УХВАЛА

13 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 662/249/20

провадження № 61-20974св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє адвокат Беженар Євгенія Олександрівна, на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 19 лютого 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області про визнання недійсними наказів та визнання додаткових угод укладеними,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У лютому 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з окремими позовами до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області про визнання недійсними наказів та визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі.

ОСОБА_1 обґрунтовував позов тим, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 14 січня 2005 року, укладеного між ним та Новотроїцькою районною державною адміністрацією Херсонської області, строком на п`ять років, позивач прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 31,6 га, з цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. Цей договір зареєстровано 14 лютого 2005 року за № 52.

17 листопада 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди землі, за умовами якої орендні правовідносини продовжено строком на десять років. Додаткову угоду зареєстровано 12 жовтня 2010 року за № 52.

До спливу строку оренди, 02 жовтня 2019 року, позивач звернувся до орендодавця із заявою про поновлення строку договору оренди земельної ділянки, у задоволенні якої Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області листом від 11 жовтня 2019 року відмовило.

30 жовтня 2019 року позивач як орендар, який має переважне право на укладення договору оренди землі, повторно подав відповідачу заяву разом із проєктом додаткової угоди до договору оренди землі від 14 січня 2005 року та пропозицією про перегляд умов договору оренди в частині погодження орендної плати на рівні 12 % від нормативної грошової оцінки землі.

26 листопада 2019 року відповідач як суб`єкт, до якого перейшло право розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, передчасно, до закінчення строку дії договору оренди землі, який мав закінчитися тільки 12 жовтня 2020 року, видав наказ № 5089-СГ «Про припинення договору оренди земельної ділянки». Виданням цього наказу порушено його право користування землею протягом строку дії договору оренди, а також право на реалізацію передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області від 26 листопада 2019 року № 5089-СГ; визнати укладеною між ним та відповідачем додаткову угоду до договору оренди землі від 14 січня 2005 року № 52 у запропонованій позивачем редакції.

ОСОБА_2 обґрунтовував позов тим, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 14 січня 2005 року, укладеного між ним та Новотроїцькою районною державною адміністрацією Херсонської області, строком на п`ять років, позивач прийняв в оренду земельну ділянку загальною площею 108,9 га, з цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. Цей договір зареєстровано 14 лютого 2005 року за № 50.

11 листопада 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди землі, за умовами якої орендні правовідносини продовжено строком на десять років. Додаткову угоду зареєстровано 13 грудня 2010 року за № 50.

До спливу строку оренди, 02 жовтня 2019 року, позивач звернувся до орендодавця із заявою про поновлення строку договору оренди земельної ділянки, у задоволенні якої Головне управління Держгеокадастру в Херсонській області листом від 25 жовтня 2019 року відмовило.

05 листопада 2019 року позивач як орендар, який має переважне право на укладення договору оренди землі, повторно подав відповідачу заяву разом із проєктом додаткової угоди до договору оренди землі від 14 січня 2005 року.

26 листопада 2019 року відповідач як суб`єкт, до якого перейшло право розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, передчасно, до закінчення строку дії договору оренди землі, видав наказ № 5179-СГ «Про припинення договору оренди земельної ділянки». Виданням цього наказу порушено його право користування землею протягом строку дії договору оренди, а також право на реалізацію передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області від 28 листопада 2019 року № 5179-СГ; визнати укладеною між ним та відповідачем додаткову угоду до договору оренди землі від 14 січня 2005 року № 50 у запропонованій позивачем редакції.

ОСОБА_3 обґрунтовувала позов тим, що 30 грудня 2004 року між нею та Новотроїцькою районною державною адміністрацією Херсонської області укладено договір оренди землі, за яким позивач прийняла в оренду земельну ділянку загальною площею 5,2144 га, з цільовим призначенням - для обслуговування господарських будівель та споруд, яка розташована на території Чкалівської сільської ради Новотроїцького району Херсонської області. Цей договір укладено строком на 5 років та зареєстровано 14 січня 2005 року за № 78.

17 листопада 2009 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди землі, за умовами якої орендні правовідносини продовжено строком на десять років та зменшено площу переданої в оренду землі до 4,0 га. Додаткову угоду зареєстровано 13 грудня 2010 року за № 78.

До спливу строку оренди землі, 02 жовтня та 06 листопада 2019 року, позивач зверталася до орендодавця із заявами про поновлення строку оренди земельної ділянки, до яких додала необхідні документи та проєкт додаткової угоди.

25 жовтня 2019 року відповідач надіслав позивачу заперечення у поновленні договору оренди землі, а 28 листопада 2019 року видав наказ № 5176-СГ «Про припинення договору оренди земельної ділянки» з 15 січня 2020 року, хоча строк дії договору мав закінчитися тільки 13 грудня 2020 року. Виданням цього наказу порушено її право користування землею протягом строку дії договору оренди, а також право на реалізацію передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просила суд: визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області від 28 листопада 2019 року № 5176-СГ; визнати укладеною між нею та відповідачем додаткову угоду до договору оренди землі від 30 грудня 2004 року № 78 у запропонованій позивачем редакції.

Новотроїцький районний суд Херсонської області ухвалою від 07 лютого 2020 року цивільні справи за позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області об`єднав в одне провадження.

Новотроїцький районний суд Херсонської області рішенням від 19 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області про визнання недійсними наказів та визнання угод укладеними відмовив.

Херсонський апеляційний суд постановою від 04 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє адвокат Беженар Є. О., задовольнив частково.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 19 лютого 2021 року змінив, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

У решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

22 грудня 2021року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через представника ОСОБА_4 подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 19 лютого 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року і ухвалити нове рішення про задоволення позовів.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 21 лютого 2022 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував її матеріали з Новотроїцького районного суду Херсонської області.

Враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінив територіальну підсудність судових справ. Зокрема, розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Новотроїцького районного суду Херсонської області і визначено її Жовтневому районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з повідомленням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської областівід 12 травня 2022 року № ЕП-75/22 до цього суду не надходили матеріали цивільної справи № 662/249/20, які перебували у провадженні Новотроїцького районного суду Херсонської області.

Верховний Суд ухвалою від 13 грудня 2023 року копії матеріалів касаційного провадження № 61-20974ск21 у цивільній справі № 662/249/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області про визнання недійсними наказів та визнання додаткових угод укладеними направив до Херсонського міського суду Херсонської області для вирішення питання щодо відновлення втраченого судового провадження.

Херсонський міський суд Херсонської області ухвалою від 25 липня 2024 року, яка разом із відповідними матеріалами надійшла до Верховного Суду 02 жовтня 2025 року, відновив втрачене судове провадження у цивільній справі № 662/249/20 лише в частині процесуальних ухвал, а також рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 19 лютого 2021 року та постанови Херсонського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року. В іншій частині втрачену судову справу не відновлено.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження. У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.

Тлумачення частини першої статті 494 ЦПК України свідчить про те, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втрачено у відповідній частині. При цьому не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю.

У разі якщо за результатами вивчення частково відновленого втраченого провадження, суд робить висновок про неможливість розгляду касаційної скарги з огляду на недостатність зібраних матеріалів, касаційне провадження підлягає закриттю.

Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 06 лютого 2019 року у справі № 111/2150/13 (провадження № 61-24083сво18).

Херсонський міський суд Херсонської області ухвалою від 25 липня 2024 року, яка набрала законної сили 13 серпня 2024 року, відновив лише зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій, тобто відбулося лише часткове відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 662/249/20.

Зазначених документів недостатньо для перегляду в касаційному порядку оскаржуваних судових рішень, оскільки за відсутності інших матеріалів справи, зокрема позовної заяви та доказів, на підставі яких суди попередніх інстанцій вирішили справу, Верховний Суд позбавлений можливості виконати вимоги статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції та перевірити у повному обсязі доводи касаційної скарги. Тому відкрите ухвалою Верховного Суду від 21 лютого 2022 року касаційне провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі частини четвертої статті 494 ЦПК України.

Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 07 червня 2024 року у справі № 521/12092/16 (провадження № 61-130св22), від 25 грудня 2024 року у справі № 415/1081/21 (провадження № 61-2070св22), від 29 січня 2025 року у справі № 221/594/17 (провадження № 61-175св22), від 20 лютого 2025 року у справі № 2-2585/11 (провадження № 61-19751ск21), від 19 травня 2025 року у справі № 663/3722/20 (провадження № 61-19647св21).

Водночас Верховний Суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що у зв`язку з неможливістю відновити втрачене судове провадження у повному обсязі, вони не позбавлені можливості повторно звернутися до суду першої інстанції у загальному порядку.

Керуючись статтями 260, 494 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє адвокат Беженар Євгенія Олександрівна, на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 19 лютого 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області про визнання недійсними наказів та визнання додаткових угод укладеними закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко