ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року м.Суми

Справа №585/3003/24

Номер провадження 22-ц/816/865/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2024 року у складі судді Кравченка В.О., ухвалене в м. Конотоп Сумської області,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (далі - ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ») звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивувало тим, що 26 квітня 2019 року ОСОБА_1 уклала з Публічним акціонерним товариством «УКРСИББАНК» (далі АТ «УКРСИББАНК») договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0. Підписавши цей договір, позичальниця погодилася з викладеними у Правилах (договірних умова) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків, які розміщені для ознайомлення на сайті банку та на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку та оприлюднені у газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09 червня 2017 року: умовами надання споживчого кредиту позичальниці, його обслуговування і погашення; умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків.

Відповідно до умов договору банк надав відповідачці кредит, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил; кредит надається для особистих потреб на споживчі цілі шляхом перерахування в безготівковій формі на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку, до якого випущено платіжну картку.

Відповідачка в порушення умов договру свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим АТ «УКРСИББАНК» відступило ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» на підставі договору факторингу № 164 від 20 лютого 2020 року право вимоги до відповідачки за вищевказаним договором. В свою чергу ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» відступило ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» на підставі договору факторингу № 2002-Ф1 від 20 лютого 2020 року право вимоги до відповідачки. Таким чином позивач набув право вимоги до відповідачки та став новим кредитором за вказаним договором.

Загальна сума заборгованості відповідачки складає 34 496,30 грн, з яких: заборгованість за основним богом 24 865,44 грн, заборгованість за процентами 9630,86 грн, а всього 34 496,30 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» заборгованість в загальному розмірі 34 496,30 грн та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2024 року позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» заборгованість за договором № 0 в розмірі 34496,30, а також судовий збір - 2422,40 грн, а всього 36 918 грн 70 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував ту обставину, що позивач не довів перехід права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі саме за договором про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0, укладеним між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 .

Також вказує на те, що матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» умов договору № 164 в частині повідомлення боржників, зокрема ОСОБА_1 про відступлення права вимоги.

Крім того, зазначає, що суд, ухвалив рішення, не маючи у справі належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження надання АТ «УКРСИББАНК» відповідачці кредитних коштів на виконання укладеного договору від 26 квітня 2019 року та обґрунтованості розміру кредитної заборгованості

Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргазадоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 15 травня 2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, в якій просила АТ «УКРСИББАНК» надати їй споживчий кредит на наступних умовах: строк користування кредитом 48 місяців, сума кредиту 45 000 грн. Також просила надати їй додатковий кредит кредитну картку з наступними умовами (на умовах кредитного договору): максимальна сума ліміту додаткового кредиту 50 000 грн; максимальна процентна ставка за додатковим кредитом 60% річних від фактично використаної суми додаткового кредиту. Строк дії ліміту кредитування 24 місяці (з можливістю продовження на новий строк за рішенням банку) (а.с. 10).

15 травня 2018 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору та Правил (а.с. 10 на звороті - 12).

Відповідно до умов договору сума кредиту становить 45 000 грн; надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання договору; кредит надається позичальнику для особистих потреб; повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» (пункти 3.1 -3.4 договору).

Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інших платежів шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 15 травня 2022 року. Розмір ануїтетного платежу становить 2755 грн. Ануїтетний платіж повинен сплачуватись щомісячно до 15 числа (включно) кожного місяця (пункти 3.5, 3.6, 3.7 договору).

Пунктами 3.8, 3.9 договору передбачено, що процентна ставка становить 68,3% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 75,30% річних.

Також відповідачкою 15 травня 2018 року підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 13-14).

20 лютого 2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» укладено договір факторингу № 164, відповідно до умов якого за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами у паперовому вигляді.

20 лютого 2020 року ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» сплачено на рахунок АТ «УКРСИББАНК» суму фінансування за вказаним договором факторингу № 164 (а.с. 18).

З копії реєстру боржників до договору факторингу № 160 від 20 лютого 2020 року вбачається, що ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 0, загальна сума заборгованості 34 496,30 грн, з яких: 24 865,44 грн заборгованість за основним боргом, 9630,86 грн заборгованість за процентами (а.с. 9).

20 лютого 2020 року між ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» та ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» укладено договір факторингу № 2002-Ф1, відповідно до якого на умовах, встановлених цим договором, клієнт передає (відступає) фактору в якості нового кредитора за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між первинним кредитором (кредитодавцем) і боржниками (портфель заборгованостей). Внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, що вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (а.с. 19-22).

Сума фінансування за вказаним договором факторингу була сплачена ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» на рахунок ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» 2-ма платіжними дорученнями: № 449 від 19 лютого 2020 року та № 1 від 20 лютого 2020 року (а.с. 17 на звороті).

З копії реєстру боржників до договору факторингу № 2002-Ф1 від 20 лютого 2020 року вбачається, що ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 0, загальна сума заборгованості складає 34 496,30 грн, з яких: 24865,44 грн заборгованість за основним боргом; 9630,86 грн заборгованість за процентами (а.с. 17).

21 грудня 2023 року ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» надіслало на адресу відповідачки досудову вимогу про сплату заборгованості за договором в розмірі 34 496,30 грн (а.с. 23).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка взятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором № 0 не виконала. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» заборгованості за вказаним кредитним договором у заявленому розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо наявності підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно п. 1) ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

Матеріалами справи підтверджується, що обставину укладення кредитного договору № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, як і обставину отримання кредитних коштів в суді першої інстанції відповідачка не заперечувала.

Розрахунок заборгованості, що спростовує розмір заборгованості, визначений позивачем, відповідачкою суду не наданий.

З приводу тверджень заявниці апеляційної скарги щодо недоведеності факту переходу права вимог від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі саме за вказаним кредитним договором, слід зазначити наступне.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Надані позивачем договори факторингу від 20 лютого 2020 року, реєстри боржників від 20 лютого 2020 року та платіжні доручення, на думку колегії суддів, є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Обставина сплати ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» на рахунок ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» 19 лютого 2020 року частини фінансування за договором факторингу № 2002-Ф1 від 20 лютого 2020 року не свідчить про невиконання ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» обов`язку здійснення оплати за вказаним договором.

Відповідачка зазначає, що матеріали справи не містять доказів виконання ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» умов договору факторингу щодо повідомлення боржників АТ «УКРСИББАНК», зокрема і її, про відступлення права вимоги за наявною заборгованістю. З цього приводу колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 не надала суду доказів сплати заборгованості за кредитним договором первісному кредитору АТ «УКРСИББАНК», а неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для задоволення позову.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374; 375; 381-382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов