловленою ВС у постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18, провадження №61-22682св19.

Враховуючи те, що відповідачем подано відзив у справі, представником позивача було подано відповідь на відзив, проте, відповідач не скористався правом на подання заперечень, у справі наявні всі докази, на які посилаються сторони у своїх доводах, суд приходить висновку про можливість та необхідність вирішення справи за наявними у такій доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

19.06.2024 між позивачем ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №502596-КС-001 про надання кредиту в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитора, шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 18-22).

Відповідно до п. 2.1. договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 8 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика».

Сторонами узгоджено строк, на який надається кредит 16 тижнів (п. 2.3. договору), стандартну процентну ставку за кредитом: у день 1,5000000 %, фіксована, 1,15957313 знижена процентна ставка (п. 2.4. договору), строк дії договору до 09.10.2024 (п. 2.7. договору).

Пунктом 2.5. договору передбачено сплату позичальником комісії за надання кредиту в розмірі 1 200,00 грн.

Згідно з п. 3.2. договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою, вказаною у п. 2.4. договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, залежно від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. додатку №1 до договору.

Сторонами в п. 3.2.3. договору кредиту погоджено графік платежів, відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів за період з 03.07.2024 по 09.10.2024.

Пунктом 7.3.1. сторони узгодили, що до укладання Договору Позичальник отримав від Кредитодавця (в т.ч. кредитного посередника) інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови Договору і Правила, що розміщені на сайті Кредитодавця.

Приймаючи умови договору, відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно їх дотримуватися (п. 7.4.4. Договору).

Представником позивача до позову долучено копію паспорту споживчого кредиту (а.с. 15 (зворот)-17). Відповідно до даного паспорту споживчого кредиту, у такому містяться: дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань позичальника (тип кредиту: кредит, сума / ліміт кредиту: 8 000,00 грн., строк кредитування: 16 тижнів, мета отримання кредиту: на задоволення потреб, не пов?язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника, спосіб і строк надання кредиту: безготівково, протягом трьох робочих днів), інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача із застереженнями про належне виконання договору, порядок повернення кредиту, а також додаткова інформація.

Вказаний паспорт споживчого кредиту підписано представником ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем Вінтонівим А.М., шляхом відправлення на номер телефону одноразового ідентифікатора (а.с. 17 (зворот)).

Відповідно до доказів, долучених на підтвердження позовних вимог представником позивача,відповідачем ОСОБА_1 , шляхом використання одноразового ідентифікатора, було підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) від 19.06.2024 (а.с. 23-27) та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) від 19.06.2024 (а.с. 28-32).

Відповідно до копії додаткової угоди №1 від 26.06.2024 до договору №502596-КС-001 про надання кредиту від 19.06.2024, сторонами з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», уклали цю Додаткову угоду №1, згідно з якою кредит збільшується на 4 000,00 грн., та кредитодавець, на умовах викладених у Договорі, збільшує суму Кредиту, а Позичальник отримує збільшення суми Кредиту тазобов`язується повернути, Кредит збільшений на 4 000,00 грн. у строки та на умовах викладенихуДоговорі (п. 2.1).

Згідно з п. 2.2. Додаткової угоди №1 від 26.06.2024, після збільшення суми Кредиту, загальна сума отриманого (відповідно до Договору та Додаткової угоди) та неповернутого Позичальником Кредиту та Додаткового кредиту складатиме 12 000,00 грн.

На дату укладення Додаткової угоди несплачені проценти, а також несплачена комісія вносяться до Графіку платежів (п. 6.1 цієї Додаткової угоди)та підлягають сплаті відповідно до Графіку платежів (п. 3 Додаткової угоди №1).

Згідно з п. 1 додаткової угоди №1, Кредитодавець та Позичальник підтверджують, що станом на 26.06.2024 сума неповернутого позичальником кредиту становить 8 000,00 грн.; сума нарахованих та несплачених процентів за користування Кредитом становить 742,16 грн.; сума нарахованої та несплаченої Комісії становить: 1 200,00 грн.

Пунктами 4, 5 додаткової угоди №1 від 26.06.2024 встановлено, що після укладення цієї Додаткової угоди та збільшення суми Кредиту будуть змінені умови кредитування за Договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї Додаткової угоди та отримання Позичальником додаткових грошових коштів у кредит: загальна сума отриманого Кредиту становить: 12 000,00 грн. (п. 1 та п. 2. Додаткової угоди); орієнтовна реальна річна процентна ставка: 50 876,22 процентів; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 27 170,76 грн. Комісія за надання додаткової суми кредиту: 600,00 грн.

Крім цього, відповідач перед укладенням вищезазначеної угоди підписав паспорт споживчого кредиту від 26.06.2024 (а.с. 33-34), пропозицію укластидодаткову угоду №1 (оферту) від 26.06.2024 до договору №502596-КС-001 про надання кредиту від 19.06.2024, (а.с. 36) та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання додаткової угоди №1 від 26.06.2024 до договору №502596-КС-001 про надання кредиту від 19.06.2024 (а.с. 37).

На підтвердження позовних вимог позивачем також подано візуальну форму послідовності дій клієнта (а.с. 38, 39), анкету клієнта (а.с. 39 (зворот)), копію Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) ТОВ «Бізнес позика» (а.с. 41-50), а також витяги з електронної пошти ТОВ «Бізнес позика» щодо надіслання листів на електронну адресу ОСОБА_1 , вказану ним при укладенні договору, а також яка зазначена таким у відзиві (а.с. 116, 117).

Відповідно до інформаційної довідки, виданої ТОВ «ПрофітГід» у якості підтвердження здійснення переказу грошових коштів, в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 (а.с. 109-115) та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» 19.06.2024 було здійснено успішний переказ грошових коштів у розмірі 8 000,00 грн. на картку № НОМЕР_3 , емітент АТ КБ «ПриватБанк», із призначенням: «Перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 зг. до кредитного дог. №502596-КС-001 від 19.06.2024 Без ПДВ» (а.с. 40).

Крім цього, з інформаційною довідкою, виданою ТОВ «ПрофітГід» у якості підтвердження здійснення переказу грошових коштів, в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 (а.с. 109-115) та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» 26.06.2024 було здійснено успішний переказ грошових коштів у розмірі 4 000,00 грн. на картку № НОМЕР_3 , емітент АТ КБ «ПриватБанк», із призначенням: «Перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 зг. Дод. Угоди від 26.06.2024 кредитного дог. №502596-КС-001 від 19.06.2024 Без ПДВ» (а.с. 40 (зворот)).

З інформації, наданої суду АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали від 17.09.2025, вбачається, що банківська картка № НОМЕР_1 емітована на ім?я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 19.06.2024 на вказану банківську картку було зараховано 8 000,00 грн., а 26.06.2024 4 000,00 грн. (а.с. 130-133).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №502596-КС-001 про надання кредиту від 19.06.2024, ОСОБА_1 станом на 29.04.2025 має заборгованість за кредитним договором з 19.06.2025 по 29.04.2025 у загальному розмірі 32 916,64 грн., що складається з: 12 000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 19 116,64 грн. сума прострочених платежів за процентами; 1 800,00 грн. сума прострочених платежів за комісією (а.с. 13-14).

Вказане також міститься у довідці про стан заборгованості (а.с. 15).

Оцінка суду.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Вказаний закон у цьому рішенні буде застосовуватися у редакції станом на момент укладення кредитного договору.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Договір був підписаний з використанням засобу електронного цифрового підпису та підпису одноразовим ідентифікатором, а саме КЕП ТОВ «Бізнес позика», директор Гайворонська Марія Миколаївна, та відображено певну алфавітно-цифрову послідовність, введену позичальником Вінтонівим А.М., що чітко вбачається з долучених до позовної заяви доказів.

Крім цього, у п. 7.4.2 договору від 19.06.2024 визначено, що вказаний в розділі 8 даного договору номер телефону належить виключно Позичальнику, не переданий та не буде переданий в користування та/або володіння та/або розпорядження будь-яким особам, саме цей номер телефону використовується та буде використовуватися Позичальником при виконанні даного договору, вчиненні будь-яких операцій за ним. - вказана в розділі 8 даного договору банківська платіжна карта /поточний рахунок належить виключно Позичальнику на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно Позичальником.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Поряд із цим, обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості, представник позивача просив стягнути заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 1 800,00 грн.

Статтею 3 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з частинами 1, 2, 5, 7 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Аналіз умов договору про споживчий кредит №502596-КС-001 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 1 800,00 грн., встановлена умовами договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.

Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15.

Умови договору про сплату позичальником на користь фінансової установи винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які фінансова установа здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Враховуючи наведене, положення договору про споживчий кредит №502596-КС-001 від 19.06.2024 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 1 800,00 грн. суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 1 800,00 грн.

Проте, враховуючи те, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, така підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика», а саме: за кредитним договором №502596-КС-001 від 19.06.2024 з урахуванням додаткової угоди №1 від 26.06.2024 на загальну суму 32 916,64 грн., що складається з: 12 000,00 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 19 116,64 грн. сума прострочених платежів за процентами.

За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.

Відповідачем наведений розрахунок не заперечено, власного не проведено, доказів його неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Доводи відповідача, наведені ОСОБА_1 у відзиві, не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження під час дослідження доказів у справі та спростовуються долученими представником позивача доказами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи те, що позов було пред`явлено засобами системи «Електронний суд» та такий підлягає до задоволення частково, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 289,93 грн. на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 31 116,64 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 32 916,64 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 6, 15, 205, 207, 526, 626, 627, 628, 638, 639, 1054, 1055 ЦК України, ст. 5, 13, 81, 82, 141, 223, 247, 259, 264, 265, 280, 282, 284 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №502596-КС-001 про надання кредиту від 19.06.2024 у розмірі 31 116 (тридцять одна тисяча сто шістнадцять) гривень 64 копійки, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок,суми прострочених платежів за процентами 11 116 (одинадцять тисяч сто шістнадцять) гривень 64 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 289 (дві тисячі двісті вісімдесят дев?ять) гривень 93 копійки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», місцезнаходження: бульв. Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, 01133, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 41084239.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 17.10.2025.

Суддя Головатий А.П.