УХВАЛА

13 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 727/5281/24

провадження № 61-12377ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про витребування майна,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу у справі № 727/5281/24 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 02 липня 2025 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 02 вересня 2025 року.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

І. Щодо зазначення рішення (ухвали), що оскаржується, а також клопотання особи, яка подає скаргу

Відповідно до пунктів 4, 6 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.

Відповідно до статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, у справі

№ 727/5281/24 Шевченківським районним судом міста Чернівці було ухвалено рішення від 05 червня 2025 року про задоволення позову та додаткове рішення від 02 липня 2025 року про стягнення витрат на правничу допомогу.

За результатами апеляційного перегляду вказаних судових рішень було прийнято постанову Чернівецького апеляційного суду від 02 вересня 2025 року, якою:

- рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 05 червня

2025 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння скасоване та ухвалене нове судове рішення про відмову у позові у цій частині;

- рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 05 червня

2025 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння залишено без змін;

- додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці

від 02 липня 2025 року в частині стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн скасовано;

- змінено мотивувальну частину додаткового рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 02 липня 2025 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу відповідно до змісту цієї постанови;

- в іншій частині додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 02 липня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу в сумі 6 000 грн залишено без змін;

- змінено розподіл судових витрат зі сплати судового збору.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявник просить скасувати рішення районного суду та постанову апеляційного суду, в частині витребування у нього квартири, однак при цьому не формулює будь-якого клопотання (процесуальної вимоги) щодо подальшого рішення Верховного Суду - направлення справи на новий розгляд, відмови в позові, закриття провадження у справі тощо.

ІІ. Щодо зазначення у касаційній скарзі відомостей про учасників справи

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, у справі № 727/5281/24 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору є Служба у справах дітей Чернівецької міської ради.

Однак у касаційній скарзі відомості передбачені пунктом 3 частини другої статті 392 ЦПК України щодо Служби у справах дітей Чернівецької міської ради не зазначені.

Крім того, у касаційній скарзі адреса позивача у справі ОСОБА_2 вказана як «село Ржавинці Чернівецького району» без зазначення назви вулиці та номера будинку.

ІІІ. Щодо сплати судового збору

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги до касаційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявник оскаржує судові рішення в частині витребування квартири АДРЕСА_1 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року в справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) сформульовано правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю такого майна.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання фізичною особою касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2024 року - 3 028 гривень.

Отже судовий збір за подану касаційну скарги має розраховуватися з огляду на вартість спірного майна (квартири) за формулою: (ЦП х 1%) х 200%, де ЦП - вартість спірного майна.

До касаційної скарги додано квитанцію від 01 жовтня 2025 року про сплату судового збору у розмірі 21 600 грн, однак не наведено обґрунтування такого розміру із посиланням на вартість спірного майна.

У розпорядженні Верховного Суду наразі відсутні відомості про вартість спірного майна.

Недоліки касаційної скарги мають бути усуненні шляхом:

- подання уточненої касаційної скарги із коректним зазначенням судових рішень та клопотання (процесуальної вимоги), з урахуванням повноважень Верховного Суду, передбачених статтею 409 ЦПК України та роз`яснень, викладених в цій ухвалі.

У разі подання уточненої касаційної скарги через підсистему Електронний суд заявник має надати докази надсилання копії касаційної скарги до електронних кабінетів іншим учасникам справи або докази надсилання копії касаційної скарги листом з описом вкладення іншим учасникам справи, які не зареєстровані в системі Електронний суд.

У разі подання уточненої касаційної скарги засобами поштового зв`язку, копії скарги мають бути надані відповідно до кількості учасників справи.

- обґрунтування розміру сплаченого судового збору за подану касаційну скаргу з урахуванням ціни позову (вартості спірної квартири).

Верховний Суд також звертає увагу заявника, що за загальним правилом судові рішення у справах з ціною позову, яка не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757 000 грн у 2025 році) касаційному оскарженню не підлягають (частина третя статті 389 ЦПК України). Винятки із цього правила передбачені підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 727/5281/24 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович