ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/1992/23
номер провадження 2-др/695/6/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.,

за участю секретаря с/з Оніщенко Н.В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Короля Олега Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 695/1992/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 02.04.2025 року через систему «Електронний суд» скерував до суду заяву про винесення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Вказана заява мотивована тим, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.03.2025 позов ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 69 011 грн. 57 коп. матеріальної шкоди та 498 933 грн. 30 коп. в порядку відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти вимог відмовлено

Разом із тим судом не вирішено питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 38 000 грн.. Така сума пов`язана із поданням у даній справі значної кількості однотипних клопотань відповідача, що всіляко затягувало судовий процес та вказувало на зловживання відповідачами процесуальними правами. Вартість наданих послуг підтверджується актом №2 від 28.03.2025 підписаного замовником та виконавцем, який містить застереження про те, що гонорар адвоката сплаті підлягає в строк до 01.12.2025, а отже позивач не зобов`язаний надати підтвердження сплати обумовленого сторонами гонорару.

Київською міською прокуратурою до суду надано відзив на вказану заяву про ухвалення додаткового рішення, який мотивований тим, що при вирішенні питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу мають бути враховані положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності розміру задоволення позовних вимог. Крім вказаного представником позивача, усупереч ст. 76 ЦПК України не надано документів, які підтверджують наявність у позивача витрат на правову допомогу у заявленій сумі. Згідно практики Верховного Суду при визначенні відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат, а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Однак, на переконання прокуратури, заявлена сума витрат на правову допомогу у сумі 38 тис. грн., не відповідає вказаним принципам, є недоведеною та такою, що не підлягає задоволенню.

Державною казначейською службою України до суду надано письмові пояснення відповідно до яких казначейство вказувало, що відповідачем у справі є держава Україна, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади, а тому понесені судові витрати також підлягають стягненню з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України. Крім вказаного Державною казначейською службою України заявлено до суду клопотання про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду, оскільки заяву про ухвалення додаткового рішення представником позивача подано з пропуском встановленого строку, що розпочався з дня ухвалення рішення суду.

Головним управлінням Служби безпеки України у місті Києві та Київській області скеровано до суду заяву у якій останнє просило відмовити у задоволенні заяви представника позивача, оскільки рішення суду не набрало законної сили, також вказувало на процесуальні строки розгляду питання ухвалення додаткового рішення, пропуск яких позбавляє можливості прийняття законного рішення.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву у якій розгляд справи просив проводити без його участі та участі позивача.

Представники відповідачів, а саме: Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явилися, скерували до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах поданого представником позивача клопотання, приходить до наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14- 382цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі №817/1889/17.

Велика Палата Верховного Суду, приймаючи додаткову постанову від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, залишила без розгляду заяву відповідачки про стягнення понесених нею витрат на професійну правничу допомогу з огляду на пропуск нею строку для подання доказів понесених витрат. При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у своєму клопотанні відповідачка не просила поновити пропущений процесуальний строк та не вказала про поважність причин його пропуску, що є підставою для застосування частини восьмої статті 141 ЦПК України.

У постанові від 18.01.2023 у справі №369/7551/21 Верховний Суд аналізуючи норми ч. 8 ст. 141 ЦПК України зазначив, що заявник не зазначив непереборних обставин, які б унеможливлювали надання доказів апеляційному суду в межах визначеного ЦПК України п`ятиденного строку. При цьому заявник не зазначив і обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані із істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідної процесуальної дії (подання доказів в межах п`яти днів). Таким чином, апеляційний суд правильно виходив з того, що заявник пропустив строк подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, факт отримання заявником судового рішення 27 вересня 2022 року не впливає на перебіг процесуального строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, що унеможливлює його поновлення.

Верховний Суд в ухвалі від 31 серпня 2021 року у справі № 748/1027/21 (провадження № 61-551св22) залишив без розгляду заяву стягувача про ухвалення додаткового рішення у справі № 748/1027/21 про стягнення витрат на правничу допомогу, зазначивши, що заявник звернувся до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі поза межами строку, визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України, клопотання про поновлення такого строку не заявляв.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (стаття 126, частина перша статті 127 ЦПК України).

Отже, нормами ЦПК України визначений порядок звернення до суду із відповідною заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, який передбачає умову подання до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а також відповідних доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, розгляд вказаної справи здійснювався за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, представники сторін безпосередньо брали участь судових засіданнях, заявляли клопотання та подавали докази, що стосувалися суті спору.

До закінчення судових дебатів представник позивача адвокат Король О.А. заявив, що докази понесення судових витрат позивачем для їх компенсації шляхом постановлення додаткового рішення надасть суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У судовому засіданні 18.03.2025, у порядку, визначеному ч. 6 ст. 259 ЦПК України присутнім учасникам процесу, зокрема представнику позивача, адвокату Королю О.А., який був присутній в судовому засіданні було оголошено про перехід суду до стадії ухвалення судового рішення та визначено дату його проголошення, а саме 27.03.2025.

27 березня 2025 року було проголошено повний текст судового рішення.

Учасники справи отримали судове рішення 28.03.2025, що підтверджується довідкою про доставку рішення до електронного кабінету.

Однак суд констатує, що за змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України відлік строку подання доказів про понесення судових витрат обумовлюється днем ухвалення судового рішення, а не днем ознайомлення сторони із таким.

Визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденний процесуальний строк для подання стороною доказів понесення судових витрат не пов`язаний також із часом виготовлення судом повного тексту судового рішення, оскільки право сторони на відшкодування таких витрат залежить не від змісту чи мотивів судового рішення, а лише від розміру задоволених судом вимог.

Заяву про ухвалення додаткового рішення представник позивача подав до суду 02.04.2025. При цьому представник позивача нічого не зазначає про строк на подання такої заяви та не просить поновити його з поважних причин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що представником позивача, адвокатом Корольом О.А. пропущено строк для подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу встановлених ст.141 ЦПК України. Клопотання про поновлення цього строку та обґрунтування поважності причин його пропуску представник позивача та сам позивач не заявляли, відтак суд дійшов висновку про залишення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Керуючись ст.ст. 89, 134, 137, 141, 260-261, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Короля Олега Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 695/1992/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області, Київської міської прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя Л.В. Середа