ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7337/25 Справа № 200/8985/18 Суддя у 1-й інстанції - Ярощук О. В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 до начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ) на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2019 у справі №200/8985/18-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в обґрунтування якої посилалася на те, що 23.07.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська прийнято рішення, на підставі якого видано виконавчий лист у справі №200/8985/18.

Постановами державного виконавця відкриті відповідні виконавчі провадження ВП №60214014 та ВП №60214062.

Заявник зазначає, що державним виконавцем виконавче провадження не виконано, суми за ним не стягнуті із Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Просила визнати дії державного виконавця неправомірними; зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) здійснити дії щодо виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2019 року у справі №200/8985/18 та забезпечити стягнення боргу скаржнику.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року скаргу задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Зобов`язано Шевченківський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) здійснити дії щодо виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2019 року у справі №200/8985/18.

У решті вимог скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Шевченківського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Вважає, що рішення суду винесене на підставі неправильного застосування норм законодавства та на підставі висновків, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з наступним. У відділі на виконанні перебували виконавчі провадження, а саме: № 60214062 з виконання виконавчого листа № 200/8985/18 Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.07.2019 про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 9517,99грн. № 60214014 з виконання виконавчого листа № 200/8985/18 Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.07.2019 року про стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 48683,29 грн. В ухвалі, що оскаржується, зазначено що виконавцем з моменту відкриття виконавчого провадження не вживались заходи щодо зобов`язання виконання Боржника в визначений законом строк виконати рішення суду. Але ж згідно пред`явлених виконавчих листів № 200/8985/18 Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.07.2019 року, визначений порядок їх виконання, а саме шляхом стягнення суми боргу (тобто майновий характер стягнення), а не як зобов`язання боржника здійснити дії що до виплати заборгованості.

Згідно відповіді ДПС України боржник має рахунки виключно в Національному банку України. На адресу Національного банку України неодноразово направлялись платіжні інструкції з метою примусового списання суми боргу, але платіжні інструкції повернулись без виконання у зв`язку з тим, що кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не підлягають вилученню.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 20 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності. Кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, які не підлягають вилученню. На майно, у тому числі кошти, Фонду не може бути накладений арешт, а також застосовані способи забезпечення позову. Отже, приписи ст.ст. 2, 4, 20 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" наділяють Фонд гарантування вкладів фізичних осіб спеціальним статусом, який передбачає законодавчо встановлену заборону (мораторій) щодо звернення стягнення на майно (кошти), будь-якого їх вилучення, накладення арешту чи іншого обтяження. Відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

12.07.2024 року державним виконавцем, з метою забезпечення виконання виконавчого документу, керуючись статтею 56 Закону винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої на рухоме майно боржника накладено арешт (яка й досі оскаржується боржником). В рішенні помилково зазначено, що державним виконавцем не надані суду документи, які б засвідчували, що із часу відкриття провадження до Боржника не вживалися заходи, які зобов`язували його у визначений строк виконати рішення № 200/8985/18 Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2019 року, та що за не виконання Боржником в визначений строк не накладались штрафи і не виносилось подання про притягнення до кримінальної відповідальності.

З огляду на даний вид бачення суду, виконавець мав діяти згідно приписів Розділ VIII Закону України Про виконавче провадження, тобто як виконання рішень немайнового характеру (надавати боржнику 10-ти денний строк і після чого притягувати Боржника до відповідальності), Але ж рішення № 200/8985/18 Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2019 року визначено порядок виконання як стягнення (передбачений Розділом VII Закону України Про виконавче провадження), що не визначає застосування до Боржника за не виконання в визначений строк накладати штрафи і притягувати до кримінальної відповідальності. Суд не встановив яких саме дій, заходів не здійснив державний виконавець при виконанні рішення №200/8985/18 Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2019 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу в електронний кабінет.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково скаргу заявника, суд першої інстанції виходив із того, що державним виконавцем не були виконані обов`язки з виконання судового рішення та не вжиті всі можливі й необхідні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень для належного виконання судового рішення.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

2. Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

3. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

4. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2019 року з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь

ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 48683,29 грн.

04.10.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60214014 та ВП №60214062 на виконання зазначеного рішення суду.

З письмових пояснень старшого державного виконавця Кухарського О. 12.07.2024 року, 30.09.2024 року, 02.10.2024 року, 19.11.2024 року, 03.12.2024 року державним виконавцем формувались та направлялися платіжні інструкції для примусового списання коштів до Національного банку України, які повернулися без виконання відповідно до статті 20 закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (кошти Фонду не включаються до Державного бюджету України, не підлягають вилученню і можуть використовуватися Фондом виключно для цілей, визначених у цій статті).

Також отримано відповідь, що за боржником зареєстрований транспортний засіб.

12 липня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна, з метою забезпечення виконання виконавчого документу.

Розділом XI Закону України «Про виконавче провадження» визначена відповідальність у виконавчому провадженні.

Згідно статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень статті 76 Закону за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що після винесення 04.10.2019 року державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження №60214014 та №60214062 на виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2019 року державний виконавець з його слів лише з 12.07.2024 року став направляти платіжні інструкції для примусового списання коштів до Національного банку України, та 12 липня 2024 року виніс постанову про арешт майна боржника. Доказів того, що державним виконавцем здійснювалися будь-які заходи щодо виконання судового рішення до липня 2024 року не надано.

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те , що державний виконавець на час звернення заявника до суду із скаргою не вжив достатніх заходів для виконання рішення суду, тривалий час не були виконані обов`язки з виконання судового рішення та не вжиті всі можливі й необхідні заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з метою зобов`язання боржника виконати рішення суду.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що державним виконавцем була допущена бездіяльність, що є підставою для задоволення скарги.

Посилання на те, що суд не встановив яких саме дій, заходів не здійснив державний виконавець при виконанні рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2019 року є безпідставним, оскільки судом встановлено, що державним виконавцем не надано доказів того, що ним здійснювалися будь-які дієві заходи примусового виконання судового рішення, передбачені статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» з 2019 року по липень 2024 року.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не має, суд першої інстанції не вирішував питання щодо розподілу судових витрат, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат судом апеляційної інстанції та розгляду заяви позивача про відшкодування витрат на правову допомогу,понесених в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Дніпра від 21 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2025 року.

Судді: