Справа №705/4426/25
2/705/2890/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.06.2024, проте, з того часу, коли вона дізналася про свою вагітність та повідомила про це відповідача, вони припинили спілкування та, починаючи з 06.03.2025, він не несе жодної відповідальності перед нею та їхньою майбутньою дитиною. Спільного побуту вони не ведуть із 13.03.2025, відповідач жодної матеріальної допомоги їй не надає, не дивлячись на те, що вона її потребує, також потребує додаткового утримання для збереження свого здоров?я та здоров?я майбутньої дитини, а також належних умов для народження дитини. Зважаючи на те, що відповідно до чинного законодавства відповідач зобов?язаний утримувати дружину під час вагітності, вона з даним позовом звернулася до суду та просить стягнути з нього на її утримання, як вагітної дружини, від усього його доходу, але не менше ніж 25000 грн, починаючи з дня, коли вона повідомила про вагітність 06.03.2025, до моменту народження дитини, з урахуванням зміни розміру аліментів у майбутньому.

Ухвалою судді від 06.08.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано.

За вх. № 22501 від 01.09.2025 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Рижавського С.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не погоджується із вимогами позивача щодо стягнення аліментів з 06.03.2025, зазначаючи, що твердження позивача про те, що про свою вагітність вона повідомила відповідача 06.03.2025 не відповідають дійсності, адже, Довідка про вагітність № 240 за вих. № 86, яку надає позивач, датована 21.07.2025 і саме у близький до цієї дати період часу, перебуваючи при виконанні обов?язків із захисту територіальної цілісності України, відповідач дізнався від позивача про її вагітність. Проте, підрахувавши тижні її вагітності, у відповідача виникли сумніви щодо його батьківства, у зв?язку з чим між ними виникли суперечки. Крім того, чинним законодавством передбачене паво на утримання вагітної дружини лише за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Відповідач не в змозі надавати позивачу матеріальне утримання в розмірі, якому вона бажає, оскільки відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2025 № 221, ОСОБА_2 зараховано до військової частини НОМЕР_2 з 07.08.2025 на котлове забезпечення з 08.08.2025 з посадовим окладом 2730 грн. Крім того, на його утриманні перебувають непрацездатні батьки пенсіонери. Батько ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 має ішемічну хворобу серця та мав інсульт, у зв?язку з чим потребує стороннього догляду та додаткових витрат на лікування. Мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу свого віку також потребує додаткових витрат на лікування. Доглядом та забезпеченням батьків займається лише відповідач.

Крім того, у відзиві зазначено, що позивачем не надано відповідних доказів погіршення чи поліпшення стану її здоров?я, а саме: медичних довідок, висновків лікарів, історії хвороби, рекомендації лікарів щодо необхідності лікування, тобто заявлена нею сума аліментів належним чином не обґрунтована, у зв?язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

За вх. № 23918 від 17.09.2025 від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій вона повністю не погоджується з доводами, викладеними у відзиві представником відповідача, та просить не приймати їх до уваги при дослідженні доказів та розгляді справи. Вказує, що жодного доказу на підтвердження зазначеного у відзиві відповідачем не надано. Крім того, у відзиві зазначено, що відповідач утримує своїх батьків пенсіонерів, проте це також не відповідає дійсності, оскільки вони не потребують сторонньої допомоги. Такими поясненнями відповідач ухиляється від виконання покладених на нього чинним законодавством обов?язків по її утриманню, як вагітної дружини, та він бажає уникнути сплати аліментів на її утримання, маючи змогу їх сплачувати

Дослідивши матеріали справи, суд установив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 20.06.2024 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

Відповідно до Довідки № 240, виданої КНП «Уманська ЦРЛ» за вих. № 86 від 21.07.2025, ОСОБА_1 перебуває на обліку в лікаря акушера-гінеколога КРН «Уманська ЦРЛ» з діагнозом «Вагітність 24 тижні».

Як встановлено матеріалами справи, на день звернення з даним позовом до суду сторони однією сім?єю не проживають, спільного господарства не ведуть та спільного побуту не мають, що вони одноголосно підтверджують у своїх поясненнях.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

Статтею 85 СК України урегульовані правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того, що дружина, яка перебуває в стані вагітності, а також дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно з приписами ст. 84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу вагітній дружині, або дружині, яка проживає із дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини під час вагітності та дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина під час вагітності потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині під час вагітності незалежно від цієї обставини.

Судом встановлено, що відповідач є чоловіком позивача, яка потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка під час вагітності та до досягнення народженою дитиною трьох років, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги.

Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на ряд чинників, з яких він не згодний сплачувати аліменти в тому розмірі, який просить позивача.

Так, відповідач висловлює свої сумніви щодо його батьківства відносно дитини, яку виношує позивач, проте, суд критично відноситься до його позиції та не може прийняти це як доказ на обґрунтування відмови у стягненні аліментів, оскільки таким доказом може бути лише виключення його батьківства в результаті проведення молекулярної генетичної експертизи після народження дитини.

Також відповідач надав до суду Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2025 № 221, відповідно до якого ОСОБА_2 зараховано до військової частини НОМЕР_2 з 07.08.2025 на котлове забезпечення з 08.08.2025 з посадовим окладом 2730 грн, та Довідку про грошове забезпечення № 5625 від 20.08.2005, з якої вбачається, що грошове забезпечення йому у серпні 2025 року не було нараховано та не було виплачено. Водночас вказано, що його грошове забезпечення за період з 07.08.2025 по 31.08.2025 буде нараховано та виплачено у вересні 2025 року.

Крім того, відповідачем надано Довідку № 1057 від 22.08.2022 про склад сім?ї, з якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте суд вважає за необхідне зазначити, що вказана довідка видана станом на 22.08.2022, а дана справа розглядається у 2025 році, тому існує ймовірність зміни складу сім?ї відповідача на даний час. Докази стосовно стану здоров?я батька відповідача, а саме медична документація також датовані 2023 роком, тому вони не можуть бути підставою для відмови у стягненні аліментів.

Наразі відповідач є працездатною особою та військовослужбовцем. Доказів, які б указували на істотні обставини, що дають підстави стверджувати про складне матеріальне становище відповідача, суду не надано. Відтак суд вважає, що відповідач спроможний платити аліменти на утримання вагітної дружини, протилежного судом не встановлено.

Водночас судом також не встановлено і позивачем не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 25 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання вагітної дружини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 24.07.2025 року, до народження дитини (як просить позивач у позовній заяві).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на її утримання під час вагітності в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 24.07.2025 і до народження дитини.

Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду на підставі ч. 5 ст. 84 Сімейного кодексу України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користьдержави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Суддя О.І.Єщенко