Справа № 369/4275/24
Провадження № 2/369/1880/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23.04.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Скрипник О.Г.

секретарі судового засідання: Гребенюк Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ПрАТ «СК «Оберіг» звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу .

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 24.01.2021 року в м. Києві по просп. Голосіївському сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «BMW» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Mersedes» д.н. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 340, 0 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , згідно договору обов`язкового страхування від 07.11.2020 року , була зареєстрована в ТДВ «СТ «ОБЕРІГ», то страхова компанія сплатила потерпілій особі - власнику транспортного засобу «Mersedes» д.н. НОМЕР_2 страхове відшкодування 11 020, 38 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 23 вересня 2021 року №1370.

Оскільки до позивача перейшло право регресної вимоги, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11020, 38 грн, інфляційні втрати у розмірі 468, 48 грн; пеню у розмірі 4510, 26 грн; 3% річних у розмірі 331, 34 грн; витрати на правничу допомогу у розмірі 7300, 0 грн та судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, направленим до суду листом просив розглядати справу у свою відсутність.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 24.01.2021 року в м. Києві по просп. Голосіївському сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «BMW» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Mersedes» д.н. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Голосіївського районного суду мю Києва ОСОБА_2 . ОСОБА_1 визнано винним у вчинені правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 340, 0 грн.

Згідно Страхового акту/наказу № 25512/1 від 23.09.2021 року розмір страхового відшкодування потерпілій особі визначено в розмірі 11 020, 38 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , згідно договору обов`язкового страхування від 07.11.2020 року , була зареєстрована в ТДВ «СТ «ОБЕРІГ», то страхова компанія сплатила потерпілій особі - власнику транспортного засобу Mersedes» д.н. НОМЕР_2 суму страхового відшкодування у розмірі 11 020, 38 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 23 вересня 2021 року №1370.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо), володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 108 Закону України «Про страхування» ,Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки у розмірі здійсненої страхової виплати та інших, пов`язаних із нею фактичних витрат. .

Відповідно до п.в ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо водій після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів , що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі ( крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), якщо водій керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп1яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як убачається з матеріалів справи, позивач сплатив потерпілій особі суму страхового відшкодування за шкоду, завдану ДТП у сумі 11 020, 38 грн., а тому до позивача перейшло право вимоги стягнення з відповідача в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 11 020, 38 грн

Відповідно до ст. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.10.2019 у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2019 у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, до спірних правовідносин слід застосовувати положення статті 625 ЦК України щодо стягнення зі страхової компанії трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

За змістом аналізованої норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями статті 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.02.2020 у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17) вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачене страхове відшкодування у розмірі 11020, 38 грн, інфляційні втрати у розмірі 468, 48 грн; пеню у розмірі 4510, 26 грн; 3% річних у розмірі 331, 34 грн.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничі допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами з іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1,2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Отже витрати, за надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляд справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено ( п.1ч.2 ст. 137 та ч.8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно Договору про надання правової допомоги, позивачем понесено витрати на правничу допомогу у розмірі 7300, 0 грн, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 7500, 0 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 1166 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , ст.ст. 264-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Оберіг» ( , рахунок: НОМЕР_3 в АТ «КБ`ПриватБанк» ) грошові кошти у сумі 16 330, 46 грн ( шістнадцять тисяч триста тридцять) 46 грн, з яких:

-Сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу 11 020, 38 грн;

-Інфляційні втрати 468, 48 грн;

-Пеня 4510, 26 грн;

-3% річних 331, 34 грн;

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Оберіг» ( , рахунок: НОМЕР_3 в АТ «КБ`ПриватБанк» ) судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн;

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Оксана СКРИПНИК