Єдиний унікальний номер №943/690/25
Провадження № 2-п/943/13/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Коса І.Б.,

за участю секретаря судового засідання Дутки С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Буську заяву адвоката Зозулі Юрія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

відповідач ОСОБА_1 через представника - адвоката Зозулю Ю.М. звернувся до суду із заявою від 25.09.2025 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування доводів заяви адвокат Зозуля Ю.М. покликається на те, що його довіритель не з`явився у судові засідання у даній справі з поважної причини, у зв`язку із тим, що судові виклики (повістки) на його адресу не надходили, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи поштових повідомлень про вручення таких позивачу або ж їх повернення у зв`язку із відмовою адресата від їх отримання. Разом із тим, відповідач не згідний із заявленими до нього позовними вимогами, оскільки кредитний договір №08.08.2024-100002055 від 08.08.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» не укладався, а в оскаржуваному рішенні відсутні відсилання на будь-які докази підписання відповідачем спірного кредитного договору та інших документів одноразовим ідентифікатором «Е476» шляхом підтвердження цього факту за допомогою СМС із власного номера телефону НОМЕР_1 . Крім того, на думку представника відповідача відсутні докази факту перерахування коштів на умовах кредиту, як однієї із обов`язкових умов для визнання підставними позовних вимог про їх стягнення неодноразово наголошував Верховний Суд. Крім того, в оскаржуваному рішенні суд, як на єдиний доказ факту надання позивачем кредитних коштів відповідачу, покликається на довідку платіжного провайдера ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-0404 від 04.04.2025, за змістом якої останнє, на виконання умов укладеного між ним та позивачем договору про надання послуг із переказу коштів, 08.08.2024 переказало 10000 грн., належних позивачу коштів на платіжну банківську картку № НОМЕР_2 . При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які докази належності даної картки саме відповідачу ОСОБА_1 , як і відсутні докази фактичного надходження на неї вищевказаних коштів (відповідна банківська виписка). Окрім цього, представник відповідача покликався на безпідставність задоволення вимог позивача про стягнення комісії в сумі 2000 грн., оскільки така позиція не відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 в справі №595/290/17; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 в справі №311/682/16-ц; від 02.10.2019 в справі №760/20414/14-ц. Просить суд скасувати заочне рішення Буського районного суду Львівської області від 26.08.2025 року в справі №943/690/25 та призначити дану справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.09.2025 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також призначено судове засідання по розгляду заяви про перегляд заочного рішення на 14.10.2025 року.

В судове засідання заявник (відповідач) ОСОБА_1 та його представник - адвокат Зозуля Ю.М., а від адвоката Зозулі Ю.М. надійшло клопотання, у якому просить провести дане судове засідання у його відсутності, подану заяву про перегляд заочного рішення суду підтримує та просить її задовольнити у повному обсязі. Також у судове засідання не з`явився представник позивача, незважаючи на повідомлення судом про дату, час і місце розгляду справи, а про причини своєї неявки суд не повідомив, що згідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України, не перешкоджає розгляду даної заяви про перегляд заочного рішення суду в цивільній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодекс розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подану заяву про перегляд заочного рішення суду в цивільній справі, дослідивши додані до заяви матеріали та надавши їм правову оцінку, суд приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч. 2 ст. 284 ЦПК України).

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 288 ЦПК України).

Як убачається із матеріалів справи, що заочним рішенням Буського районного суду Львівської області від 26 серпня 2025 року в цивільній справі №943/690/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість в сумі 24 600,00 грн. та судовий збір у розмірі 2013,21 грн.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, правовий аналіз вищевказаної процесуальної норми об`єктивно вказує на те, що підставою для скасування судом заочного рішення суду може бути лише наявність двох обов`язкових обставин, зокрема, що: 1) відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Відтак, для скасування заочного рішення обов`язковою є наявність одночасно двох вищенаведених обставин.

Проте, як убачається із поданої представником відповідача заяви про перегляд заочного рішення у даній цивільній справі, що заявник покликається лише на одну із двох обов`язкових для можливого скасування заочного рішення обставину, зокрема, що він у судові засідання не з`явився із поважних причин, оскільки не отримував судові повістки, а також висловив свою незгоду із мотивами оскаржуваного заочного судового рішення.

Натомість, щодо другої обов`язкової підстави для скасування заочного рішення, що імперативно передбачена ч. 1 ст. 284 ЦПК України, заявником не наведено та не надано жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Крім того, на думку суду, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що його довіритель не з`явився у судові засідання у даній справі з поважної причини, у зв`язку із тим, що судові виклики (повістки) на його адресу не надходили, оскільки такі доводи заявника спростовуються наявними у матеріалах справи судовими повістками про виклик відповідача ОСОБА_1 у судові засідання та повідомлення його представника про відкладення (а.с. 50, 55) за зареєстрованою адресою проживання відповідача ( АДРЕСА_1 ), яка вказана в оскаржуваному судовому рішенні та в цій заяві адвоката про перегляд заочного рішення від 25.09.2025.

Також, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 25 квітня 2018 року в справі №800/547/17 (П/9901/87/18), де Суд погодився із висновками суду першої інстанції, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення особи «належним». При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій. Обов`язок Комісії «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника про засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено: (…) сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження (…).

Більше того, як убачається із матеріалів справи, що відповідач ОСОБА_1 отримав судові повістки та знав про наявність за його участю вказаного спору на розгляді суду, зважаючи на залучення ним 21 травня 2025 року до участі в цій справі в якості представника відповідача - адвоката Зозулю Ю.М., що підтверджується долученим до справи ордером на надання правничої допомоги серії ВС №1370465 від 21.05.2025 та ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи (а.с. 65, 68-70).

За таких обставин, судом об`єктивно не встановлено наявності, передбачених ч. 1 ст. 284 ЦПК України обставин для скасування заочного рішення суду, оскільки відповідач був повідомлений про наявність відповідного спору в провадженні суду, користування своїми процесуальними правами (залучивши до участі в справі адвоката Зозулю Ю.М. для представництва інтересів по справі відповідача). Натомість, у поданій заяві відповідач ОСОБА_1 та його представник не навели обставин і не надали жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, хоча згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України такі докази відповідач повинен подати разом із заявою про перегляд заочного рішення, а не після скасування такого рішення та нового розгляду справи.

Крім того, представником відповідача у своїй заяві про перегляд заочного рішення не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про існування обставин, що могли вплинути на розгляд справи по суті на момент ухвалення рішення суду, і які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

При цьому, суд не дає оцінку доводам, що зазначені в заяві про перегляд заочного рішення, оскільки обставини на які посилається представник відповідача не створюють юридичну сукупність елементів, які дають підстави для скасування заочного рішення, а фактично є незгодою із рішенням суду першої інстанції, встановленими ним обставинами, наданою судом оцінкою доказам і застосованими до спірних відносин нормами законодавства, що є підставою для апеляційного оскарження рішення, а не для скасування заочного рішення.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Відтак, зважаючи на викладене вище, враховуючи, що у заяві про скасування заочного рішення представником відповідача не наведено обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, будь-які докази, які б поставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення до заяви не додано, а викладені стороною відповідача у заяві про перегляд заочного рішення доводи фактично зводяться лише до незгоди з ухваленим рішенням суду, а тому подану заяву про перегляд заочного рішення суду слід залишити без задоволення, що відповідає приписам ч. 1 ст. 288 ЦПК України.

Ураховуючи наведене і керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 247, 258, 259, 260, 261, 263, 284, 286, 287, 288, 353 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

заяву адвоката Зозулі Юрія Михайловича в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до частини четвертої статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 353 ЦПК України).

Суддя Кос І. Б.