КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/470/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

за участі:

- представника заявника ОСОБА_1 адвоката Ткача Сергія Анатолійовича,

- представника заінтересованої особи Адміністрації Державної прикордонної служби України Толкача Андрія Олександровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі у залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

за участі заінтересованих осіб:

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Державної прикордонної служби України,

про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Суть заяви, що розглядається судом:

У серпні 2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку з 30.08.2019 року.

Рух справи в суді:

Вказана заява від імені ОСОБА_1 надійшла до суду 01.08.2025 року через представника адвоката Ткача Сергія Анатолійовича.

Матеріали справи за вказаною заявою зареєстровано в суді 01.08.2025 року в порядку окремого провадження та присвоєно номер справи №947/28603/25.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаною заявою розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 05,08.2025 року вказану заяву прийнято та призначено до розгляду в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду з повідомленням учасників справи.

14.08.2025 року до суду від представника заінтересованої особи Адміністрації державної прикордонної служби України надійшло клопотання про проведення призначеного судового засідання на 20.08.2025 року в режимі відео конференції.

За наслідком розгляду вказаного клопотання, ухвалою суду від 19.08.2025 року вказану заяву задоволено. Судове засідання по цивільній справі №947/28603/25, яке призначене на 20 серпня 2025 року о 11 годині 30 хвилин, вирішено провести в режимі відеоконференції за допомогою комплексу технічних засобів на офіційному порталі судової влади https://vkz.court.gov.ua, за участі представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 Толкача Андрія Олександровича.

В судовому засіданні 20.08.2025 року судом було розглянуто клопотання заявника порушене у первісній заяві по суті справи про витребування доказів, за наслідком розгляду якого 20.08.2025 року постановлено ухвалу, якою витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином завірені копії особистої справи відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За наслідком чого, з метою виконання вказаної ухвали суду, судове засідання було відкладено на 16.09.2025 року о 15 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 21.08.2025 року вирішено судове засідання по цивільній справі №947/28603/25, яке призначене на 16.09.2025 року о 15 год. 30 хв., вирішено провести в режимі відеоконференції за допомогою комплексу технічних засобів на офіційному порталі судової влади https://vkz.court.gov.ua, за участі представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 Толкача Андрія Олександровича.

28.08.2025 року до суду на виконання ухвали суду від 20.08.2025 року надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_4 письмові пояснення про неможливість виконати ухвалу суду, з підстав відсутності відповідних документів та інформації відносно ОСОБА_1 , а також повідомлено, що відповідально до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервісті «Оберіг» громадянин ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

05.09.2025 року до суду від представника заявника надійшло клопотання про витребування доказів.

За наслідком розгляду вказаного клопотання, 22.09.2025 року судом постановлено ухвалу, якою клопотання задоволено та витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_4 належним чином завірені копії доказів на підтвердження наступної інформації:

- чи перебував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 (на теперішній час - ІНФОРМАЦІЯ_7 )?

- якщо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 (на теперішній час - ІНФОРМАЦІЯ_7 ), - інформацію про період часу, в який він перебував на відповідному обліку, у якому статусі, та на яких підставах він був знятий або виключений з військового обліку?

- чи отримував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 40-річного віку військово-облікову або споріднену з нею спеціальності? Якщо перебував, то коли саме і яку саме спеціальність, з наданням відповідних підтверджуючих доказів?

- належним чином завірені копії усіх документів, які містять інформацію про постановлення, перебування, зняття чи виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку;

- завірені належним чином копії усіх документів, якими підтверджується отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності.

24.09.2025 року до суду на виконання ухвали суду від 22.09.2025 року надійшли від ІНФОРМАЦІЯ_4 письмові пояснення про неможливість виконати ухвалу суду, з підстав відсутності запитуваних документів відносно ОСОБА_1 , а також повідомлено, що згідно із обліково-алфавітної книги призовників 1979 року народження, які проживають на території Київського району міста Одеси, ОСОБА_1 був знятий з військового обліку по причині виїзду на постійне місце проживання у Сполучені Штати Америки.

До судового засідання призначеного на 08.10.2025 року з`явились: представник заявника ОСОБА_1 адвокат Ткач Сергій Анатолійович, представник заінтересованої особи Адміністрації Державної прикордонної служби України Толкач Андрій Олександрович.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_8 , до судового засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Судом враховується, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі "Шульга проти України" та справі "Красношапка проти України" зазначено, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ та організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Відповідно до норм ч.ч.1,3,4 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи вищевикладене в цілому, з урахуванням думки учасників справи, судом 08.10.2025 року було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 08.10.2025 року, за наявною явкою учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

За наслідком розгляду даної справи, суд перейшовши до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав судове засідання до 13.10.2025 року о 09 год. 15хв. для ухвалення та проголошення судового рішення.

Про дату, час і місце судового засідання з проголошення судового засідання, учасники справи повідомлялись належним чином.

Позиція учасників справи:

Заявник, від імені якого діє уповноважений представник, в обґрунтування заявлених вимог у заяві посилається на те, що ОСОБА_1 у 1999 році у віці 20 років виїхав поза межі території України на постійне місце поживання у Сполучені Штати Америки.

У зв`язку з виїздом на постійне місце поживання в Сполучені Штати Америки, ОСОБА_1 був знятий з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_9 , при цьому в нього були вилучені паспорт громадянина України та приписне свідоцтво.

У 2009 році ОСОБА_1 отримав громадянство Сполучених Штатів Америки та до цього часу постійно проживає у США.

Представник заявника вказував, що відповідно до частини 3 ст.36 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (в редакції, що діяла станом на 2019 рік), військовий облік громадян України, які постійно проживають за кордоном, не ведеться.

ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_1 виповнилося 40 років, а до досягнення ним 40 років не отримав ані військово-облікову, ані споріднену з нею спеціальність.

За наслідком чого, представник заявника вказує, що оскільки ОСОБА_1 до 2019 року (до досягнення ним 40 років) не отримав ані військово-облікову, ані споріднену з нею спеціальність, він підлягав виключенню з військового обліку з 30.08.2019 року.

В той же час, оскільки заявник до 2019 року постійно проживав за кордоном та, відповідно, не перебував там на військовому обліку, не мав військово-облікового документу, його виключення з військового обліку згідно до діючого на той час законодавства не потребувало спеціального рішення органів державної виконавчої влади або військового комісаріату.

За наслідком чого, представник заявника вказує, що ОСОБА_1 має вважатися таким, що з 30.08.2019 року виключений з військового обліку на підставі пункту 8 частини 6 cт. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ( в редакції, що діяла станом на 2019 рік).

Поряд з цим, оскільки цей юридичний факт мав місце в 2019 році під час дії вказаної вище редакції Закону, а на теперішній час діє нова редакція, яка передбачає військовий облік громадян України, що постійно проживають за межами України, заявник позбавлений можливості підтвердити відповідні обставини та встановити вказаний факт в позасудовому порядку.

Представник заявника зазначає, що встановлення вказаного факту необхідне ОСОБА_1 для реалізації цивільного права, яке передбачено ст.33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України та Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а саме вільно переміщатися в межах України, вільно обирати місце постійного або тимчасового проживання (перебування), а також отримання можливості вільно перетинати державний кордон України (в`їжджати в Україну, виїжджати з України).

Під час розгляду справи, як і судовому засіданні 08.10.2025 року, представник заявника заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у заявленому розмірі.

Заінтересовані особи під час розгляду справи процесуальним правом з надання письмових заперечень чи інших пояснень по справі з висловленням власної позиції щодо заявлених вимог не скористались.

Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_3 під час розгляду справи проти задоволення заявлених вимог не заперечував, щодо наслідків розгляду справи поклався на розсуд суду.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 під час розгляду справи до суду не з`являвся, проти задоволення заявлених вимог не заперечував.

Дослідивши заяву, перевіривши наведені заявником доводи, суд дійшов до таких висновків.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , громадянин Сполучених Штатів Америки, що підтверджується паспортом Сполучених Штатів Америки серії НОМЕР_1 , виданим 19.02.2019 року зі строком дії по 18.02.2029 року, 40 років якому виповнилось 30 серпня 2019 року.

Згідно з договором оренди квартири (житлового приміщення) від 24.11.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 орендує для проживання квартиру АДРЕСА_1 .

У відповідності до листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 08.10.2024 року за вих. №9678 підтверджено, що відповідно до обліково-алфавітної книги призовників 1979 року народження, які проживають на території Київського району міста Одеси, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був знятий з військового обліку по причині виїзду на постійне місце проживання у Сполучені Штати Америки, відповідно до дозволу посольства США №WP2186/30 від 26.10.1995 року.

Дані обставини також підтверджуються, наданою ІНФОРМАЦІЯ_12 під час розгляду справи відповіддю, яка надійшла до суду 24.09.2025 року до суду на виконання ухвали суду від 22.09.2025 року.

Крім того, у відповідності до відповідей ІНФОРМАЦІЯ_4 на виконання ухвал суду від 20.08.2025 року та 22.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_13 , відносно якого також відсутня будь-яка інформація.

За наслідком чого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , до 1995 року проживав на території України, був громадянином України, однак в подальшому виїхав на постійне місце проживання у Сполучені Штати Америки та набув громадянство даної держави.

Заявник звернувшись до суду з даною заявою про встановлення юридичного факту, вказує, що за наслідком набуття 40-річного віку 30.08.2019 року він в силу діючого на той час законодавства, вважався автоматично таким, що виключений з військового обліку, однак через дію іншої редакції закону, яка передбачає військовий облік громадян України, що постійно проживають за межами України, заявник позбавлений можливості підтвердити відповідні обставини та встановити вказаний факт в позасудовому порядку, що стало підставою для звернення до суду з даною заявою.

Норми права, які застосовані судом, та мотиви їх застосування:

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Приймаючи звернення до суду заявника по справі, який є громадянином Сполучених Штатів Америки, судом ураховується, що відповідно до положень статті 496 ЦПК України, іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою, третьою статті 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок встановлено Законом України «Про міжнародне приватне право».

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про міжнародне приватне право», виникнення і припинення цивільної правоздатності фізичної особи визначається її особистим законом. Іноземці та особи без громадянства мають цивільну правоздатність в Україні нарівні з громадянами України, крім випадків, передбачених законом або міжнародними договорами України.

Так, п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Приймаючи вищевикладене, оскільки заявник як громадянин іноземної країни звернувся до суду з приводу власних прав та інтересів, з приводу обставин та події яка мала місце на території України, суд вважає, що розгляд даної справи підлягає вирішенню судом за законодавством України.

Приймаючи, що вимога про встановлення факту, що має юридичне значення заявлена в порядку окремого провадження, суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил. Встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 року, прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 наголошено на тому, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) від 10.04.2019 року зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Приймаючи, що заявлений до встановлення судом факт стосується обставин військового обліку відносно заявника, судом ураховуються положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (Закон № 2232-ХІІ від 25.03.1992), який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно з частинами першою, другою, третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно із частиною десятою статті 1 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до частин 1, 3 статті 33 Закону №2232-ХІІ, військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Частиною 5 статті 33 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина 1 статті 34 Закону №2232-ХІІ).

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначені Законом України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" № 1951-VIII від 16.03.2017 (далі за текстом - Закон № 1951-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1951-VIII, єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основними завданнями Реєстру у відповідності до положень статті 2 вказаного Закону є:

1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України;

2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період;

3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.

За приписами частин 8, 9 статті 5 Закону №1951-VIII, органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

До Реєстру за приписами ч.1 статті 6 Закону №1951-VIII вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 1951-VIII передбачено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

На виконання частини 1 статті 14 Закону № 1951-VIII, ведення Реєстру включає:

1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;

2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;

3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.

Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною. (частина 3 статті 14 Закону № 1951-VIII).

Отже, у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів має відображатись повна та дійсна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, для забезпечення ведення військового обліку громадян України. Органи адміністрування Реєстру, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зобов`язані вносити до Реєстру інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі і інформацію про проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), а також проводити актуалізацію цієї інформації у разі її зміни.

На виконання частини 5 статті 33 Закону №2232-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Порядок №1487), пунктом 2 якого визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів. (п.3 Порядку №1487).

Згідно з п.3 Порядку №1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період. Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктами 52,53 Порядку передбачено, що військовий облік громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном, здійснюється районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, органами СБУ, відповідними підрозділами розвідувальних органів на загальних засадах. Порядок взяття на військовий облік працівників системи органів дипломатичної служби України визначається Генеральним штабом Збройних Сил за погодженням із МЗС. Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які виїжджають за кордон, не знімаються (не виключаються) з військового обліку у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів в редакції Постанови КМ № 563 від 16.05.2024.

Відповідно до п.79 Порядку №1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виключають з військового обліку на підставі відповідних підтвердних документів осіб, які померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими, визнані непридатними до військової служби, досягли граничного віку перебування в запасі, припинили громадянство України; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України, організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, здійснюють взяття, зняття та виключення з військового обліку в установленому порядку, виключають з військового обліку на підставі відповідних підтвердних документів осіб, які досягли граничного віку перебування в запасі, припинили громадянство України.

Вказаним Порядком №1487 визначено Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку, далі - Правила) відповідно до яких призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні:

1) перебувати на військовому обліку:

за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;

за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;

2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;

4) проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів;

5) проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі, проходити службу у військовому резерві;

7) особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік;

8) у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;

9) негайно повідомляти районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів за місцем військового обліку про втрату військово-облікового документа;

10) звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;

11) подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на базову військову службу.

Частиною 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ в діючій редакції врегульовано, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) були кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону, але не були прийняті на військову службу за контрактом; 6) звільнені з військової служби за контрактом відповідно до підпунктів "й" або "к" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону. У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Поряд з цим, згідно з положеннями ч.6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ в редакції станом на час набуття заявником 40-річного віку (30.08.2019 року) вбачається, що виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: 1) призвані чи прийняті на військову службу; 2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів; 3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) припинили громадянство України; 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину; 7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності; 9) померли.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 37 Закону №2232-ХІІ, взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних, зокрема: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Відповідно до ч. 2 п. 81 Порядку, особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.

Частиною 1 ст. 319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Оцінка доводів учасників справи, мотиви та висновки суду:

Приймаючи вищевикладені норми законодавства, встановлені обставини на підставі поданих до суду доказів, судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , до 1995 року проживав на території України, був громадянином України, однак в подальшому виїхав на постійне місце проживання у Сполучені Штати Америки та набув громадянство даної держави.

Також судом встановлено на підставі особисто визнаних ІНФОРМАЦІЯ_12 (міста Одеси) інформації, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по причині виїзду на постійне місце проживання у Сполучені Штати Америки, відповідно до дозволу посольства США №WP2186/30 від 26.10.1995 року, був знятий з військового обліку.

Крім того, судом ураховується, що відповідна інформація була надана ІНФОРМАЦІЯ_12 (міста Одеси) за наслідком відомостей, що обліковуються у обліково-алфавітній книзі призовників 1979 року народження, які проживають на території Київського району міста Одеси.

Приймаючи викладене, суд вважає підтвердженими обставини, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був знятий з військового обліку у Київському районі міста Одеси, а відтак перебував на обліку у Київському районі міста Одеси та був знятий, облік в якому наразі здійснюється ІНФОРМАЦІЯ_12 ( АДРЕСА_2 ), та саме на якого у відповідності до положень Порядку №1487 покладено обов`язок з організації та забезпечення зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них.

Крім того, ухвалою суду від 22.09.2025 року судом за клопотанням сторони заявника було витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) у тому числі завірені належним чином копії усіх документів, якими підтверджується отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності.

ІНФОРМАЦІЯ_12 на виконання вказаної ухвали суду не надано відповідних доказів, з одночасним зазначенням, що наразі ОСОБА_1 на обліку не перебуває та відносно якого відсутня будь-яка інформація.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_12 , як суб`єктом на якого покладено обов`язок з організації та забезпечення зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них, не надано жодних доказів на підтвердження належності ОСОБА_1 до будь-якої категорії військового обліку, яка визначає військовослужбовцям та військовозобов`язаним військову спеціальність та належність до виду, тобто до військово-облікової спеціальності або спорідненої з нею спеціальністю, який був знятий з військового обліку у Київському районі міста Одеси, по причині виїзду на постійне місце проживання у Сполучені Штати Америки.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 30.08.2019 року набув 40-річного віку.

За наслідком чого суд вважає обґрунтованими доводи заявника, що останній набувши 40-річного віку та не маючи військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності, у відповідності до приписів п.8 ч.6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ, в редакції станом на час набуття заявником 40-річного віку - 30.08.2019 року, вважається таким, що виключений з військового обліку з 30.08.2019 року, а відтак у тому числі не належить до жодної з зазначених у ч. 9 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" категорій.

Одночасно судом ураховується, що згідно з п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни, які були зняті, звільнені, але не виключені з військового обліку.

Рішення про виключення з військового обліку є остаточним - особа не повинна знову ставати на військовий облік, окрім випадку, коли вона робить це добровільно.

Крім того, відповідно до ч. 2 п. 81 Порядку, особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.

За наслідком чого, досліджуючи вищевказані докази, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає підтвердженими обставини, що підтверджують заявлений до встановлення юридичний факт, а саме, що заявник у відповідності до приписів п.8 ч.6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ, в редакції станом на 30.08.2019 року, вважається таким, що виключений з військового обліку з 30.08.2019 року.

Вищевикладене підтверджує, що метою встановлення заявленого факту є реалізація заявником своїх прав на підтвердження його виключення з військового обліку.

Будь-яких доказів на підтвердження наявності спору про право за наслідком заявлених вимог, матеріали справи не містять.

Крім того, судом ураховується правовий висновок, сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року по справі №560/17953/21, згідно з яким, неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вирішила за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Ухвалюючи рішення суду за наслідком розгляду даної справи судом враховується положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Висновки суду за наслідком розгляду справи:

З урахуванням вищевикладеного в цілому, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності приймаючи до уваги неможливість встановлення факту, що має юридичне значення, іншим шляхом, суд вважає що заява ОСОБА_1 , є обґрунтованою, доведеною, заявлений до встановлення факт, що має юридичне значення є підтвердженим, за наслідком чого заява підлягає задоволенню.

Судові витрати по справі:

При ухваленні судом рішення, судом у відповідності до положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 1-18, 76-89, 293, 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), за участі заінтересованих осіб: ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ), Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, 26), про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з військового обліку з 30 серпня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 13.10.2025 року.

Головуючий Л. В. Калініченко