З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого Ваврушак Н.М., за участі секретаря судового засідання Яненко О.Ю., розглянувши відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,-
24.12.2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Волєва О.В., звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просила стягнути на свою користь страхове відшкодування у розмірі 35 961,86 грн, витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 6500,00 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., та витрати зі сплати судового збору та правничої допомоги.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27.07.2024 о 10.00 у м. Кривий Ріг, Тернівський район по провулку Ковпака біля будинку 47А, водій ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 під час руху заднім ходом на нерегульованому рівнозначному перехресті створив перешкоду іншому ТЗ, що спричинило зіткнення з ТЗ MITSUBISHU LANCER д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків позивача. Постановою Тернівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 21.08.2024 водія транспортного засобу RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 було визнано винним за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Згідно страхового полісу, який діяв на момент ДТП, автомобіль марки RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 є застрахованим транспортним засобом ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». Позивач письмово повідомила ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про ДТП в якості потерпілої та надала запитувані відповідачем документи. За результатами розгляду вищезазначеної заяви ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» здійснив страхове відшкодування у розмірі 54 740,26 грн. Проте, позивач звернулася до судового експерта Рейнюк О.В., який здійснив експертне транспортно-товарознавче дослідження надав висновок №199/24, де зазначено суму матеріального збитку 90 701,86 грн.
Ухвалою суду від 05.02.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою суду від 14.08.2025 року було відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача.
Через канцелярію суду було подано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача та позивача, та відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подав.
Суд, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача та її представника, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За змістом абзацу 1 пункту 2постанови Пленум Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року №6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб, яким завдано матеріальної шкоди не була забезпечена відповідачем, оскільки доказів зворотнього не надано.
Так, судом встановлено та матеріали справи підтверджено, що з вини відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено транспортний засіб MITSUBISHU LANCER д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 . Враховуючи, що протиправними винними діями відповідача було завдано пошкоджень автомобілю позивача, у зв`язку із чим останній завдано збитків, обов`язок з відшкодування завданої позивачу як матеріальної так і моральної шкоди, має бути покладено саме на заподіювача шкоди відповідача ОСОБА_2 ..
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши факт заподіяння позивачу шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, приймаючи до уваги ненадання відповідачем доказів на спростування її вини, встановивши розмір шкоди, заподіяної позивачу, як власнику вказаного транспортного засобу, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення матеріального збитку з відповідача у розмірі 35 961,86 грн. грн.
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1ст.1167 ЦК України).
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної моральної шкоди позивачу, характер і тривалість страждань та емоційних переживань, пов`язаних із пошкодженням її майна, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20 000,00грн.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.
Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення спору, судові витрати зі сплати судового збору мають бути покладені на відповідача, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 3028,00 грн.
Згідно до положень ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Судовим експертом надано рахунок-фактура №206 від 12.10.2024 року, згідно якого дослідження автомобіля становить у сумі 6500,00 грн (а.с.43) і вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Позивач надала суду заява про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №756/2114/17, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або
заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідач про зменшення розмір витрат на правову допомогу не заявляв.
Заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим та співмірним, що відповідає вимогам ч.4 ст. 137 ЦПК України. Враховуючи викладене, витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.
Відповідно до ст.ст.22, 23, 988, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст.4,5,10,12, 76,77,78, 133, 139,141,259,263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 35 961,86 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000,00 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 271228, 00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому законом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Дніпровського апеляційного суду.
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складено та підписано без його проголошення 14 жовтня 2025 року.
Суддя: Н. М. Ваврушак