У х в а л а

2 жовтня 2025 року

м. Київ

Справа № 757/18453/20-ц

Провадження № 61-7580ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Заяць Костянтин Вікторович (далі - адвокат),

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 1 квітня 2025 року

у справі за позовом скаржника до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер» (далі - ТОВ «Ханбер»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вікант» (далі - ТОВ «Фірма «Вікант»), ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - державного реєстратора виконавчого комітету Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука Володимира Олександровича, Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» - про визнання дій незаконними, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності на майно шляхом його витребування із незаконного володіння і

в с т а н о в и в:

1. У травні 2020 року скаржник звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 17 листопада 2021 року просив:

(1) визнати дії Міністерства юстиції України незаконними та скасувати наказ від 6 лютого 2020 року № 452/5 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 1 серпня 2019 року № 48051368, № 48050240, № 48049676, № 48049415, № 48051812;

(2) визнати за скаржником право власності на паркомісце НОМЕР_1, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (далі - паркомісце НОМЕР_1), шляхом витребування цього майна з незаконного володіння ТОВ «Ханбер»;

(3) визнати за скаржником право власності на паркомісце НОМЕР_2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (далі - паркомісце НОМЕР_2), шляхом витребування цього майна з незаконного володіння ОСОБА_2 ;

(4) визнати за скаржником право власності на паркомісце НОМЕР_3, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (далі - паркомісце НОМЕР_3), шляхом витребування цього майна з незаконного володіння ОСОБА_2 ;

(5) визнати за скаржником право власності на квартиру АДРЕСА_2 (далі - квартиру АДРЕСА_3 ), шляхом витребування цього майна з незаконного володіння ОСОБА_2 ;

(6) визнати за скаржником право власності на квартиру АДРЕСА_4 (далі - квартира АДРЕСА_5 ), шляхом витребування цього майна з незаконного володіння ТОВ «Сайленд» (надалі суд першої інстанції замінив цього відповідача на ТОВ «Фірма «Вікант»).

2. 29 серпня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси ухвалив рішення, згідно з яким задовольнив позов частково:

(1) визнав дії Міністерства юстиції України незаконними та скасував наказ від 6 лютого 2020 року № 452/5 в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 1 серпня 2019 року № 48051368, № 48050240, № 48049676, № 48049415, № 48051812;

(2) витребував із незаконного володіння ТОВ «Ханбер» на користь скаржника паркомісце НОМЕР_1;

(3) витребував із незаконного володіння ТОВ «Фірма «Вікант» квартиру АДРЕСА_5 ;

відмовив у задоволенні іншої частини позовних вимог.

3. 1 квітня 2025 року Одеський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог й ухвалив у цій частині нове - про відмову в задоволенні тих вимог; залишив рішення суду першої інстанції без змін у частині відмови в задоволенні позову.

4. 7 червня 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформував у системі «Електронний суд» дві однакові касаційні скарги (вх. № 18877/0/220-25 від 23 червня 2025 року та № 19148/1/220-25 від 24 червня 2025 року). А 19 червня 2025 року поштою знову подав до Верховного Суду ту саму касаційну скаргу, яку раніше сформував у системі «Електронний суд» (вх. № 19618/0/220-25 від 25 червня 2025 року). Оскільки всі ці скарги є ідентичними, Верховний Суд розглядає їх як одну.

5. 8 липня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху касаційну скаргу та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк із дня вручення тієї ухвали. Скаржник мав: (1) надати докази надсилання копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами ОСОБА_2 ; (2) сплатити 19 612,80 грн судового збору (за максимальною ставкою) або розрахувати судовий збір самостійно на підставі документів, які підтверджують дійсну вартість паркомісць НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 і квартир АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 , за формулою: (сумарна вартість зазначеного майна х 1 %) + (2 270,00 грн х 0,4 за 1 вимогу немайнового характеру)) х 200 % х 0,8.

6. 22 липня 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 23071/0/220-25 від 23 липня 2025 року), до якої додав квитанцію про сплату 19 612,80 грн судового збору й опис вкладення до листа про надіслання на адресу ОСОБА_2 копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами.

7. 23 вересня 2025 року адвокат в інтересах скаржника повторно сформував у системі «Електронний суд» заяву про усунення недоліків касаційної скарги (вх. № 29409/0/220-25 від 23 вересня 2025 року). Мотивував тим, що цього числа йому стало відомо, що скаржнику суд повторно надіслав ухвалу про залишення його касаційної скарги без руху.

8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

9. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк (повний текст оскарженої постанови апеляційний суд склав 8 травня 2025 року, з огляду на це останнім днем строку на касаційне оскарження був понеділок 9 червня 2025 року) із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження:

- апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц; Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі № 821/1490/17, від 29 квітня 2020 року у справі № 825/862/17, від 28 березня 2018 року у справі № 826/19452/16, від 27 травня 2021 року у справі № 420/4037/20; Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2024 року у справі № 344/2145/22, від 6 березня 2023 року у справі № 761/37884/19-ц; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року у справі № 201/8412/18, від 1 лютого 2023 року у справі № 143/549/21, від 10 березня 2021 року у справі № 201/8412/18; Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 жовтня 2024 року у справі № 910/10622/23; Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі № 204/8017/17, від 26 січня 2021 року у справі 522/1528/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 802/385/18-а, від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 18 червня 2019 року у справі № 924/478/18, від 12 лютого 2020 року у справі № 1840/3241/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 821/669/17;

- апеляційний суд, приймаючи постанову у справі № 757/18453/20-ц, урахував висновки, викладені у постанові, яку цей суд прийняв у справі № 522/7517/22. Однак постанова в останній справі № 522/7517/22 прийнята й оголошена (об 11:28 год. та об 11:36 год. відповідно) пізніше, ніж постанова у справі № 757/18453/20-ц (о 10:52 год. і об 11:09 год. відповідно);

- апеляційний суд узяв до уваги як доказ матеріали досудового розслідування кримінального провадження, а саме протокол допиту ОСОБА_3 . Однак до ухвалення вироку в рамках кримінального провадження протокол допиту на досудовому розслідуванні не можна вважати належним і допустимим доказом у цивільному судочинстві (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 18 вересня 2024 року у справі № 344/2145/22). Крім того, апеляційний суд не дослідив висновок експерта у справі.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29 серпня 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 1 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Ханбер», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Вікант», ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - державного реєстратора виконавчого комітету Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука Володимира Олександровича, Обслуговуючого кооперативу «Екодом-1» - про визнання дій незаконними, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності на майно шляхом його витребування із незаконного володіння.

2. Витребувати з Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу № 757/18453/20-ц.

3. Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко