Справа № 368/984/25
Провадження № 2/368/777/25
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"16" жовтня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Шевченко І.І

за участю секретаря Назаренко А.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Матюшенкова Д.В.

та представника третьої особи Прохоренко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Кагарлик в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, служба у справах дітей Олександрівської селищної ради Кропивницького району, Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

позивач та її представник просять суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ), батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокп: НОМЕР_2 ), на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: НОМЕР_1 ), у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з моменту звернення із даним позовом та судові витрати залишити за ним, обґрунтовуючи позов наступним.

Вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 28.10.2006 року по 08.01.2021 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис 858.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 08.01.2021 року у справі № 368/1094/20, шлюб між нею та відповідачем було розірвано та залишено їй прізвище " ОСОБА_4 ".

Однак не зважаючи, що шлюб між ними було розірвано у 2021 році, фактично вона з відповідачем не проживає з червня 2019 року.

Від шлюбу із відповідачем вона має сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу із відповідачем, вона 23.03.2021 року уклала шлюб із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,, який було зареєстровано Кагарлицьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Від шлюбу із ОСОБА_6 у них народилися діти:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ..

На даний час, відповідач, починаючи з червня 2019 року, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, починаючи з червня 2019 року і по теперішній час, їхній син ОСОБА_9 проживає разом з нею та її чоловіком ОСОБА_6 , і вона з чоловіком постійно піклуються про ОСОБА_9 , лікують його, контролюють та допомагають у навчанні, який навчаються у КЗКМР "Шубівська гімназія".

В свою чергу, відповідач, не цікавиться життям, здоров`ям свого сина, не піклується про нього, не приймає ніякої участі у її вихованні, не надає сину жодної матеріальної допомоги.

Також відповідачу не цікаво навчання сина, останній не відвідує батьківські збори, з учителями та класними керівниками не спілкується.

Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням надавати сину матеріальну допомогу, приймати участь у його вихованні, але відповідач ігнорує такі звернення.

Відповідно до ч. 3 "Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми - сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

У відповідності до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч. 5 цієї статті, даний орган подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

В свою чергу рішенням від 09.06.2025 № 1570 - 100, Кагарлицькою міською радою, як органом опіки та піклування за результатом звернення позивача з питанням про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Як вказано у висновку, "Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, вивчивши питання про доцільність позбавлення батьківських прав, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановив наступне.

На ім`я міського голови надійшла заява ОСОБА_1 про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у Кіровоградській області, має інвалідність (зі слів колишньої дружини), у зв`язку з тим, що батько не спілкується з сином та не бере участі у його житті.

Документи, надані до справи, засвідчують розірвання шлюбу між батьками 08 січня 2021 року. Згідно рішення Кагарлицького районного суду місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не визначено.

Відповідно довідки, виданої Комунальним закладом Кагарлицької міської ради "Шубівська гімназія" неповнолітній ОСОБА_3 відвідує навчальний заклад з 2019 року, на даний час навчається у 9 класі. За час його навчання батько успіхами сина не цікавився, на телефонний зв`язок з класним керівником не виходив. Староста Ліщинського старостинського округу підтвердила факт виховання дитини без батька (довідка від 22 травня 2025 року № 75).

ОСОБА_2 своєю заявою, засвідченою приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області, дав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо сина і добровільно передав усі права та обов`язки на виховання дитини ОСОБА_1 , матері малолітнього ОСОБА_9 .

Мати створила усі належні умови для проживання та розвитку дітей: ОСОБА_9 та його менший брат проживають в окремих кімнатах, облаштованих усім необхідним для навчання, відпочинку та розвитку.

Проживання дитини без батька підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою старостою Ліщинського старостинського округу від 22 травня 2025року № 74.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 8 від 04 червня 2025 року) малолітній ОСОБА_10 підтвердив, що батька не бачив давно, по телефону з ним не розмовляв більше 5 років. З днем народження батько його не вітає. Тому члени комісії підтримали заяву ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав колишнього чоловіка.

Діючи в інтересах дитини та зважаючи на самоусунення батька від виконання батьківських обов`язків, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Крім того, на підтвердження ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, надано наступні документи:

згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , вона та її чоловік ОСОБА_6 є багатодітної сім`єю та мають дітей: ОСОБА_5 , 2005 р.н.; ОСОБА_3 , 2010 р.н.; ОСОБА_7 , 2021 р.н.; ОСОБА_8 , 2022 р.н.;

згідно довідки Кагарлицької міської ради від 22.05.2025 року № 75, яка видана їй, про те, що її колишній чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по теперішньому місцю її проживання ніколи не приїздив, не проживав, участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , не приймав;

згідно довідки про склад сім`ї від 22.05.2025 року № 74, у житловому будинку АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

згідно довідки Кагарлицької міської ради від 07 травня 2025 р. № 67, яка видана її чоловіку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , про те, що будинок за цією адресою належить ОСОБА_6 . З ним проживають та перебувають на повному його утриманні діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син дружини, проживає разом; син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; син - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

згідно довідки КЗКМР "Шубівська гімназія", яка видана ОСОБА_3 , учню 9-го класу про те, що його біологічний батько ОСОБА_2 , за період навчання учня в даному навчальному закладі не цікавився успіхами сина, на телефонний зв`язок не виходив;

згідно характеристики наданої КЗКМР "Шубівська гімназія", ОСОБА_3 навчається у закладі освіти з 1 класу. Має хороший фізичний і розумовий розвиток й виявляє при цьому достатній рівень навчальних досягнень. За цей час зарекомендував себе здібним, дисциплінованим, спостережливим та допитливим учнем. Має абстрактне мислення, здатність до аналізу і синтезу навчального матеріалу (вміє порівнювати, узагальнювати, робити самостійні висновки). Вміє самостійно здобувати інформацію і синтезувати її, самостійно ставити перед собою освітні задачі, планувати їх рішення, оцінювати результати. У ОСОБА_9 добре розвинене мовлення: багатий словниковий запас, правильність, образність, загальна культура мовлення. В навчальній діяльності організований, має чудову довільну пам`ять, вміє висловлювати власну думку усно й доводити її. Володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні. Добре та швидко запам`ятовує учбовий матеріал. Має добрий загальний розвиток. Багато читає. До виконання громадських доручень ставиться відповідально, бере участь у літературних конкурсах. Досягає значних успіхів. Фізично розвинений добре. Приймає активну участь у спортивному житті школи, громади. Скромний, товариський, дисциплінований, Має власну життєву позицію і може її аргументувати. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Користується повагою серед учителів, ввічливий, відноситься до них з належною повагою. Мама приділяє належну увагу вихованню ОСОБА_9 ;

згідно довідки КЗКМР "Шубівська гімназія" від 18.06.25р. № 33, яка видана ОСОБА_3 , випускнику 2025 року, про те, що його вихованням та забезпеченням займалися мама ОСОБА_12 та вітчим ОСОБА_13 . За період навчання в закладі освіти біологічний батько жодного разу не зателефонував, не цікавився дитиною. Участі в житті власного сина не брав;

згідно акту обстеження умов проживання від 22.05.2025 року, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , будинок має і поверх та складається з 4-х кімнат: кухні, коридору, ванної кімнати, веранди. Умови проживання задовільні. Будинок цегляний, має електропостачання, дров`яне опалення, водопровід та водовідведення. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: старші сини проживають в окремих кімнатах, облаштовані належним чином. Менший син проживає в кімнаті з батьками. Діти забезпечені одягом, взуттям, предметами першої необхідності та засобами гігієни. Стосунки в сім`ї щирі, дружні;

згідно нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтун В.О., заяви відповідача від 20.05.2025 року, він ОСОБА_2 , повністю розуміючи значення і правові наслідки своїх дій та без будь-якого тиску зі сторони, володіючи українською мовою, що дало йому можливість вільно спілкуватися з нотаріусом при складанні тексту цієї заяви, стверджує, що з 2019 року він не займається вихованням та утриманням свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, 29 липня 2010 року, актовий запис №570).

Дитина проживає зі своїм матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , з якою 11 лютого 2021 року розірвали шлюб.

Цією ж заявою, він ОСОБА_2 , батько неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , дав свою згоду на позбавлення його батьківських прав і добровільно передав всі права та обов`язки на виховання дитини ОСОБА_3 його матері ОСОБА_1 .

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-ХІІ) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

У ст. 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до вказаної норми батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до ї внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16 ППВСУ від 30.03.07 року № 3).

Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини: 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживав дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Також за необхідне слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 166 СК України, якою передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року Ш789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Відповідно до ч. з ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: і) визнання права: 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; б) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник третьої особи в особі Відділу (служби) у справах дітей та сім`ї Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області Прохоренко Л.М. підтримує висновок служби у справах дітей та сім`ї Кагарлицької міської ради про підтвердження самоусунення відповідача ОСОБА_2 від виконання батьківського обов`язку, а тому вважають за доцільне позбавляти батьківських прав відповідача щодо його сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Представник третьої особи в особі служби у справах дітей та сім`ї Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву разом з висновком, згідно якого вважає доцільним позбавлення батьківських прав батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника третьої особи, малолітню дитину, психолога, дослідивши матеріали справи, висновки третіх осіб, приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_11 , його батьками є: батько - ОСОБА_2 , матір - ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.2006 року та який 08.01.2021 р. було розірвано рішенням Кагарлицького районного суду Київської області.

Довідкою від 25.10.2019 № 3231- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 23.03.2021 року уклали шлюб, який був зареєстрований Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 20.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 від шлюбу мають двох малолітніх дітей:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно довідки, виданої виконкомом Кагарлицької міської ради гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 про те, що її колишній чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по теперішньому місцю проживання гр. ОСОБА_1 ніколи не приїздив, не проживав, участі у вихованні дитини, ОСОБА_3 , не приймав.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої ОСОБА_1 про те, що її склад наступний:

чоловік - ОСОБА_6 ; син - ОСОБА_6 ; син ОСОБА_3 ; син ОСОБА_7 ; син ОСОБА_8 .

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . Будинок за цією адресою належить ОСОБА_6 . З ним проживають та перебувають на повному його утриманні діти: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син дружини, проживають разом; син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; син - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки виданої Відділом освіти Кагарлицької міської ради комунальний заклад Кагарлицької міської ради «Шубівська гімназія» виданої ОСОБА_3 , учню 9-го класу про те, що його біологічний батько ОСОБА_2 , за період навчання у учня в даному навчальному закладі не цікавився успіхами сина, на телефонний зв`язок не виходив.

Згідно характеристики виданої Відділом освіти Кагарлицької міської ради комунальним закладом Кагарлицької міської ради «Шубівська гімназія» на ОСОБА_3 , 2010 року народження, учня 9 класу Комунального закладу Кагарлицької міської ради «Шубівська гімназія». ОСОБА_3 навчається у закладі освіти з 1 класу. Має хороший фізичний і розумовий розвиток й виявляє при цьому достатній рівень навчальних досягнень. За цей час зарекомендував себе здібним, дисциплінованим, спостережливим та допитливим учнем. Має абстрактне мислення, здатність до аналізу і синтезу навчального матеріалу (вміє порівнювати, узагальнювати, робити самостійні висновки). Вміє самостійно здобувати інформацію і синтезувати її, самостійно ставити перед собою освітні задачі, планувати їх рішення, оцінювати результати. У ОСОБА_9 добре розвинене мовлення: багатий словниковий запас, правильність, образність, загальна культура мовлення. В навчальній діяльності організований, має чудову довільну пам`ять, вміє висловлювати власну думку, усно її доводити її. Володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні. ОСОБА_14 та швидко запам`ятовує учбовий матеріал. Має добрий загальний розвиток. Багато читає. До виконання громадських доручень ставиться відповідально, бере участь у літературних конкурсах. Досягає значних успіхів. Фізично розвинений добре. Приймає активну участь у спортивному житті школи, громади. Скромний, товариський, дисциплінований. Користується повагою серед учителів, ввічливий, відноситься до них з належною повагою. Мама приділяє належну увагу - вихованню ОСОБА_9 .

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.10.2020 р. ОСОБА_6 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області № 1570-100 від 09.06.2025 року було затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Висновком про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, вивчивши питання про доцільність позбавлення батьківських прав, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановив наступне. На ім`я міського голови надійшла заява ОСОБА_1 про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає у Кіровоградській області, має інвалідність (зі слів колишньої дружини), у зв`язку з тим, що батько не спілкується з сином та не бере участі у його житті. Документи, надані до справи, засвідчують розірвання шлюбу між батьками 08 січня 2021 року. Згідно рішення Кагарлицького районного суду місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не визначено. Відповідно довідки, виданої Комунальним закладом Кагарлицької міської ради «Шубівська гімназія» неповнолітній ОСОБА_3 відвідує навчальний заклад з 2019 року, на даний час навчається у 9 класі. За час його навчання батько успіхами сина не цікавився, на телефонний зв`язок з класним керівником не виходив. Староста Ліщинського старостинського округу підтвердила факт виховання дитини без батька (довідка від 22 травня 2025 року № 75). ОСОБА_2 своєю заявою, засвідченою приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області, дав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо сина і добровільно передав усі права та обов`язки на виховання дитини ОСОБА_1 , матері малолітнього ОСОБА_9 . Мати створила усі належні умови для проживання та розвитку дітей: ОСОБА_9 та його менший брат проживають в окремих кімнатах, облаштованих усім необхідним для навчання, відпочинку та розвитку. Проживання дитини без батька підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою старостою Ліщинського старостинського округу від 22 травня 2025 року № 74. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 8 від 04 червня 2025 року) малолітній ОСОБА_10 підтвердив, що батька не бачив давно, по телефону з ним не розмовляв більше 5 років. З днем народження батько його не вітає. Тому члени комісії підтримали заяву ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав колишнього чоловіка. Діючи в інтересах дитини та зважаючи на самоусунення батька від виконання батьківських обов`язків, виконавчий комітет Кагарлицької міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява ОСОБА_2 , яка нотаріально завірена про те, що він дав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 та добровільно передав всі права та обов`язки на виховання дитини ОСОБА_3 його матері ОСОБА_1 .

Висновком органу опіки та піклування Олександрівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 було вирішено за доцільне побавити батьківських прав батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Неповнолітній ОСОБА_3 у присутності психолога ОСОБА_15 пояснив, що підтримує позов матері щодо позбавлення батьківських прав його батька щодо нього. Свого батька він бачив востаннє більше п`яти років. Він не вітав його зі святами. У школу батько ні разу не приходив, він не цікавиться його життя взагалі.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 164 Сімейного кодексу України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Також ЄСПЛ наголошував на тому, що позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання, зазначивши при цьому, що наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц та Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі № 760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19, від 13 березня 2019 року в справі № 631/2406/15-ц та у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17.

Судова практика у цій категорії справ є сталою і підстави для відступлення від вказаних висновків відсутні, відмінність стосується лише фактичних обставин конкретної справи й доказування.

Верховний Суд в оцінці обставин справи керується тим, що суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Також у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 398/4299/17 (провадження № 61-2861св20) зроблено такий висновок: «[…] Лише зазначення відповідачем в апеляційній скарзі про його бажання піклуватися про дитину не спростовує факту його ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. […] Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Верховний Суд зазначає, що позбавлення відповідача батьківських прав, здійснене згідно із законом (пункт 2 частини першої статті 164 СК України), спрямоване на захист прав та інтересів дитини, отже, має законну мету і втручання в права відповідача є пропорційним меті позбавлення його батьківських прав».

У постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21) Верховний Суд, залишаючи без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій про позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки, виходив із того, що відповідач нехтує потребами своєї дочки, порушує права дитини на належне батьківське виховання та не виконує батьківських обов`язків. Він не довів зміну своєї поведінки щодо дитини, прагнення здійснювати належне піклування за нею, не спростував, що свідомо нехтував обов`язками батька щодо дочки. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку. Позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Оскільки з наявних у матеріалах справи доказів встановлюється, що відповідач із сином не проживає, участі у його вихованні, у забезпеченні дитини не приймає, фактично дитина не отримує від батька жодної допомоги для морального та фізичного розвитку, думку дитини щодо даного питання, висновки служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області та служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету виконавчого комітету Кагарлицької міської ради Обухівського району Київської області та з огляду на байдуже ставлення відповідача до дитини, позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам самої дитини, і є справедливим, передбачуваним та невідворотним наслідком свідомого вибору відповідача, тому позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю.

Разом з тим суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу, що у відповідності до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Частиною першою статті 51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, суд враховує, що відповідач фізично здоровий, працездатний, може працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За таких обставин, оскільки дитина проживає з позивачем, а відповідач повинен допомагати утримувати дитину, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів, то судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави.

На підставі ст. ст. 164, 166, 180, 184, 193 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Кагарлицької міської ради як орган опіки та піклування, служба у справах дітей Олександрівської селищної ради Кропивницького району, Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ), батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_2 ), на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп: НОМЕР_1 ), у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення подавши безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення суду складено 20.10.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко