ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/827/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої Хома М.В.

суддів Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

секретар Дідух М.Є.

з участю представника ТОВ Юніт Капітал

Савчук С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ТОВ "Юніт Капітал" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та визнання обов`язку щодо повернення коштів відсутнім,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося в суд із позовом про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 609522691 від 07.12.2021 року в розмірі 48445,86 грн, з яких 15979 грн - прострочена заборгованість по кредиту, 32466,86 грн прострочена заборгованість за відсотками.

Позов обґрунтовано тим, що 07.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №609522691 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачці кредит у розмірі 22000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів. Позичальник зобов`язувалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі.

Право грошової вимоги за указаним кредитним договором переходило тричі на підставі договорів факторингу: від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс»; від ТОВ «Таліон Плюс до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача - ТОВ «Юніт Капітал».

Так, згідно останнього договору факторингу від 04.09.2024 року №0409/24, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 48445,86 грн відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу.

ТОВ «Юніт Капітал» зазначало, що унаслідок неналежного виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором у відповідачки виникла заборгованість, яку товариство просила стягнути з відповідачки в свою користь.

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Юніт Капітал», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та визнання обов`язку щодо повернення коштів відсутнім.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що відповідач не укладала з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору, не підписувала його та кредитних коштів не отримувала

Зазначала, що заходила на веб-сайт первісного кредитора з метою укладення кредитного договору, однак через незрозумілість викладеної інформації вийшла з цього сайту. Також, на думку відповідачки зазначена в договорі інформація про особу позивача (анкетні дані, електронна адреса, номер телефону) не відповідає дійсності та не свідчить про проходження позичальником повної ідентифікації, необхідної для укладення електронного кредитного договору. Зазначала, що банківська картка, на яку були зараховані кредитні кошти, позивачу не належить, що також підтверджує, що кредитні грошові кошти позивач не отримувала.

Вважала, що умови договору є несправедливими в розумінні п. 11 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого сторонами строку кредитування та нарахувати непропорційну велику суму відсотків за користування кредитом.

Зазначаючи про відсутність волевиявлення позивача на укладення кредитного договору, просила: визнати недійсним договір кредитної лінії № 609522691 від 07.12.2021 року; визнати відсутнім обов`язок щодо повернення коштів за цим договором.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 червня 2025 року у задоволенні первісного позову ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено повністю. У зустрічному позові ОСОБА_1 до ТОВ «Юніт Капітал», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та визнання обов`язку щодо повернення коштів відсутнім - відмовлено повністю. Судові витрати у виді судового збору у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000 грн покладено на позивача за первісним позовом ТОВ «Юніт Капітал». Судові витрати у виді судового збору у сумі 1211,20 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18.06.2025 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати, постановивши у відповідній частині нове судове рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не було враховано того, що кредитний договір є недійсним, оскільки відсутні належні докази фактичної видачі коштів, підтвердження ідентифікації позичальника та використання одноразового ідентифікатора, а також примірник договору з підписом відповідача. Наголошує на порушенні порядку укладення електронного договору, відсутності належного підтвердження зарахування коштів на картку.

Вважає, що умови договору створюють істотний дисбаланс на користь кредитора, що суперечить принципам справедливості, добросовісності та захисту прав споживачів, а суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального й процесуального права та не врахував правові висновки Верховного Суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ТОВ "Юніт Капітал" просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення в частині вирішення зустрічного позову без змін.

У відзиві зазначено, що доводи апелянта є безпідставними, оскільки кредитний договір укладено належним чином відповідно до вимог законодавства, з використанням одноразового ідентифікатора, що є допустимим способом підписання електронного договору. Кошти за договором були фактично перераховані на картковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжними документами, а відповідачка здійснювала платежі в рахунок погашення заборгованості, чим визнала факт отримання кредиту. Посилання апелянта на відсутність договору чи недотримання порядку його укладення не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального права, врахувавши практику Верховного Суду, тому підстав для скасування рішення в цій частині немає.

В апеляційній скарзі ТОВ "Юніт Капітал" просить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18.06.2025 року в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати, постановивши нове судове рішення, яким його задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що надані витяги з реєстрів прав вимоги до договорів факторингу є належними і допустимими доказами, оскільки містять усі необхідні реквізити, підписи та печатки сторін. Вони прямо підтверджують факт переходу прав вимоги у визначений момент з дати їх підписання. Згідно з умовами договорів факторингу, саме підписання реєстру є юридичним фактом переходу права, а не здійснення оплати. Оплата є внутрішніми взаємовідносинами сторін і жодним чином не впливає на чинність передачі прав вимоги.

Водночас суд першої інстанції безпідставно визнав такі документи неналежними, не врахував довідки та підтвердження від первісного кредитора, а також усталену практику Верховного Суду, де неодноразово зазначалося, що неповідомлення боржника чи відсутність доказів розрахунків між фінансовими компаніями не спростовує факту переходу прав вимоги.

Отже, позивач належними доказами підтвердив наявність у нього права вимоги до відповідача.

Акцентує увагу, що заявлена до стягнення сума боргу за кредитним договором у розмірі 48445,86 грн є обґрунтованою, її нарахування здійснено у відповідності до умов договором та із урахуванням сплачених відповідачкою сум на погашення заборгованості за кредитом.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ Юніт Капітал Черниш О.І. просить апеляційну скаргу ТОВ "Юніт Капітал" залишити без задоволення, а оскаржуване рішення в частині вирішення первісного позову про стягнення заборгованості без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що ТОВ "Юніт Капітал" не довело факту набуття права вимоги за кредитним договором, оскільки надані ним документи (витяги з реєстрів) не містять достатніх та переконливих відомостей щодо реального переходу права вимоги і не можуть вважатися належними та допустимими доказами.

Крім того, ОСОБА_1 вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в позові у зв`язку із відсутністю у справі доказів оплати за договорами факторингу.

При цьому ОСОБА_1 вважає, що визначена судом першої інстанції сума боргу за кредитним договором №609522691 у розмірі 15975 грн є обґрунтованою. Представник ОСОБА_1 - адвокат Майка М.Б. в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

У судовому засіданні представник ТОВ "Юніт Капітал" Савчук С.О. підтримала апеляційну скаргу ТОВ "Юніт Капітал" та заперечила проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 . Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарг в їхніх межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, а апеляційну скаргу ТОВ "Юніт Капітал" слід задовольнити частково.

Обставини справи.

07.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 609522691, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора MNV87AH9, який 07.12.2021 був відправлений на абонентський номер мобільного телефону ОСОБА_1 та введений останньою в електронній системі на сайті ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Невід`ємною частиною договору є паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору та правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до п. 1.1. Договору товариство зобов`язується надати ОСОБА_1 фінансовий кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту у сумі 22000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі та додатках до нього.

Кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 22000 грн одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 06.01.2022 року. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 06.01.2022. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором.

Згідно з п. 1.8 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду.

За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в такому порядку: 1) виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65% річних, що становить 0,01% від суми кредиту за кожний день користування ним; 2) за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8 Договору з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 Договору строку нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 383,25% річних, що становить 1,05% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті (п. 1.9, 1.9.1, 1.9.2 Договору).

Згідно з п. 5.1 Договору невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надані позичальнику до укладення договору.

Підписанням цього Договору позичальник підтвердив, що отримав від кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена в паспорті споживчого кредиту і правилах.

Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 609522691 від 07.12.2021 року станом на 05.05.2022 року становить 48445,46 грн. У розрахунку зазначено, що за даним кредитним договором були здійснені такі оплати: 06.01.2022 року у сумі 6087 грн, з яких 6021 грн на погашення тіла кредиту та 66 грн на погашення відсотків; 16.02.2022 року у сумі 5 грн на погашення відсотків.

Аналогічна інформація зазначена і у розрахунку заборгованості, складеному ТОВ «Таліон Плюс», та у виписці з особового рахунку, складеній ТОВ «Юніт Капітал», згідно з якими заборгованість ОСОБА_1 за договором становить 48445,86 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 15979 грн; прострочена заборгованість за відсотками 32466,86 грн.

Відповідно до інформації АТ КБ «ПриватБанк» в банку на ім`я ОСОБА_1 емітовано карту № НОМЕР_1 . Номер телефону, на який відправлялась інформація про підтвердження операцій за указаною платіжною карткою за період з 07.12.2021 до 12.12.2021, фінансовий номер телефону та номер телефону, який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 , вказаний НОМЕР_2 .

Також з виписки за договором № б/н за банківською карткою № НОМЕР_1 за період з 07.12.2021 до 12.12.2021 вбачається, що 07.12.2021 року на дану картку зараховані кошти у сумі 22000 грн; 07.12.2021 з картки здійснений переказ у сумі 3036,58 грн; 07.12.2021 з картки здійснений переказ одержувачу ОСОБА_2 у сумі 4673,37 грн; 08.12.2021 здійснений переказ на свою картку НОМЕР_3 у сумі 1005,03 грн; 09.12.2021 з картки здійснений переказ одержувачу ОСОБА_2 у сумі 1507,54 грн; 09.12.2021 з картки здійснений переказ одержувачу ОСОБА_3 у сумі 11055,28 грн; 09.12.2021 здійснена оплата послуг ОСББ «Микулинецька 5» у сумі 529 грн.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, що стверджується договором факторингу.

28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладання залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01.

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року.

31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року.

31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору факторингу до 31.12.2024 року. У даній угоді, сторони домовилися доповнити договір факторингу пунктом 11.10 та викладено розділ 3 договору факторингу Фінансування та порядок розрахунків у новій редакції.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року від ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 609522691, де боржником є ОСОБА_1 в сумі 48445,86 грн, з яких 15979 грн заборгованість по основному боргу; 32466,86 грн заборгованість по відсотках.

Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними.

23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (Фактор) укладений Договір факторингу № 23/0224-01. Згідно з п. 2.1 цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 року до договору факторингу № 23/0224-01 від ТОВ «Таліон Плюс» до «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 609522691, де боржником є ОСОБА_1 в сумі 48445,86 грн, з яких 15979 грн заборгованість по основному боргу; 32466,86 грн заборгованість по відсотках.

Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними.

04.09.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладений Договір факторингу № 0409/24. Згідно з п. 1.1 цього договору фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 0409/24 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 609522691, де боржником є ОСОБА_1 в сумі 48445,86 грн, з яких 15979 грн прострочене тіло; 32466,86 грн прострочені відсотки.

Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України передбачають, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України зазначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною шостою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Щодо відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та визнання обов`язку щодо повернення коштів відсутнім.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив того, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 досягнули згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису, а встановлені судом обставини дають підстави дійти висновку, що Договір кредитної лінії № 609522691 від 07.12.2021 року відповідає положенням ст. 203, 205, 207 ЦК України, а відтак визначені ст. 215 ЦК України підстави для визнання такого договору недійсним відсутні.

З таким висновком суду слід погодитися, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Так, одноразовий персональний ідентифікатор № MNV87АН9 направлено відповідачці 07.12.2021 року о 14:03:32 на номер мобільного телефону вказаний нею в заявці на отримання грошових коштів - НОМЕР_4 , одноразовий персональний ідентифікатор № MNV87АН9 введено відповідачкою у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 07.12.2021 року о 14:04:02

Вчинення відповідачем описаних дій і зміна даних в системі Товариства є проставленням електронного підпису в електронному договорі одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію».

Отже, акцепт договору позичальником ОСОБА_1 підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора.

Також підтвердженням накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є довідка щодо дій позичальника в інформаційно- телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій вказані особисті дані позичальника, які вона самостійно зазначила при поданні заявки на отримання грошових коштів в кредит.

Отже, позивачем доведено, що договір укладено в електронній формі. Відповідач підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримала свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мала змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на сайті Товариства в особистому кабінеті.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010).

Враховуючи викладене, позивач належними та допустимими доказами довів наявність волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору та погодження його суттєвих умов згідно правил надання грошових коштів у позику без погодження яких позичальник не зміг би отримати кредит згідно алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано того, що кредитний договір є недійсним, оскільки відсутні належні докази підтвердження ідентифікації позичальника та використання одноразового ідентифікатора, а також примірник договору з підписом відповідача, є неспроможними.

Крім того, наявні у справі докази відомості АТ КБ Приват Банк підтверджують належність ОСОБА_1 емітованої банком карти № НОМЕР_1 , фінансового номеру телефону та номер телефону, який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 - НОМЕР_2 , зарахування на карту ОСОБА_1 07.12.2021 року коштів у сумі 22000 грн, тому доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано того, у справі відсутні докази фактичної видачі коштів, є голослівними та спростовуються наявними у справі письмовими доказами.

Більше того, в розрахунку заборгованості, наданому TOB «Манівео швидка фінансова допомога», наявна інформація про часткову сплату заборгованості за кредитом. Відтак, відповідач усвідомлювала існування даного договору та визнавала його зобов`язання за ним.

Матеріали справи не містять доказів на спростування презумпції правомірності правочину.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованого висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні зустрічного позову.

Щодо відмови у задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал», суд виходив з того, що позивач не довів належними та достатніми доказами, що ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 609522691 від 07.12.2021 року, оскільки: реєстри прав вимог є недопустимими доказами; у справі відсутні докази оплати за договорами факторингу; позивачем не надано доказів того, що після укладення зазначених вище договорів факторингу були виконані вимоги ст. 1082 ЦК України та відповідач отримав письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні була визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Однак, з таким висновком суду погодитися неможливо.

За ст. ст. 76, 77, 78, 95 ЦПК України належність і допустимість письмових доказів визначаються їх зв`язком зі спірними правовідносинами та дотриманням способу одержання/подання, а не відповідністю вимогам оформлення для організаційно-розпорядчих документів. ДСТУ 2732:2023 та ДСТУ 4163:2020 регулює правила діловодства (структуру реквізитів, позначки «Згідно з оригіналом» тощо) і не встановлюють процесуальних підстав для визнання документів недопустимими у цивільному процесі. Невідповідність певним реквізитам ДСТУ не нівелює доказової сили, якщо документ дає змогу ідентифікувати його зміст, сторони, дату, предмет і підписантів.

Подані реєстри містять ключові ідентифікатори, підписи та печатки сторін і цього достатньо для доказу переходу права.

Кожен із наданих документів до договорів факторингу (Реєстр №175 від 05.05.2022 до; Реєстр №1 від 23.02.2024; Реєстр боржників від 04.09.2024) містить: - повні дані сторін (клієнта та фактора); - дату та номер договору факторингу; - ідентифікацію конкретного зобов`язання (ПІБ боржника, № та дата кредитного договору, структура заборгованості тіло/проценти); -підписи уповноважених осіб та відбитки печаток обох контрагентів.

Це саме ті реквізити, які підтверджують юридичний факт відступлення (обсяг і момент переходу права вимоги). Позначка «Згідно з оригіналом» для засвідчення копії тут не є визначальною, оскільки сторони факторингу власноруч підписали примірник реєстру це первинний документ від контрагентів.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про недопустимість реєстрів прав вимоги як доказів ґрунтується на надмірному формалізмі.

Крім того, за умовами укладених договорів факторингу право грошової вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання відповідного реєстру прав вимоги. У даній справі такі реєстри підписано і скріплено печатками сторонами, що підтверджує передачу прав вимоги за кредитним договором.

Тому факт здійснення оплати за договорами факторингу, із урахуванням погодженої між сторонами процедури переходу права вимоги від клієнта до фактора - в день підписання сторонами реєстру прав вимог не впливає на відступлення прав вимоги.

Таким чином, висновок суду про відмову у задоволенні позову з цієї підстави не ґрунтується на вимогах закону.

Саме по собі неповідомлення боржника про заміну кредитора не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора, що не було враховано судом першої інстанції при вирішенні даного спору.

Оскільки в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, відступлення у встановленому законом порядку права вимоги за кредитним договором на користь позивача, апеляційний суд приходить до висновку про наявність у нового кредитора (позивача) права вимоги за кредитним договором № 609522691 від 07.12.2021 року.

Перевіряючи обґрунтованість заявленої позивачем суми заборгованості, апеляційний суд керується таким.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач визначив суму заборгованості в розмірі 48445,86 грн, з яких 15979 грн - прострочена заборгованість по кредиту;,32466,86 грн прострочена заборгованість за відсотками, які згідно розрахунку, нараховувалися з 07.12.2021 року по 05.05.2022 року, виходячи із того, що договір був пролонгований та відповідно відсотки нараховувались під час продовженого дисконтного періоду згідно з п. 1.9.2 Договору.

Однак, колегія суддів вважає твердження позивача щодо періоду нарахування відсотків за користування кредитом безпідставними, адже відповідно до п. 1.8 Договору необхідною умовою продовження дисконтного періоду та строку надання кредитної лінії є активація позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду.

Доказів на підтвердження активації ОСОБА_1 такої функції суду не надані, що вірно констатовано судом в оскаржуваному рішенні.

Тому висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати, що строк дії договору був продовжений, а відтак, що відсотки за користування кредитом не могли нараховуватись поза межами строку дії договору більше 30 днів, є вірним.

З розрахунку заборгованості видно, що ОСОБА_1 частково виконала умови Договору та сплатила частину кредитної заборгованості, а саме: 06.01.2022 у сумі 6087 грн та 16.02.2022 у сумі 5 грн.

При цьому з урахуванням строку дії кредиту 30 днів та розміру відсотків 0,01% за кожен день на суму кредиту сума відсотків за указаний період становить 66 грн, які ОСОБА_1 повністю сплатила.

Тому сума боргу, яка підлягає до стягнення, становить 15975 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту, що вірно було визначено судом першої інстанції (22000 грн 6021 грн 5 грн).

Відтак, здійснений в апеляційній скарзі розрахунок заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами поза межами тридцятиденного строку є необґрунтованим.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Із змісту позовної заяви видно, що представник позивача - адвокат Тараненко А.І. просив стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ "Юніт Капітал" 6000 грн витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

На підтвердження понесених витрат адвокатом Тараненком А.І. до позовної заяви було надано:

договір про надання правової допомоги № 09/09/24-02 від 09.09.2024 року;

довіреність від 22.02.2024 року;

додаткову угоду №5 до договору про надання правничої допомоги № № 09/09/24-02 від 09.09.2024 року;

протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 09/09/24-02 від 09.09.2024 року;

акт прийому- передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 09/09/24-02 від 09.09.2024 року, де сторонами визначено перелік послуг, які надаються адвокатом клієнту та погоджено, що вартість послуг за надання правничої допомоги складає

6000 грн.

На підтвердження понесених витрат адвокатом Тараненком А.І. до апеляційного суду надано:

довіреність від 04.12.2024 року на представництво інтересів ТОВ "Юніт Капітал" - Тараненком А.І., в тому числі в апеляційних судах;

акт прийому- передачі наданих послуг від 09.09.2024 року до договору про надання правової допомоги № 09/09/24-02 від 09.09.2024 року, де сторонами визначено перелік послуг, які надаються адвокатом клієнту та погоджено, що вартість послуг за надання правничої допомоги в апеляційному суді складає 6000 грн.

Заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу чи зменшення таких витрат з боку відповідача ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надходило.

Апеляційним судом позовні вимоги ТОВ "Юніт Капітал" задоволено на 32,97%

Тому колегія суддів вважає, з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Юніт Капітал" слід стягнути 3956,40 грн витрат за надану професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій (12000/100х32,97%).

Крім того, з з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Юніт Капітал" підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1996,60 грн. (2422,40 грн. + 3633,50 грн. = 6055,90 грн./100х32,97%)

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів шляхом визнання кредитного договору недійсним та визнання обов`язку щодо повернення коштів відсутнім залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» щодо відмови у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 червня 2025 року в частині вирішення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" () заборгованість за за кредитним договором від 07.12.2021 року № 609522691 в розмірі 15975 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту.

У задоволенні решти вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" () 1996,60 грн судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги та 3956,40 грн витрат за надану професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Храпак Н.М.