Справа № 545/363/25
Провадження № 2/545/688/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2025 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Путрі О.Г.,

при секретарі Литвинову В.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПАТ «СК «Країна», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПАТ «СК«Країна», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обгрунтування позову зазначила, що 23 вересня 2020 року о 13-30 год. спеціалізований сміттєвоз АТ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , без наявного полісу ОСЦПВ, здійснюючи буксирування за допомогою гнучкого зчеплення автомобіля «ГАЗ 2705 СПГ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_4 , виїжджаючи з боку вул. Ярошенка с. Терешки Полтавського району Полтавської області, АД МОЗ «Київ-Харків-Довжанський», район 345 км., на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг допустив зіткнення автомобіля «ГАЗ 2705 СПГ» з автомобілем «ВАЗ 21043», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , що рухався по АД МОЗ «Київ-Харків- Довжанський» у напрямку м. Харків. У результаті ДТП пасажири автомобіля «ВАЗ 21043», д.н.з. НОМЕР_3 .

Вина водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджена матеріалами кримінального провадження та встановлена ухвалою суду Полтавського районного суду Полтавської області від 20.10.2021 року.

У зв`язку з ДТП позивач отримала тілесні ушкодження, їй завдано моральної, фізичної та майнової шкоди.

Водій ОСОБА_2 працював на посаді водія КП «ЖЕО» Терешківської сільської ради та керував автомобілем, власником якого є Терешківська сільська рада.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія спеціалізованого сміттєвоза АТ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 не була застрахована, оскільки страховий поліс ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» діяв до 11.07.2020. Відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_3 застрахована ПАТ «СК Країна» згідно страхового полісу АО/2843459.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01.07.2022 року позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного ) страхового бюро України, ПАТ СК «Країна», Терешківської сільської ради Полтавського району про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Моторного ( транспортного ) страхового бюро України спричинену внаслідок кримінального правопорушення матеріальну шкоду за лікування потерпілої у розмірі 10 534,86 гривень, з ПАТ « СК «Країна» спричинену внаслідок кримінального правопорушення матеріальну шкоду за лікування потерпілої у розмірі 10 534,86 гривень, з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області спричинену моральну шкоду внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 40 000 гривень та судові витрати.

Постановою Полтавського апеляційного суду Полтавської області від 13.12.2022 року, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01.07.2022 змінено в частині стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, та в частині розподілу судових витрат. Зменшено розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 із ПАТ «СК «Країна» з 10534,86 грн. до 9423,06 грн.; із Моторного (транспортного) страхового бюро України з 10534,86 грн. до 9423,06 грн. та зменшено розмір судового збору, що підлягає стягненню на користь держави з відповідачів.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 08.08.2023 року, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація" Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області залишено без задоволення, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01.07.2022 в частині відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

Внаслідок спричиненої вказаною ДТП шкоди здоров?ю позивач додатково понесла витрати на лікування , що в загальній сумі становлять 109 010 грн. , а саме 27500 грн. - купівля набору для приготування стромально-васкулярної фракції з жирової тканини та 81510грн. - купівля компонентів ендопротезу плечового суглобу.

Вважає, що вина обох водіїв, винних у ДТП, становить по 50% кожного, тому вказану матеріальну шкоду, пов`язану з лікуванням, просить стягнути з відповідачів - Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПАТ "СК"Країна" в рівних частках на її користь.

Крім того, вказує, що внаслідок спричиненої ДТП шкоди здоров?ю, їй було завдано сильного фізичного болю, пройдено додаткове тривале лікування, що зумовило потребу у протезуванні. Отримані ушкодження позначились на загальному стані здоров?я. Прохала суд, стягнути з Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація" Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Ухвалою суду від 05.02.2025 року відкрито провадження з призначенням справи до підготовчого судового засідання з викликом сторін.

21.02.2025 року від представника Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» - адвоката Усенка А.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він заперечує щодо задоволення позовних вимог позивача, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог до АТ «СК «Країна» та застосувати позовну давність. Вказав, що положеннями пунктів 35.1, 35.2 ст.35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Однак, позивач не зверталася до АТ «СК «Країна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, заявами на виплату страхового відшкодування або іншими документами, які б свідчили про скоєння дорожньо-транспортної пригоди за їх участю. Щодо витрат на лікування ОСОБА_1 зазначив, що АТ «СК «Країна» було встановлено розмір обґрунтованих та документально підтверджених закладом охорони здоров`я витрат на лікування ОСОБА_1 109 010 грн. Крім того, вказав, що дорожньо-транспортна пригода сталася 23.09.2020 року, а строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, за ст.257 ЦК України становить 3 роки (том 1, а.с. 105-122-а).

17.09.2025 року від представника відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України - адвоката Сакалюка Д.В. надійшло пояснення по справі, вказав, що на момент ДТП діяв ЗУ «Про обов`язкове страхуання цивільно-правової відовідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на 01.07.2004 року. Відповідно до ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхуання цивільно-правової відовідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ може здійснювати регламенті виплати потерпілим у разі заподіяння шкоди в ДТП особою, яка є винуватцем ДТП і цивільно-правова відповідальність якої не була застрахована. Тобто, для отримання відшкодування, позивач мала би звернутися до МТСБУ із відповідною заявою на виплату і надати документи, які підтверджують право на отримання відшкодування, чого не було нею зроблено. На підставі цього, у МТСБУ на даний момент, не має законних підстав для здійснення виплат на користь позивача (том 1, а.с. 241- 245).

Ухвалою суду від 07.07.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Рябоконь О.В. позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити, пославшись на підстави та обставини, викладені в позові.

Представник відповідача - Акціонерного товариства «СК «Країна» - Усенко А.М. в судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Прохав відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник відповідача - Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація" Терешківської сільської ради Полтавського району, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги не визнала, прохала суд оцінити обставини справи на власний розсуд відповідно до норм чинного законодавства.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з?явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. (том 1, а.с.145).

Третя особа - ОСОБА_2 , в судове засідання, що були призначені 03.03.2025 року, 07.05.2025 року, 07.07.2025 року, 23.07.2025 року, 09.10.2025 року не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. (том 1, а.с.102-104, а.с. 155- 157, а.с.180-182, а.с.223-225, а.с.238-240).

Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача Акціонерного товариства «СК «Країна», дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першоюстатті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.12, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 20.10.2021 про закриття кримінального провадження (том 1, а.с. 85-90) ОСОБА_2 23 вересня 2020 року близько 13 год. 30 хв. у світлу пору доби, керуючи технічно справним спеціалізованим сміттєвозом АТ 2121, номерний знак НОМЕР_1 , здійснював буксирування за допомогою гнучкого зчеплення (канату) автомобіля ГАЗ 2705 СПГ, номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_4 , та рухався по вулиці Ярошенка у с. Терешки, Полтавського району, у напрямку до автодороги М 03 «Київ-Харків-Довжанський». Наблизившись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вулиці Ярошенка, с. Терешки, Полтавського району та автодороги М 03 «Київ-Харків-Довжанський», та зупинившись перед перехрещенням, водій ОСОБА_2 перед початком руху не переконався в безпеці свого маневру, виїхав на перехрестя із другорядної дороги, не надав перевагу у русі транспортному засобу, що рухався в той час по головній дорозі, а саме автомобілю ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , котрий рухався з боку м. Київ у напрямку до м. Харків, допустив виїзд буксированого ним автомобіля ГАЗ 2705 СПГ, номерний знак НОМЕР_2 на смугу руху автомобіля ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_3 , чим створив небезпеку для його руху та допустив зіткнення автомобіля ГАЗ 2705 СПГ та автомобіля ВАЗ 21043.

За вище вказаних обставин та згідно висновку експерта № СЕ-19/117-21/4637-ІТ від 21.04.2021 за результатами інженерно-транспортної експертизи та висновку експерта № СЕ-19/117-21/5235-ІТ від 27.04.2021 за результатами інженерно-транспортної експертизи причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків стало порушення водієм спеціалізованого сміттєвоза АТ 2121, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вимог п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 згідно з якими:

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення, шляхом виконання ним вимог п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_3 23 вересня 2020 року близько 13 год. 30 хв. у світлу пору доби, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_3 , рухався по автодорозі М03 «Київ-Харків-Довжанський» з боку м. Київ у напрямку до м. Харків. Наближаючись до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вулиці Ярошенка в с. Терешки Полтавського району Полтавської області та автодороги М03 «Київ-Харків-Довжанський», водій ОСОБА_3 проявив неуважність до дорожньої обстановки та самовпевненість у своїх діях, при виникненні небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможній був виявити у вигляді появи на його смузі для руху автомобіля ГАЗ 2705СПГ, номерний знак НОМЕР_2 , якого буксирував за собою на гнучкому зчепленні спеціалізований сміттєвоз АТ 2121, номерний знак НОМЕР_1 , не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення із автомобілем ГАЗ 2705СПГ, номерний знак НОМЕР_2 .

За вище вказаних обставин та згідно висновку експерта № СЕ-19/117-21/4637-ІТ від 21.04.2021 року за результатами інженерно-транспортної експертизи та висновку експерта № СЕ-19/117-21/5235-ІТ від 27.04.2021 року за результатами інженерно-транспортної експертизи причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків стало порушення водієм автомобіля ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_3 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та ОСОБА_3 шляхом застосування екстреного гальмування, мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем ГАЗ 2705СПГ, номерний знак НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_3 ( відповідач ОСОБА_1 ) отримала тілесні ушкодження, а саме згідно висновку експерта №1226 від 26.11.2020 за результатами судово-медичної експертизи, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому нижньої третини лівого стегна; закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, гематоми м`яких тканин правого ока, саден шкіри лобно-тім`яної ділянки справа та правого плечового суглобу, які кваліфікуються, як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху, під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачені свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, визнали повністю.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина водіїв ОСОБА_2 , ОСОБА_3 встановлена ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 20.10.2021 про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з потерпілим на підставі ст.46 КК України та відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України не підлягає доведенню, а ухвала суду від 20.10.2021 є обов`язковою для суду під час розгляду цієї цивільної справи.

У зв`язку з тим, що внаслідок вказаної ДТП позивачеві ОСОБА_1 була заподіяна матеріальна та моральна шкода, вона в листопаді 2021 року звернулася до суду з позовом до Моторного (транспортного ) страхового бюро України, ПАТ «СК «Країна», Терешківської сільської ради Полтавського району про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (цивільна справа 545/3732/21).

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01.07.2022 позов ОСОБА_1 до Моторного ( транспортного ) страхового бюро України, ПАТ «СК «Країна», Терешківської сільської ради Полтавського району про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням задовольнено, стягнуто на користь ОСОБА_1 з Моторного ( транспортного ) страхового бюро України спричинену внаслідок кримінального правопорушення матеріальну шкоду за лікування потерпілої у розмірі 10 534,86 гривень, з ПАТ « СК «Країна» спричинену внаслідок кримінального правопорушення матеріальну шкоду за лікування потерпілої у розмірі 10 534,86 гривень, з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області спричинену моральну шкоду внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 40 000 гривень та судові витрати.

Постановою Полтавського апеляційного суду Полтавської області від 13.12.2022 року, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01.07.2022 змінено в частині стягнення матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, та в частині розподілу судових витрат. Зменшено розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 із ПАТ «СК «Країна» з 10534,86 грн. до 9423,06 грн.; із Моторного (транспортного) страхового бюро України з 10534,86 грн. до 9423,06 грн. та зменшено розмір судового збору, що підлягає стягненню на користь держави з відповідачів.

Постановою Полтавського апеляційного суду Полтавської області від 01.08.2023 року, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація" Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області залишено без задоволення, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 01.07.2022 в частині відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлені, підтверджуються рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01.07.2022, яке переглядалося в апеляційному порядку і набрало законної сили, постановами Полтавського апеляційного суду від 13.12.2022, від 01.08.2023 (т.1, а.с.10-44) та відповідно вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України не потребують доказуванню наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 15.10.2020 подала до МТСБУ заяву про відшкодування шкоди.

Водій ОСОБА_3 повідомив про страховий випадок ПАТ «СК «Країна», де була застраховна його цивільно-правова відповідальність.

Водій ОСОБА_2 під час скоєння ДТП працював на посаді водія КП «ЖЕО» Терешківської сільської ради та керував автомобілем , який належить Терешківській сільській раді.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія спеціалізованого сміттєвоза АТ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , не була застрахована, оскільки страховий поліс ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» діяв до 11.07.2020. Відповідальність водія автомобіля «ВАЗ 21043», державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_3 застрахована ПАТ «СК Країна» згідно страхового полісу АО/2843459.

Також рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01.07.2021(цивільна справа 545/3732/21) встановлено, що в дорожньо - транспортній пригоді вина водія спеціалізованого сміттєвоза АТ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 складає 50%, вина водія автомобіля ВАЗ 21043, номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_3 також складає 50%.

Встановлено, що після звернення позивача у листопаді 2021 року до Полтавського районного суду з позовом до Моторного (транспортного ) страхового бюро України, ПАТ «СК «Країна», Терешківської сільської ради Полтавського району про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням та стягнення на підставі рішення суду спричиненої їй в результаті ДТП матеріальної та моральної шкоди, позивач ОСОБА_1 понесла додаткові витрати на лікування, що підтверджується наступними доказами.

Так, згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5820 від 15.10.2022 року вбачається, що з 23.09.2020 року по 15.10.2020 року ОСОБА_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» у відділенні травматології. Повний діагноз: струс головного мозку. Закритий перелом нижньої третини лівого стегна зі зміщенням. 02.10.2020 року було проведено: БІМОС лівої стегнової кістки (том 1, а.с.55-56).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2616 від 23.05.2022 року вбачається, що з 17.05.2022 року по 23.05.2022 року ОСОБА_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» у відділенні травматології. Згідно виписки, повний діагноз: розрив ротаційної манжети правового плеча по біцепітальному проміжку. «Імпіджмент» синдром правого плечового суглоба. Медіальна дислокація сухожилка довгої головки двоголового м`яза правового плеча. 18.05.2022 року було проведено: підакроміально-піддельтоподібну бурсектомію, роз`єднання злук підакроміального простора зправа, тенодез довгої головки двоголового м?яза, відновлення цілісності ротаційної манжети правого плеча з використанням анкерної фіксації (том 1, а.с.53-54).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №1264/625 від 15.08.2022 року вбачається, що з 10.08.2022 року по 15.08.2022 року ОСОБА_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «Обласна клінічна лікарня відновного лікування та діагностики з обласними центрами планування сім`ї та репродукції людини, медичної генетики Полтавської обласної ради». Повний діагноз:нестабільність правого плечового суглобу. Пошкодження банкарту праворуч. Анамнез хвороби: травму отримала в результаті ДТП в 2020 році. 11.08.2022 року була проведена діагностична артроскопія правого плечового суглобу. Реінсерція передньої губи, капсули правого плечового суглобу з анкерною фіксацією, трьома анкерами (том 1, а.с.51-52).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої 22.10.2023 року ОСОБА_1 КНП «Центр первинної медичної допомоги об`єднаних територіальних громад» Мачухівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за місцем вимоги, встановлено діагноз: Остеоартроз правого плечового суглоба ІІІ ст. з асептичним некрозом голівки плечової кістки. Кістозна перебудова правої плечової кістки з вираженим больовим синдромом та порушенням функції рухів в тіньовому суглобі (том 1, а.с.57-59).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №780 від 05.02.2024 року вбачається, що з 31.01.2024 року по 05.02.2024 року ОСОБА_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» у відділенні травматології. Повний діагноз: Остеоартроз правого плечового суглоба ІІІ ст. з асептичним некрозом головки плечової кістки. Кістозна перебудова правої плечової кістки. 01.02.2024 року було проведено операцію: артроскопія правового суглоба, обробка кістки голівки правої плечової кістки, дебрідмент суглобових поверхонь правового плечового суглоба (том 1, а.с.49-50).

Відповідно до консультативного висновку спеціаліста від 23.02.2024 року, виданого Комунальним підприємством «1-а міська клінічна лікарня ПМР», позивачу встановлено діагноз: правобічний післятравматичний ДОА правого плечового суглоба ІІІ ступеня за Kellgren з кістовидною перебудовою голвки плечової кістки. Комбінована контрактура у правому плечовому суглобі, стійкий больовий синдром ФНС ІІ ступеня. Крім того, 03.04.2024 року було проведено: забір та приготування стромально васкулярної фракції (СВФ) з жирової тканини АСАР.2. Пломбуваня порожнини кісти з поверненням натягнення сухожилкам ротаційної манжети правого плеча за використанням 1-го анкерного фіксатора ARTHREX Suture Anchor BioComposite, інтраартикулярне інтракистозне введення стромально-васкулярної фракції з жирової тканини (том 1, а.с.186).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2363 від 05.04.2024 року вбачається, що з 02.04.2024 року по 05.04.2024 року ОСОБА_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» у відділенні травматології. Повний діагноз: Остеоартроз правого плечового суглоба ІІІ ст. з асептичним некрозом головки плечової кістки. Кістозна перебудова головки правої плечової кістки. 03.04.2024 року було проведено операцію.: забір та приготування стромально-васкулярної фракції (СВФ) з жирової тканини АСАР, пломбування порожнини кісти з поверненням натягання сухожилля ротаційної манжети правого плеча за використанням 1-го анкерного фіксатора Фіксатор Arthrex sut Anchor BioComposite, інтраартикулярне інтракистозне введення стромально-васкулярної фракції жирової тканини (том 1, а.с.47- 48).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №8450 від 11.12.2024 року вбачається, що з 02.12.2024 року по 11.12.2024 року ОСОБА_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» у відділенні травматології. Повний діагноз: Остеоартроз правого плечового суглоба ІІІ ст. з асептичним некрозом головки плечової кістки. Кістозна перебудова головки правої плечової кістки з вираженим больовим синдромом та порушенням функції рухів в плечовому суглобі. Анамнез хвороби: травма в результаті ДТП при ударі в правий плечовий суглоб 23.09.2020 року, лікувалась стаціонарно, неодноразово амбулаторно повноцінного відновлення рухів в правому плечовому суглобі не стало. Амбулаторне лікування покращень не принесло. 03.12.2024 року була проведена операція ендопротезування правового плечового суглоба анатомічним типом фіксації Evolutis UNIC (сертифікат PR.005-17 від 21.02.2022 року) (том 1, а.с.46).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5981 від 15.09.2025 року вбачається, що з 08.09.2025 року по 15.09.2025 року ОСОБА_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «1-А міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» у відділенні травматології. Повний діагноз: розрив ротаційної манжети з імпіджмент синдромом правого плечового суглоба. 09 вересня 2025 року було проведено відновлення цілісності ротаційної манжети з субакроміальною декомпресією. Виписана непрацездатною для подальшого спостереження та реабілітації у травматолога за місцем проживання (том 2, а.с. 2).

Згідно рахунку на оплату №Б-862 від 28.03.2024 року позивач ОСОБА_1 придбала в постачальника ФОП ОСОБА_5 - набір для приготування стромально-васкулярної фракції з жирової тканини, Arthrex, на суму 27 500 грн. (а.с.61), що також підтверджується квитанцією АТ КБ «Приват Банк» про оплату послуг на суму 27500 грн. (том 1, а.с.60).

Згідно рахунку на оплату №1083 від 07.11.2024 року позивач ОСОБА_1 придбала в постачальника ТОВ «Українська ортопедична група» компоненти ендопротезу плечового суглобу анатомічного типу фіксації Evolutis (сертифікат PR.005-17 від 21.02.2022 року на суму 81510 грн. (том 1, а.с.63), що також підтверджується квитанцією АТ КБ «Приват Банк» про оплату послуг на суму 81510 грн. (том 1, а.с.62).

Отже, загальний розмір понесених позивачем витрат на лікування становить 109 010 грн. (27500 грн.+ 81510 грн.= 109 010 грн.).

Відповідно до ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Згідно ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Разом з тим на даний час відповідного спеціального закону, до якого відсилає бланкетна норма ст.1177 ЦК України, немає, суд приходить до висновку, до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню загальні правила цивільної відповідальності за завдання шкоди фізичній особі в рамках деліктних правовідносин.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспотним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

На час виникнення між сторонами цивільно-правових відносин діяв Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 (далі - Закон №1961-IV), який втратив чинність 01.01.2025 у зв`язку з введенням в дію Закону України №3720-IX від 21.05.2024 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.41.1. ст.41 Закону Моторне (транспорне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

За змістом п.35.1 ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України №1961-ІУ страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати ). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати ) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У своїй постанові від 11.12.2019 №465/4287/15 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст.35 Закону №1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Відповідно до ст.24 Закону y зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Доводи представника МТСБУ та АТ «СК «Країна» щодо заперечення підстав для відшкодування позивачеві шкоди з посиланням на відсутність звернення позивача до МТСБУ та АТ «СК «Країна» за таким відшкодуванням, суд відхиляє, оскільки даний факт встановлений під час розгляду цивільної справи №545/545/3732/21, та не був спростований відповідачами.

У разі звернення із заявою безпосередньо до суду страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону та не позбавлений можливості у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. Поперпеднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика чи МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування. Такий висновок відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к.

Таким чином, судом встановлено, що вина водіїв транспортних засобів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які внаслідок порушення ними правил дорожнього руху вчинили ДТП, в результаті якої потерпілій ОСОБА_1 були спричинені ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я доведена та складає по 50% кожного. Розмір понесених позивачем витрат на лікування становить 109 010 грн. Тому кожен з відповідачів МТСБУ та АТ СК «Україна» в рівних частках має відшкодувати потерпілій матеріальну шкоду за лікування в заявленому позивачами розмірі, тобто по 54 505 грн. з кожного.

Щодо доводів представника відповідача АТ «СК «Країна» про пропущення позивачем строку позовної давності.

Згідно частини 1 статті 268 Цивільного кодексу України, позовна давність не поширюється, зокрема: на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі таким, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію. Відтак, враховуючи викладене до позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої здоров`ю позивача, позовна давність не застосовуються.

Щодо стягнення на користь позивача з відповідача Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2, 4 ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. (ч. 5 ст. 23 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки необхідно розуміти юридичну або фізичну особу, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі трудових відносин з володільцем цього джерела (постанова Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 914/820/17).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником, у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і завдав відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), проходженням стажування, посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 177/472/16 (провадження № 61-2796св20), зазначено, що «в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм».

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, а тому принцип еквівалентного відшкодування, що властивий цивільному праву, при відшкодуванні моральної шкоди неможливий, оскільки вона не має вартісного еквівалента.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 у справі №686/23731/15-ц виснувала, що моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі 752/17832/14-ц виснувала, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Тобто, суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Відповідно до Стаття 26-1 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Так судом встановлено, що водій транспортного засобу спеціалізованого сміттєвозу АТ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , коли сталася ДТП за його участю, був працівником відповідача Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району та виконував свої трудові обов`язки.

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність водія спеціалізованого сміттєвоза АТ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , не була застрахована, оскільки страховий поліс ПАТ «НАСК» «ОРАНТА» діяв до 11.07.2020.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 та іншого винуватця ДТП ОСОБА_3 за ч.1 ст.286 КК України, закрите у зв`язку з примиренням з потерпілими.

Разом із цим, ураховуючи, що закриття кримінального провадження відносно водія ОСОБА_2 , який на момент вчинення ДТП був працівником відповідача КП «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району, не звільняє організацію від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23.09.2020 року, суд враховує, що внаслідок ДТП позивачу дійсно спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили тривалий розлад здоров`я, які потягли за собою порушення її звичайного способу життя, нормальних життєвих зв`язків, її перебування на тривалому лікуванні, яке до цього часу не закінчене, перенесення ряду операцій, протезування плечового суглобу, що викликало необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя, фізичний біль та душевні страждання, тому суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу, яка підлянає стягненню з відповідача Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради слід визначити у розмірі 50 000,00 грн, що є справедливим і пропорційним відшкодуванням.

Відтак суд приходить до висновку, що позивачем зазначена сума моральної шкоди заявлена у розмірі, який є цілком сумірним до пережитих позивачем моральних та фізичних страждань, їх тривалості, обсягу та інших факторів, які вплинули в цілому на зміну звичного життя позивача.

Оскільки, відповідно до положень ст.26-1 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування моральної шкоди в даному випадку МТСБУ не здійснюється, тому враховуючи, що вина ОСОБА_2 , водія Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району у вчиненні ДТП доведена, відповідач Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району повинно відшкодувати позивачеві спричинену моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем за вимогу про стягнення моральної шкоди з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. З урахуванням того, що вказана позовна вимога позивача задоволена в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача - КП «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району, підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. на користь позивача.

На підставі ч.1 п.6 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач була звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами до відповідачів Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПАТ «СК «Країна» про відшкодування матеріальної шкоди, понесеної нею у зв`язку з лікуванням.

Відповідно до ч.2 ст.4 ЗУ « Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи , що ЗУ « Про державний бюджет» встановлено на 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн., мінімальна ставка судового збору за вимогу майнового характеру становить 1211, 20 грн.

Отже, в частині майнових вимог до обох відповідачів сума судового збору за подачу позову до суду становила б 1211,20 грн. Тому здійснюючи розподіл судових витрат, суд вважає, що вказану суму судового збору необхідно стягнути на користь держави з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто по 605,60 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,81,141,259,263-265,352 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ПАТ «СК «Країна», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України () на користь ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 54505 (п?ятдесят чотири тисячі п?ятсот п?ять) гривень.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» () на користь ОСОБА_1 спричинену матеріальну шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 54505 (п?ятдесят чотири тисячі п?ятсот п?ять) гривень.

Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району () на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000 (п?ятдесят тисяч) гривень.

Стягнути судові витрати у вигляді судового збору на користь держави з Моторного ( транспортного ) страхового бюро України у сумі 605,60 (шістсот п`ять) гривень, Акціонерного товариства «СК «Країна» у сумі 605,60 (шістсот п`ять) гривень, на користь ОСОБА_1 з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація» Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г.Путря