ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 жовтня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/1054/25

Головуючий у першій інстанції Сороколіт Є. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1610/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

із секретарем Піцан В.М.,

учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 липня 2025 року (місце ухвалення м. Бахмач) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування посилалось на те, що 29.12.2021 між ТОВ СЛОН КРЕДИТ та Відповідачем був укладений кредитний договір № 787042 у формі електронного документа з використанням електронного підпису і у цей же день ТОВ СЛОН КРЕДИТ перерахувало грошові кошти в сумі 50000,00 грн, із яких 40000,00 грн на користь відповідача за реквізитами UA9202001 та 10 000,00 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до пункту 3.5 Договору, що є доказом того, що відповідач прийняла пропозицію кредитодавця.

Вважає, що первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

Також зазначає, що Сторони узгодили строк кредитування, який становить 1096 днів з кінцевим терміном повернення 29.12.2024 і фіксовану процентну ставку у розмірі 25% від фактичного залишку за перший день користування кредитом і 85% річних за кожен наступний день і до кінця користування кредитом.

За доводами позову, 31.01.2025 між ТОВ СЛОН КРЕДИТ та Позивачем був укладений договір факторингу № 31012025, за умовами якого Клієнт відступив право вимоги до Відповідача на користь Позивача, з урахуванням Реєстру боржників до договору надання послуг факторингу від 31.01.2025 № 31012025, на загальну суму 92 030,23 грн: 44 013,86 грн основного боргу і 48 016,37 грн процентів за користування коштами, які Позивач просить стягнути з Відповідача.

Рішенням Бахмацького районного суду від 02.07.2025 позов ТОВ «Факторинг Партнерс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором від 29.12.2021 № 787042 у розмірі 92 030,23 грн, яка складається з: 44 013,86 грн - непогашеної основної заборгованості і 48 016,37 грн - процентів за користування кредитними коштами. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Враховуючи положення ст. 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Бахмацького районного суду від 02.07.2025 і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

За доводами скарги, рішення судом першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права.

У скарзі заявниця зазначає, що на підтвердження позову позивач надав розрахунок заборгованості за розрахунковим рахунком, відкритим в межах кредитного договору № 787042, який складений лише представником позивача без участі первісного кредитора, тому вважає, що наданий розрахунок не є належним доказом, оскільки відображає обрахунки представника позивача щодо порядку визначення суми, заявленої до стягнення, але не підтверджує здійснення фінансових операцій, наявності заборгованості, її походження та розміру.

Вказує, що позивачем не надано інших доказів, зокрема виписки з особового рахунку відповідача, тому як стверджує заявниця, не довів належними і допустими доказами наявність заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.

У поданому відзиві представник ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення Бахмацького районного суду від 02.07.2025 без змін. В обґрунтування посилається, що у розрахунку заборгованості (і первісного кредитора і фактора) вказано, з чого складається розмір заборгованості, на підставі яких умов договору та за який період вона була нарахована, а також відображено оплати, здійснені відповідачем.

Вказує, що первісні кредитори позбавлені можливості надати виписку по рахунку відповідача, оскільки не є банком у розумінні положень Закону України «Про банки і банківську діяльність», а є фінансовими установами і діють на підставі Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Зазначає, що грошові кошти були перераховані первісним кредитором відповідачу на вказаний ним картковий рахунок, відкритий в ПАТ КБ «Акордбанк», що підтверджується платіжним дорученням. Також посилається, що відповідач тривалий час частково погашав заборгованість, що свідчить про підтвердження факту укладення договору, отримання коштів та погодження з умовами укладеного договору. В обґрунтування цих доводів заявник посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17. Також за доводами відзиву, нарахування відсотків здійснено відповідно до умов договору в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що між ТОВ СЛОН КРЕДИТ та ОСОБА_1 29.12.2021 був укладений Кредитний договір № 787042, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 31-33).

Згідно умов Кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику фінансовий кредит у сумі 50000,00 грн, з яких 40 000 грн на користь Відповідача за реквізитами UA9202001 та 10000,00 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, а позичальник зобов`язався повернути отриману суму кредиту не пізніше, ніж через 1096 днів з кінцевим терміном повернення 29.12.2024 та сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами за фіксованою ставкою у розмірі 85 процентів річних, 25 процентів в день (9125 процентів річних) за перший день користування кредитом, реальна річна відсоткова ставка 190,28 процентів, розрахунок яких міститься у паспорті споживчого кредиту та окремому детальному розрахунку (а.с. 43-45).

Відповідно до платіжного доручення від 29.12.2021 № 14064, ТОВ СЛОН КРЕДИТ на виконання умов Кредитного договору здійснило перерахування грошових коштів у сумі 40000,00 грн на користь Відповідача (а.с. 51).

За матеріалами справи, 31.01.2025 між ТОВ «СЛОН Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений Договір надання послуги з факторингу № 31012025, за умовами якого Позивач зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту (а.с. 7-13).

Згідно з Реєстром боржників до договору надання послуг факторингу від 31.01.2025 № 31012025 заборгованість Відповідача у загальному розмірі 92 030,23 грн передана Позивачу (а.с. 24-26).

Відповідно до положень пункту 6.1 договору факторингу від 31.01.2025 № 31012025 сума фінансування за цим договором становить 3 167 274,41 грн і її було сплачено фактором, що підтверджується копією платіжної інструкції АТ ОТП БАНК від 31.01.2025 № (а.с.22).

Згідно розрахунку заборгованості первісного кредитора, Відповідач несвоєчасно здійснював погашення заборгованості на умовах договору, у зв`язку з чим йому були нараховані проценти у загальному розмірі 48016,37 грн (а.с. 6).

Копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та статутом підтверджується, що ТОВ ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку і має право на провадження господарської діяльності з наданням фінансових послуг (а.с.28-30).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи положення ст. 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з`ясовані в обсязі, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють, враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом ст. 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 був укладений Договір № 787042 від 29.12.2021 про надання споживчого кредиту з ТОВ «Слон Кредит», який підписаний відповідачкою власноручним підписом (а.с. 31-33).

У вказаному договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом розмір і тип процентної ставки.

Відповідно до п. 9.12 Договору всі додатки до цього Договору підписані сторонами є невід`ємною частиною Договору, зокрема: Таблиця обчислення згальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 43), паспорт споживчого кредиту (а.с. 44-45).

Згідно даних Заяви-Анкети від 29.12.2021, відповідачка підтвердила приєднання до Публічної пропозиції ТОВ «Слон Кредит» на укладення Договору (а.с. 46).

До кредитного договору позивач додав Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Слон Кредит» (а.с. 47-50).

Свої зобов`язання за укладеним договором ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у результаті чого виникла заборгованість.

З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що відповідачка користувалась кредитними коштами, що підтверджується частковим погашенням наданих кредитних коштів (а.с. 52).

Кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався відповідачкою ОСОБА_1 , також не надано ні суду першої, ні апеляційному суду належних і допустимих доказів на спростування факту укладення договору про надання споживчого кредиту № 787042 від 29.12.2021.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення кредитного договору, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як підстава для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки п. 9.3 Договору передбачено, що зі сторони Товариства Договір підписується аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, а зі сторони Споживача власноручним підписом, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що при укладенні кредитного договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Окрім цього, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Факторинг Партнерс» надало належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідачки грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

Апеляційний суд погоджується з правильним висновком першої інстанції, який на підставі наданих доказів встановив отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором, яка взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачені в договорах строки грошові кошти (кредиту) та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попередньому кредитору.

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_1 не зверталась із письмовою заявою про виконання умов кредитного договору ні до первісних кредиторів, ні до їх правонаступника.

Також, відповідно до положень ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 року у справі №761/1543/20, від 23.02.2022, у постанові від 19.01.2022 року у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 року у справі №554/8549/15-ц.

За матеріалами справи, ТОВ «Факторинг Партнерс» надало належні та допустимі докази на підтвердження переходу до нього права вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 , а саме:

- договір надання послуги з факторингу № 31012025 від 31.01.2025, укладений з ТОВ «Слон Кредит» (а.с. 7-13);

- акт прийому-передачі Інформації щодо боржників в електронному вигляді від 31.01.2025 (а.с. 17);

- акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором про надання послуги з факторингу (а.с. 23);

- витяг з реєстру боржників до Договору про надання послуг з факторингу № 31012025 від 31.01.2025 (а.с. 24-26);

- витяг з Реєстру боржників щодо відповідачки ОСОБА_1 (а.с. 27);

- платіжну інструкцію кредитового переказу коштів, за якою ТОВ «Факторинг Партнерс» сплатило ТОВ «Слон Кредит» плату згідно Договору факторингу № 31012025 від 31.01.2025 (а.с. 22).

Отже, ТОВ «Факторинг Партнерс», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Так, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором від 29.12.2021, виконало в повному обсязі та надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. ОСОБА_1 належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним кредитним договором.

В матеріалах справи на підтвердження наявності кредитної заборгованості відповідачки, окрім розрахунків заборгованості, міститься платіжне доручення № 14064 від 29.12.2021 про перерахування на рахунок відповідачки, який був нею вказаний у заяві та кредитному договорі, коштів у сумі 40000,00 грн (а.с. 51).

П. 2.1 Договору передбачено, що кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 40000,00 грн на користь Споживача за вказаними реквізитами або за реквізитами поточного рахунку Споживача та /або за реквізитами платіжної картки, дані яких Споживач надав Товариству в будь-який спосіб. Згідно п. п. 2.4 Договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту в порядку, передбаченому п. 2.1 Договору.

Отже, доводи скарги про відсутність в матеріалах справи доказів підтвердження заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, відповідачкою не надано ні суду перешої інстанції, ні апеляційному суду будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором чи підтверджували погашення заборгованості на рахунок первісного кредитора чи його правонаступника, а тому такий розрахунок підтверджує розмір наявної заборгованості.

Також відповідачем ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів того, що вказаний у договорі картковий рахунок їй не належить.

Крім того, апеляційний суд враховує, що Товариство є не банківською (фінансовою) установою, та відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону «Про банки та банківську діяльність», в т. ч. Інструкції, затвердженої Постановою НБУ від 27.12.2007 року за № 481.

Товариство надає послуги з кредитування фізичних осіб шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську картку), що вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачені в договорі строки грошові кошти (кредиту) та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка не була сплачена ні первісному кредитору, ні його правонаступнику, крім того ТОВ «Факторинг Партнерс» після укладення договору факторингу додаткові нарахування за кредитним договором не здійснювало.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним договором чи підтверджували погашення заборгованості на рахунок первісного кредитора чи його правонаступника, а тому такий розрахунок береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем в частині заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками.

Не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і доводи скарги про те, що позивачем не доведено факту отримання відповідачкою кредитних коштів, оскільки відповідачка не надала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірний період на підтвердження факту не отримання нею кредитних коштів, враховуючи, що ТОВ «Факторинг Парнерс» не є первісним кредитором та не є банківською установою.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення у цій справі і ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм процесуального права та спростовуються матеріалами справи.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.10.2025.

Головуючий Судді :