Справа № 697/1899/25
Провадження № 2/697/944/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого судді Сивухіна Г.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" (далі ТОВ «Свеа фінанс») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.04.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», правонаступником якого є позивач, та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредит № 39151-04/2023 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

10.06.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником якого є позивач, та відповідачем був укладений договір позики №4424156 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Первісні кредитори зобов`язання перед відповідачем виконали у повному обсязі. Відповідач ухиляється від сплати своєї заборгованості, а позивач набув право вимоги до відповідача по вказаним кредитним договорам, тому позивач, для захисту своїх прав, звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості:

за договором кредиту № 39151-04/2023 від 24.04.2023 у розмірі 39000,00 грн., з яких:

- 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 29000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

за кредитним договором №4424156 від 10.06.2023 у розмірі 40000,00 грн., з яких:

- 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 30000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою судді від 30.07.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, а саме за зареєстрованою адресою місця проживання, 19.08.2025 відповідачу вручено ухвалу про відкриття провадження, відзив на позов не подано.

Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 39151-04/2023.

Відповідно до п.п.1.1. п.1 Кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.п.1.2. п.1 Кредитного договору, кредит надається строком на 25 днів, тобто до 18.05.2023.

За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу (п.1.3 п.1 Кредитного договору).

Відповідно до п.п. 1.5. п. 1 Кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua.

19.05.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» і ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до вище вказаного кредитного договору, згідно якого відповідач станом на 19.05.2023 оплатив суму у розмірі 3000,00 грн. необхідну для відстрочення виконання зобов`язання відповідно до п.4 Правил надання коштів у позику, та сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання на 10 днів, тобто до 25.05.2023. Будь які нарахування за кредитом на строк дії відстрочення призупиняються, сума заборгованості клієнта становить 16500,00 грн (а.с.22,23).

Відповідно до п.4.3. у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2. цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п.1.3. цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов Договору.

Згідно повідомлення директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 24.04.2023 о 17:05 год. на суму 10000,00 грн. маска картки НОМЕР_1 , призначення платежу: зарахування 10000 грн на карту НОМЕР_1 (а.с.49).

03.07.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар Файненс Груп» було укладено договір факторингу № 3072023, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступило ТОВ «Стар Файненс Груп» належне право грошової вимоги до відповідача за договором надання фінансового кредиту № 39151-04/2023 від 24.04.2023 (а.с.50-57).

Згідно витягу з реєстру боржників до даного договору факторингу, заборгованість ОСОБА_1 за договором надання фінансового кредиту № 39151-04/2023 від 24.04.2023 перед ТОВ «Стар Файненс Груп» склала 25250,00 грн., що складається з:

- 10000,00 грн. тіло кредиту;

- 15250,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.57).

В подальшому, а саме 29.11.2023 ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») належне право грошової вимоги до відповідача за договором факторингу №01.02-79/23, що зокрема підтверджується витягом з Реєстру боржників до відповідних договорів факторингу, за яким позивач набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 39151-04/2023 від 24.04.2023 у сумі 39000,00 грн., з яких:

- заборгованість за основною сумою боргу 10000,00 грн.,

- заборгованість за відсотками 29000,00 грн. (а.с.58-71,81).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 39151-04/2023 від 24.04.2023, ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 39000,00 грн., що складається з:

- 10000,00 грн. тіло кредиту;

- 29000,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.39-47).

Крім того, 10.06.2023 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №4424156 (а.с.82-88).

Згідно п.2 даного договору, сума позики становить 10000,00 грн.; строк позики 30 днів; процентна ставка (базова) за перший день користування позикою 29,71%; знижена процентна ставка (базова) з другого дня користування позикою 2,50%; дата повернення позики 26.12.2023.

Згідно повідомлення директора ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 20.02.2025, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 10.06.2023 на суму 10000,00 грн., отримувач ОСОБА_2 , номер картки НОМЕР_1 (а.с.120).

27.12.2023 ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») право вимоги за договором факторингу №01.02-92/23, що зокрема підтверджується витягом з Реєстру боржників до відповідних договорів факторингу, за яким позивач набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №4424156 від 10.06.2023 у сумі 40000,00 грн., з яких:

- заборгованість за основною сумою боргу 10000,00 грн.,

- заборгованість за відсотками 30000,00 грн. (а.с.122-134,143).

Рішенням СВЕА ЕКОНОМІ КІПР ЛІМІТЕД від 25.03.2024 №1, вирішено змінити назву товариства з «Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на «Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (а.с.144,145).

Таким чином, позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 , як боржника у зобов`язанні.

Вказані обставини відповідачем не оспорюються.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за вказаними договорами на підставі договорів про відступлення права вимоги.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з умовами Договору позики позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором.

Матеріали справи свідчать про те, що позикодавці свої зобов`язання перед позичальником за кредитними договорами виконали, надавши відповідачу кредитні кошти, однак останній не здійснював погашення заборгованості.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №39151-04/2023, укладеним 24.04.2023 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №39151-04/2023 в частині боргу за сумою позики в розмірі 10000,00 грн. є обґрунтованими. При цьому розмір заборгованості за відсотками в сумі 29000,00 грн позивачем в повній мірі не доведено.

Так, підписуючи вище вказаний договір про надання фінансового кредиту та додаткову угоду до нього від 19.05.2023, відповідач був проінформований і погодився з усіма його істотними умовами. Такий договір ніким не оспорювався та недійсним не визнавався.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.

За умовами договору кредит надається строком на 30 днів з 24.04.2023 (строк кредитування) до 18.05.2023, який згодом було відстрочено до 28.05.2023.

Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 2,50% на добу.

Розмір відсотків згідно з додатком №1 «Графік платежів» до цього договору встановлено в сумі 6250,00 грн., та згідно умов зміненого Графіка розрахунків 6500,00 грн (а.с.21,22).

Таким чином, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» мало право на стягнення процентів за користування кредитом за вказаним договором за 30 днів, та з урахуванням відстроченого виконання до 28.05.2023, що виходячи з передбаченої договором процентної ставки до умов додаткової угоди від 19.05.2023 складає 6500,00 грн.

У той же час, позивачем відповідно до розрахунку заборгованості відсотки були нараховані у розмірі 29000,00 грн (а.с.39-48).

Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом починаючи з 29.05.2023, тобто після закінчення строку повернення кредиту, встановленого в пункті 1.2 договору про надання фінансового кредиту та додаткової угоди до нього, є безпідставним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування.

Звертаючись до суду, підставою позову ТОВ «СВЕА ФІНАНС» визначив саме несплату процентів за користування кредитом (згідно частини першої статті 1054 ЦК України), вимог про стягнення процентів на підставі частини другої статті 625 ЦК України, позивач не заявляв.

Тому стягненню з відповідача підлягають проценти за користування кредитом у період з 24.04.2023 по 28.05.2023 у розмірі 6500,00 гривень.

Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за договором позики №4424156, укладеним 10.06.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

З договору позики №4424156 від 10.06.2023 та Додатку №1 до нього вбачається, що сторони погодили строк дії позики у 30 днів та нарахування відсотків на залишок суми позики до 10.07.2023.

У той же час, позивачем відповідно до розрахунку заборгованості відсотки були нараховані до 08.10.2023 (а.с.114-116).

Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №4424156 в частині боргу за сумою позики в розмірі 10000,00 грн. При цьому розмір заборгованості за відсотками в сумі 30000,00 грн позивачем в повній мірі не доведено.

Пунктом 2.2 договору позики було передбачено, що строк кредиту складає 30 днів. Пунктом 2.3 договору позики передбачено, що процентна ставка (базова) за перший день користування позикою 29,71%; знижена процентна ставка (базова) з другого дня користування позикою 0,01%.

Таким чином, згідно умов договору розмір боргу за процентами за 30 днів користування становить 3000,00 грн. (10000,00 грн. х29,71%х1 день) + (10000,00 грн x 0,01% x 29 днів).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження продовження строку користування позикою понад строк, вказаний в п. 2.2 Договору, не доведено умов можливої пролонгації відповідно до п. 6 договору, що позбавляє суд можливості перевірити дотримання таких умов.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по даній справі.

Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано доказів сплати заборгованості та не спростовано доводи позивача.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підтверджені відповідними доказами, які досліджені судом, тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором №39151-04/2023 від 24.04.2023 у розмірі 16500,00 грн., яка складається з:

- 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 6500,00 грн. - заборгованість за відсотками;

та за договором позики №4424156 від 10.06.2023 у розмірі 13000,00 грн. з яких:

- 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту

- 3000,00 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Загальний розмір заборгованості складає 29500,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2422,40 грн. (а.с.1).

Оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 37,34%, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 904,52 грн.

Керуючись ст.ст. 76,81, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАВИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» суму заборгованості:

за кредитним договором №39151-04/2023 від 24.04.2023 у розмірі 16500,00 грн., яка складається з:

- 10000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 6500,00 грн. - заборгованість за відсотками;

за договором позики №4424156 від 10.06.2023 у розмірі 13000,00 грн. з яких::

- 10000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту

- 3000,00 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Свеа Фінанс» судові витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 904,52 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 15.10.2025.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», місце знаходження: бульвар Вацлава Гавела, 6, м.Київ, 03126, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Г . С . Сивухін