Провадження № 2/161/3776/25
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.,

при секретарі Корнійчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивує тим, що 03.03.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 00-9654518 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, ТОВ «Макс Кредит» надало позичальнику кредит в сумі 6000 грн. строком на 360 днів із відсотковою ставкою 2,47 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом та зниженою ставкою 0,25 % протягом 15 днів, починаючи з першого з першого дня користування кредитом.

Всупереч умов Договору № 00-9654518 від 03.03.2024 року, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, що створило заборгованість у розмірі 33861,60 грн., яка складається з наступного: 6000 грн. заборгованість по кредиту; 27861,60 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

21.10.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, у відповідності до умов якого ТОВ «Макс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9654518 від 03.03.2024 року. Відтак, ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 33861,60 грн.

На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 33861,60 грн., згідно кредитного договору № 00-9654518 від 03.03.2024 року та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 30 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач до судового засідання подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із закриттям Господарським судом Волинської області провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 .

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що провадження у справі слід закрити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Волинської області від 12 серпня 2024 року відкрито провадження у справі про банкрутство боржника ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру реструктуризації боргів боржника (а.с. 94-95).

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

З 21 жовтня 2019 року в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, який прийнятий Верховною Радою України 18 жовтня 2018 року та набрав чинності 21 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №922/928/17).

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 90 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) у разі якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 11 червня 2025 року, постановлено:

1. Затвердити звіт ОСОБА_1 про виконання плану реструктуризації.

2. Вважати погашеними вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» 12 244,80 грн., в тому числі 4 844,80 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , країна громадянства - Україна) закрити.

4. Припинити дію заборони фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати майно, введеної ухвалою суду від 12.08.2024 року.

5. Звільнити ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , країна громадянства - Україна) від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів; виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині.

6. Вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню (а.с. 96-97).

Таким чином, вимоги кредиторів, які не були заявлені в межах процедури про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 до господарського суду в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк, втратили право на пред`явлення таких вимог.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося не врегульованих питань (правова позиція Верховного суду від 20 вересня 2021 року у справі №638/3792/20).

В даному випадку, позивачем пред`явлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача, щодо якого закрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), поза межами провадження господарського суду у справі про банкрутство боржника ОСОБА_1 , що підтверджує відсутність права на звернення до суду, а борги ОСОБА_1 вважаються такими що погашені, виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що провадження в даній справі слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Керуючись ст. ст. 10-13, 19, 255, 256, 353, 354 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», , адреса місцезнаходження: 02090, м. Київ, Харківське шосе, 19, офіс 2005.

Відповідач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повна ухвала суду складена 07 жовтня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.