Номер провадження: 22-ц/813/2884/25
Справа № 501/881/24
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», Комунальне підприємство «Чорноморськводоканал», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой-2008»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 11 жовтня 2024 року, постановлену Іллічівським міським судом Одеської області у складі: судді Петрюченко М.І. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», Комунального підприємства «Чорноморськводоканал», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой-2008» про визначення ліцензіатів, постачальників комунальних послуг,

в с т а н о в и в:

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 11 жовтня 2024 року, якою провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», Комунального підприємства «Чорноморськводоканал», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой-2008» про визначення ліцензіатів, постачальників комунальних послуг, закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (т. 1, а.с. 202-205).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 11 жовтня 2024 року та передати справу на розгляд Іллічівського міського суду Одеської області.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не вирішив порушених питань по суті. Також, скаржник вважає, що у справах № 501/529/20, № 501/5315/15-ц, № 501/3021/16-ц, № 501/1482/18 різні відповідачі та різні позовні вимоги, а тому мотиви суду першої інстанції не мають, на думку скаржника, підстав для закриття провадження у справі. Суд не дослідив матеріали вищезазначених справ, а копії позовних заяв та судових рішень по згаданих справах не додані до матеріалів даної справи. Тому, скаржник вважає, що суд першої інстанції, не дослідивши обставин справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Чорноморськводоканал» просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовуються висновків суду першої інстанції (т. 2, а.с. 1-8).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» в особі свого представника Артьомова Олександра Сергійовича просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що справи № 501/529/20, № 501/5315/15-ц, № 501/3021/16-ц, № 501/1482/18 є тотожними даній справі, в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто позови повністю збігаються за складом учасників цивільного-процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду (т. 2, а.с. 9-14).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

До судового засідання 07 жовтня 2025 року учасники справи, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи. Зокрема, відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», Комунальне підприємство «Чорноморськводоканал», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой -2008» отримали судові повістки на 07 жовтня 2025 року в електронних кабінетах підсистеми «Електронний суд» 21 серпня 2025 року, що підтверджується довідками про доставку електронного документа (т. 2, а.с. 43-44), а отже сповіщені належним чином відповідно до вимог п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, а позивач ОСОБА_1 належним чином сповіщена про дату, час і місце розгляду справи у відповідності до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, оскільки судова повістка на 07 жовтня 2025 року, яка надсилалася на адресу проживання позивача, повідомлену суду ( АДРЕСА_1 ) повернулася до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 2, а.с. 45-46зв.).

Крім того, від КП «Чорноморськводоканал» надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій, зокрема, відповідач просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позови у справах № 501/529/20, № 501/5315/15-ц, № 501/3021/16-ц, № 501/1482/18 є тотожними даній цивільній справі, в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто позови повністю збігаються за складом учасників цивільного-процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Таким чином, судом встановлено, що у даному випадку набрали законної сили рішення суду постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо набрали законної сили рішення суду, або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тобто, для закриття провадження у справі із вказаної підстави має бути наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили, та яке ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) є його предмет і підстава.

Отже, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача. Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову - це посилання у позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Крім того, за змістом п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закриття провадження у справі можливе лише за умови, якщо рішення, що набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто співпадають сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами».

Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

Відповідно до вимог ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: а) дати і місця її постановлення; б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); в) імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: а) висновків суду; б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Суд зобов`язаний встановити, чи є позови тотожними, та надати чіткі аргументи.

Разом з тим, оскаржувана ухвала є недостатньо обґрунтованою, не містить мотивів, з яких виходив суд при її постановленні, судове рішення не є повним, ясним, чітким, що суперечить нормам процесуального закону.

Як йшлося вище, предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (правовий висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 20 травня 2020 року у справі № 753/11592/18, від 26 квітня 2022 року у справі № 757/39474/19, від 05 жовтня 2023 року у справі № 522/8873/22, від 18 жовтня 2023 року у справі № 404/6883/18 тощо.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду із позовом у даній справі, ОСОБА_1 заявляла позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія», Комунального підприємства «Чорноморськводоканал», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой-2008» та просила:

1) на виконання вимог діючого законодавства України визначити ліцензіатів, постачальників комунальних послуг, а саме холодної та гарячої води, водовідведення, електричної енергії та тепла до квартири ОСОБА_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а також послуг з утримання будинку;

2) залучити відповідачами у справі визначених Державою та судом ліцензіатів, постачальників комунальних послуг;

3) зобов`язати визначених Державою та судом ліцензіатів, постачальників комунальних послуг заключити договори зі споживачем ОСОБА_1 , підготовлених постачальниками комунальних послуг на основі типових договорів (т. 1, а.с. 6).

За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень у справі № 501/5315/15-ц предметом позову ОСОБА_1 були вимоги до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой-2008» та Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (впорядкований підрозділ Іллічівський РЕМ) про визнання договору на постачання електричної енергії недійсним. У даному позові ОСОБА_1 просила:

1) визнати недійсним та скасувати договір на постачання електричної енергії будинку АДРЕСА_3 , від 11 квітня 2011 року, укладений між ОСББ «Укржилстрой-2008» та ПАТ «ЕК Одесаобленерго»;

2) стягнути з ОСББ «Укржилстрой-2008» на її користь майнову шкоду в розмірі 245 000 грн (плата за оренду квартири) та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

У справі № 501/3021/16-ц предметом позову ОСОБА_1 були вимоги до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укржилстрой-2008» про заборону виконувати функції постачальника комунальних послуг. У позові ОСОБА_1 просила заборонити ОСББ «Укржилстрой-2008» виконувати функції постачальника комунальних послуг (електричної енергії, теплової енергії, гарячої та холодної води, водовідведення, використання природного газу та експлуатацію газової котельні).

У справі № 501/1482/18 предметом позову ОСОБА_1 були вимоги до Держави Україна, в особі гаранта Конституції Президента України, ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго», КП «Чорноморськводоканал», ПАТ «Одесагазпостачання» про визначення у відповідності діючого законодавства України ліцензіата постачальника комунальних послуг. У позові ОСОБА_1 просила визначити у відповідності до діючого законодавства України ліцензіата, постачальника комунальних послуг (електричної енергії, тепла, водопостачання та водовідведення) до квартири, власником якої є позивач та зобов`язати постачальника вчинити дії у відповідності до законів України.

У справі № 501/529/20 предметом позову ОСОБА_1 були вимоги до ОСББ «Укржилстрой-2008» про зобов`язання вчинити певні дії. У позові ОСОБА_1 просила зобов`язати ОСББ «Укржилстрой-2008» відновити постачання електричної енергії до її квартири.

Таким чином, зміст заявлених позовних вимог у вище зазначених справах та склад їх учасників не є тотожним даній справі, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України для закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Наведене у своїй сукупності та зміст позовних вимог є підставою для застосування вимог пунктів 3 та 4 частини 1 статті 379 ЦПК України та скасування оскаржуваної ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 11 жовтня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 10 жовтня 2025 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький