Провадження № 4-с/537/14/2025
Справа № 537/3407/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2025 року суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області Хіневич В.І., перевіривши матеріали скарги ОСОБА_1 поданої на дії державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Магдій Світлани Юріївни у виконавчому провадженні №77379597,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Магдій Світлани Юріївни у виконавчому провадженні №77379597, згідно якої прохала визнати дії державного виконавця протиправними та незаконними, та скасувати постанову державного виконавця від 05.03.2025 року про стягнення виконавчого збору в сумі 16000,00 грн.

Суддя, перевіривши матеріали скарги, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 447- 447-1 ЦПК України, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Тобто у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС підлягають розгляду, якщо підлягає виконанню рішення суду загальної юрисдикції, ухвалене відповідно до ЦПК.

Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й певні постанови виконавця.

Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені ЗУ «Про виконавче провадження».

Частина друга статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження» визначає, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою де просить визнати дії державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Магдій Світлани Юріївни у виконавчому провадженні №77379597 протиправними та незаконними, та скасувати постанову державного виконавця від 05.03.2025 року про стягнення виконавчого збору в сумі 16000,00 грн, суд вважає, що скаржником будо допущено порушення правил юрисдикції.

Згідно положень ч.6 ст. 448 ЦПК України про прийняття скарги до розгляду суд постановляє ухвалу та повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після її прийняття до розгляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки судом встановлено, що скарга подана з порушенням правил юрисдикції, тому відсутні підстави для її прийняття, тож відповідно до положень ч.1 ст. 186 ЦПК України у прийнятті скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 186, 447-448, 260, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

постановив:

У прийнятті до розгляду скарги ОСОБА_1 поданої на дії державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Магдій Світлани Юріївни у виконавчому провадженні №77379597, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В. І. Хіневич