Справа № 463/8494/24 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/2606/25 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання Марко О. Р.,

з участю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач», яка підписана представником Пащуком Артемом Ігоровичем, на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 липня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач», третя особа: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 до приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач» (далі ПП ВКФ «Укрполіграфпостач»), третя особа: Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року позов задоволено.

Зобов`язано приватне підприємство виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач» усунути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 перешкоди у користуванні майном шляхом знесення пристрою для перекривання шляху (шлагбаума) на заїзді в арку між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (координати 49.3194, 24.921) та самовільно встановленої капітальної споруди з фундаментних блоків в проїзді проїзд/прохід з АДРЕСА_3 (координати 49.19894, 24.408).

Стягнуто з приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач» на користь ОСОБА_1 1 211 грн 20 коп. судових витрат.

Стягнуто з приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач» на користь ОСОБА_2 1 211 грн 20 коп. судових витрат.

Стягнуто з приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач» на користь ОСОБА_6 1 211 грн 20 коп. судових витрат.

Стягнуто з приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач» на користь ОСОБА_3 1 211 грн 20 коп. судових витрат.

Стягнуто з приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач» на користь ОСОБА_4 1 211 грн 20 коп. судових витрат.

Стягнуто з приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач» на користь ОСОБА_5 1 211 грн 20 коп. судових витрат.

Стягнуто з приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач» на користь ОСОБА_7 1 211 грн 20 коп. судових витрат.

03 липня 2025 року ПП ВКФ «Укрполіграфпостач» звернулося до суду із заявою про перегляд зазначеного вище заочного рішення суду.

На обґрунтування підстав для перегляду заочного судового рішення, відповідач зазначив, що не був повідомлений про час та місце розгляду справи, а також наявні обставини, які мають істотне значення для вирішення справи по суті. Також просили суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року, посилаючись на те, що він пропущений з поважних причин. Зазначали, що не отримували через пошту копію судового рішення, яке мало бути надіслане як відповідачу, так і його представнику, дізнались про таке із реєстру судових рішень.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач» про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року.

Заяву приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач» про перегляд заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що оскільки підстави визнати причини пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення поважними відсутні, а обставин, що об`єктивно перешкоджали відповідачу звернутися до суд із цією заявою у визначений процесуальним законом строк не встановлені та заявником не підтверджені, клопотання про поновлення цього процесуального строку підлягає залишення без задоволенню, а заява без розгляду.

Ухвалу суду оскаржило ПП ВКФ «Укрполіграфпостач», подавши в липні 2025 року апеляційну скаргу, яка підписана представником Пащуком А. І., в якій просить скасувати ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 09 липня 2025 року, передати справу для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення в суд першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи відповідачу в поновленні процесуального строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції не врахував, що такий пропущено з поважних причин.

У вересні 2025 року від позивачів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому міститься прохання у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржену ухвалу залишити без змін, такий мотивований законністю та обґрунтованістю ухвали суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивачів, які з`явились до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України, яким встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 зауважувала, що встановлений частиною другою статті 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже, як зазначено в попередньому розділі цієї постанови, право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

Крім того, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року в справі № 214/5505/16, Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки щодо застосування статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу:

- передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення;

- оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Отже, відповідно до приписів статті 127 ЦПК України суд першої інстанції наділений повноваженнями залишити заяву про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом. Водночас суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті. Правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

У пунктах 71, 76, 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року в справі № 756/11081/20 зазначено, що: «відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами першою-третьою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Отже, правило частини другої статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національні суди мають надавати пріоритетність дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національні суди мають забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно із практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

21 лютого 2024 року введено в дію підпункт 1 пункту першого Прикінцевих та перехідних положень цього Закону в частині обов`язкової реєстрації юридичними особами (приватної форми власності) електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

З урахуванням внесених до процесуального закону змін, частиною шостою статті 14 ЦПК України визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (абзац перший частини п`ятої статті 14 ЦПК України).

Частиною сьомою статті 14 ЦПК України визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. В умовах воєнного чи надзвичайного стану у разі знеструмлення електромережі суду чи настання інших обставин, які унеможливлюють функціонування Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, суд може вручати особі, яка зареєструвала електронний кабінет, будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, у паперовій формі.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (частина друга, третя, п`ята, шоста статті 272 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини одинадцятої статті 272 ЦПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно зі статтею 282 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.

Статтею 283 ЦПК України визначено, що відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що ПП ВКФ «Укрполіграфпостач» є юридичною особою, яка має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі Електронний суд, 10 березня 2025 року отримала в свій електронний кабінет заочне рішення від 19 лютого 2025 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (т. 1., а. с. 193), звернулося із заявою про перегляд заочного рішення та клопотанням про поновлення строків на подання заяви про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції в письмовій формі лише 03 липня 2025 року, тобто майже через чотири місяці після отримання його копії, при цьому не зазначили конкретні обставити, які перешкоджали чи створювали перешкоди заявнику звернутися і з зазначеною заявою у визначений законом строк.

Врахувавши отримання відповідачем судового рішення за результатами розгляду справи по суті, з огляду на його процесуальну поведінку, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність безумовних підстав для поновлення заявнику (відповідачу) строку на подання ним заяви про перегляд заочного рішення, і як наслідок, про залишення цієї заяви без розгляду.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують. Відтак, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримався норм процесуального права при вирішенні питання про прийняття заяви про перегляд заочного рішення, відтак підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Тому таку необхідно залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, підстави для здійснення розподілу судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу приватного підприємства виробничо-комерційна фірма «Укрполіграфпостач», яка підписана представником Пащуком Артемом Ігоровичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 14 жовтня 2025 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич