У Х В А Л А

(про відмову у відкриття провадження у справі)

"14" жовтня 2025 р. м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Єригіна І.М., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м. Житомира з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь компенсаційні виплати у розмірі 216533,29 грн та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Обгрунтовуючи позов позивач вказує, що згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2023, справа № 240/29521/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019.

ОСОБА_1 зауважує, що рішення суду від 25.01.2023 виконано відповідачем лише частково, перерахунок пенсії проведений, проте кошти не виплачені, заборгованість по виплаті пенсії становить 243268,49 грн. Посилається на те, що на підставі ст. 625 ЦК України у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання у вигляді невиплати пенсії на суму боргу підлягають нараховунню інфляційні в розмірі 174666,78 грн та 3% річних в розмірі 41866,51 грн, що разом становить 216533,29 грн.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено таке.

З матеріалів, які долучені до позовної заяви, вбачається, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 у справі № 240/29521/22 здійснено перерахунок пенсії з 01.12.2019, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 , розмір якої становить 243268,49 грн.

У зв`язку з невиплатою пенсії позивачем проведений розрахунок компенсаційних втрат згідно зі ст. 625 ЦК України, нараховано на суму боргу 3% річних в розмірі 41866,51 грн та інфляційні в сумі 174666,78 грн, що разом становить 216533,29 грн. Крім того, з посиланням на ст. 23 ЦК України позивач вказує, що внаслідок порушення його прав йому заподіяна моральна шкода, розмір якої він обраховує в сумі 10000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, те, що за своєю правовою природою вони стосуються приватноправових відносин і містять наявність спору щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є фізична особа.

У пункті 1 частини 1 статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Велика палата Верховного Суду неодноразово висловлювалась щодо питання юрисдикції спорів про стягнення грошових сум за невиконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 квітня 2018 року в справі № 758/1303/15 дійшла висновку, що застосування статті 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, підтвердженого чинним судовим рішенням, навіть якщо учасником цього зобов`язання є суб`єкт владних повноважень, розглядається залежно від суб`єктного складу в порядку відповідного судочинства.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 09 лютого 2021 року в справі №520/17342/18 зазначено, що, ураховуючи акцесорний характер визначених ст. 625 ЦК України зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

Спори, які виникають у судах у зв`язку з невиконанням суб`єктом владних повноважень своїх функцій (щодо його незаконних дій та/або зобов`язання до виконання таких повноважень), та ухвалення за результатами розгляду цих спорів судових рішень не змінює правову природу та характер правовідносин, які виникли між сторонами, а тому спори щодо порушення своїх зобов`язань суб`єктом владних повноважень, зокрема, щодо перерахування, нарахування, виплати грошових сум, у тому числі після судового рішення або на його виконання, повинні розглядатись судами за юрисдикцією, визначеною відповідно до характеру цих правовідносин.

Беручи до уваги, що в цій справі позовні вимоги про стягнення інфляційних та річних на підставі положень статті 625 ЦК України заявлені з причин затримання виплати органом Пенсійного фонду пенсійних виплат, які цьому органу було зобов`язано призначити та виплатити за рішеннями адміністративного суду, а відтак такі вимоги належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Окрім вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних, позивач заявив вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн.

За правилами частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 лютого 2021 року в справі №520/17342/18, про яку зазначено вище по тексту ухвали, також зроблено висновок, що аналіз положень ч. 5 ст. 21 КАС України та ч. 1 ст. 19 КАС України у їх поєднанні дозволяє зробити висновок, що юрисдикція спору про стягнення моральної шкоди із суб`єкта владних повноважень визначається як за правовою природою правовідносин, зокрема публічно-правових, так і у зв`язку з тим, чи пред`явлено позов про стягнення моральної шкоди в одному проваджені з вимогою про вирішення публічно-правового спору. У випадку пред`явлення позову про відшкодування шкоди, у тому числі моральної, в іншому судовому проваджені такий спір підлягає розгляду за правилами цивільної або господарської юрисдикції, за виключенням випадку, якщо можливість об`єднання спорів у одне провадження в адміністративній юрисдикції не втрачена.

Позивачем пред`явлені позовні вимоги про стягнення з відповідного органу Пенсійного фонду на його користь інфляційних втрат та 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України, які нараховані на суму пенсії, яка була донарахована на виконання рішення суду від 25.01.2023 року, які були ухвалені в порядку адміністративного судочинства. Одночасно просив стягнути моральну шкоду за незаконні дії відповідача щодо ненарахування та невиплати йому своєчасно пенсійних виплат.

Таким чином, з огляду на характер правовідносин, що виникли між сторонами, зміст прав та обов`язків у цих правовідносинах і їх суб`єктний склад, слід дійти висновку, що у цій справі між сторонами виник публічно-правовий спір щодо нарахування, сплати та перерахунку пенсійних виплат, який підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, а тому за позовними вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3% річних на підставі статті 625 ЦК України з одночасним відшкодуванням моральної шкод справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Подібні за змістом правові висновки, окрім наведеної вище постанови Великої Палати Верховного Суду, викладені також і в інших постановах Верховного Суду, зокрема, від 04.03.2020 в справі № 757/63985/16, від 28.05.2021 в справі № 638/1620/20, від 24.02.2022 в справі № 758/8274/21, від 14.04.2022 в справі № 552/880/21.

Судова практика з приводу вказаних правовідносин є сталою і змін не зазнавала.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, суддя дійшов висновку, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративногосудочиства, а не цивільного судочинства, окружним адміністративним судом.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, оскільки цей спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про стягнення коштів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду безпосередньо подається до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя І.М. Єригіна