ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 953/4886/25
№ провадження 2/646/3449/2025
У Х В А Л А

29.09.25 місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючої судді Іщенко О. В.,

за участі секретаря судового засідання Петренко А. О.,

розглянувши у порядку частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Основ`янского районного суду міста Харкова Іщенко О. В. перебуває вищевказана цивільна справа, розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Засобами системи «Електронний суд» від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Козирєва А. В. надійшло клопотання, у якому останній просить замінити первісного відповідача Головне управління Національної поліції в Харківській області належним відповідачем Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

Клопотання обгрунтоване тим, що з відповіді Міністерства внутрішніх справ України № 2368/12-2025 від 05 серпня 2025 року убачається, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та постанови Кабінету Міністрів України № 730 від 16 вересня 2025 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, як юридичних осіб публічного права, у тому числі ГУ МВС України в Харківській області.

Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, публічних осіб-підприємців та громадських формувань юридична особа публічного права ГУМВС України в Харківській області знаходиться в стані припинення з 06 листопада 2015 року.

За інформацією відповідального структурного підрозділу апарату МВС, відділ спеціальної міліції при ГУ МВС України в Харківській області не мав статусу юридичної особи, у зв`язку з чим процедура припинення до нього не застосовувалась.

Суд, дослідивши матеріали клопотання представника позивачки, дійшов такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 189 Цивільного процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Згідно із частиною другою статті 197 Цивільного процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Як зазначено у частині першій статті 42 Цивільного процесуального кодексу України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно із частинами першою та другою статті 48 Цивільного процесуального кодексу України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 175 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, -належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З огляду на зазначене, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно із статтею 51 Цивільного процесуального кодексу України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.

Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не усіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Аналогічний правовий висновок викладено в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2024 року у справі № 205/4340/23, провадження № 61-2297ск24.

Окрім того, як виснує Верховний суд у постанові від 04 липня 2023 року у справі № 686/20282/21, провадження № 14-102цс22, визначення в позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) повинно відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Відповідно до частини четвертої статті 51 Цивільного процесуального кодексу України Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Приймаючи до уваги те, що судовий розгляд по суті у справі не розпочато, виключне право обирати коло відповідачів у справі належить позивачу, суд дійшов висновку, що з урахуванням положень статті 51 Цивільного процесуального кодексу України, клопотання представника позивачки про заміну первісного відповідача Головне управління Національної поліції в Харківській області належним відповідачем Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 51 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Козирєва Андрія Вікторовича про заміну первісного відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області належним відповідачем Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області задовольнити.

Замінити у цивільній справі № 953/4886/25 за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування арешту майна неналежного відповідача Головне управління Національної поліції в Харківській області на належного відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, , юридична адреса: вулиця Раднаркомівська, будинок 5, місто Харків Харківської області, 61002.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог частини четвертої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Цивільного процесуального кодексу України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/fair/sud0408/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О. В. Іщенко