Провадження № 2-н/369/3180/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Лапченко О.М., перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги розподілу природного газу, -

встановила:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги розподілу природного газу.

Згідно зі ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

За положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як вбачається з матеріалів заяви, в останній заявник просить стягнути з боржника, як власника квартири, на свою користь заборгованість за послугу розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 07 листопада 2001 року покупцями квартири за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Тобто, з огляду на вищевикладені положення цивільного законодавства, у зв`язку з тим, що право власності на житло, в якій заявником надаються послуги розподілу природного газу, належить й іншим особам - заборгованість за несплату таких послуг у наведеному житловому приміщенні має бути розподілена між усіма власниками помешкання.

Однак, за даною заявою, боржником, з якої заявник просить стягнути заборгованість, є лише ОСОБА_1 , що суперечить положенням закону.

У даному випадку не вбачається, що до вказаного у заяві боржника, виникло право грошової вимоги за всією сумою заборгованості, з урахуванням наявності інших співвласників квартири, в якій було надано послуги розподілу природного газу.

На підставі викладеного та враховуючи, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить лише 1/3 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 та за місцезнаходженням якого надавались послуги з розподілу природного газу, а власник несе тягар щодо утримання свого майна відповідно до розміру його частки у праві власності на таке майно, - із заяви не вбачається безспірне виникнення або порушення права грошової вимоги, оскільки заявником заявлено вимогу про стягнення з боржника ОСОБА_1 суми боргу за послуги розподілу природного газу за період з 01.08.2024 року по 31.05.2025 року, нарахованої по квартирі за адресою: АДРЕСА_1 в повному обсязі на загальну суму 2 777,55 грн. (не зважаючи на те, що ОСОБА_1 є лише співвласником 1/3 частини квартири).

Наведені судом обставини не вказують на безспірність заявлених вимог, в зв`язку з чим суддя вважає доцільним відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Одночасно суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ст. 166 ЦПК України у випадку відмови у видачі судового наказу заявник має право звернутися з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, або звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 160, 163, 165, 167 ЦПК України, суддя

ухвалила:

у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги розподілу природного газу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя- О.М. Лапченко