Провадження №2/447/1362/25
Справа №447/3020/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13.10.2025 р. м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Джус Р.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 до відповідача №1 ОСОБА_3 , відповідача №2: Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Львів), про стягнення із ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 5000,00грн та моральної шкоди в розмірі 33 835,79грн, та визнання бездіяльності Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Львів) за тривале невиконання рішень національних судів у справах №447/2497/16ц, №447/1306/22.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 діючи в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Миколаївського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_3 , як боржника, відповідача №1: Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Львів), відповідача №2: Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Львів), про стягнення із ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 5000,00грн та моральної шкоди в розмірі 33 835,79грн.

Ухвалою від 29.09.2025 суд залишив вказану заяву без руху та надав заявнику строк у 10 календарних днів з дня вручення їй ухвали про залишення заяви без руху, для усунення недоліків заяви, зазначених в ухвалі суду. Зокрема суд звернув увагу на наступні недоліки:

-згідно позовної заяви, ОСОБА_1 зазначає, що подаючи вказаний позов, вона діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі відкритої спадкової справи, однак жодних доказів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_1 діяти в інтересах ОСОБА_2 , до позовної заяви не долучено;

- згідно прохальної частини позовної заяви, ОСОБА_1 просить стягнути із ОСОБА_3 на її користь матеріальну та моральну шкоду, однак не визначає себе як позивача, а ОСОБА_3 , як відповідача за вказаним позовом. У вступній частині позовної заяви, ОСОБА_1 зазначає наступних учасників: стягувач- ОСОБА_1 ; боржник ОСОБА_3 ; відповідач №1: Західне міжрегіональне управління Міністерства Юстиції (м.Львів); відповідач №2: Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Львів). При цьому, згідно положень ст.ст. 42, 48 ЦПК України, стягувач та боржник не є учасниками справ позовного провадження;

- згідно позовної заяви відповідачами виступають Західне міжрегіональне управління Міністерства Юстиції (м.Львів) та Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Львів), однак позовна заява не містить жодних вимог до цих відповідачів та не містить викладу змісту позовних вимог до кожного з цих відповідачів;

- позовна заява не містить відомостей про наявність або відсутність в учасників справи електронного кабінету;

- позовна заява не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які ОСОБА_1 понесла, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

- до позовної заяви не долучено підтвердження заявника про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цих відповідачів, з тим самим предметом та з тих самих підстав.

07.10.2025 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява на виконання ухвали суду від 29.09.2025 про усунення недоліків.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків, суд приходить до висновку, що нею не усунуто недоліки позовної заяви в повному обсязі, з огляду на наступне.

Згідно поданої заяви, ОСОБА_4 конкретизувала, що вона є правонаступницею ОСОБА_2 , оскільки є його єдиною спадкоємицею, в підтвердження чого надала ухвалу суду про заміну сторони виконавчого провадження. Також зазначила, що іншого позову з цих самих питань, не розглядається.

Також заявниця конкретизувала коло учасників даної справи та заявлені до них вимоги, зокрема в якості відповідачів визначила ОСОБА_3 та Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Львів), та просить стягнути із відповідача №1 ОСОБА_3 - 5000, 00грн матеріальної шкоди, 33 835,79грн моральної шкоди, та визнати бездіяльність Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Львів) при виконанні рішень національних судів у справах №447/2497/16ц, №447/1306/22.

Разом з тим, всупереч вимог ухвали суду, заява не містить відомостей про наявність або відсутність в учасників справи електронного кабінету, попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які ОСОБА_1 понесла, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Окрім того, аналіз уточненої заяви поданої на виконання ухвали суду про усунення недоліків, свідчить, що при поданні такої було порушено правила об`єднання позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 188 ЦПК України визначено підстави та порядок об`єднання позовних вимог. Зокрема, згідно з частиною першою цієї статті, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Тобто, декілька позовних вимог можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема, такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших, тобто є похідними.

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються пов`язаністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же підстав або доказів.

Метою об`єднання позовних вимог є можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, об`єднання непов`язаних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги, є порушенням правила об`єднання вимог.

Разом з тим, частиною четвертою вказаної норми процесуального закону визначено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, згідно уточненої заяви, ОСОБА_1 заявлено три вимоги, а саме до відповідача №1 ОСОБА_3 заявлено вимоги щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди, а до Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Львів) заявлено вимогу про визнання бездіяльності відділу, яка полягає у тривалому невиконанні рішень національних судів у справах №447/2497/16ц, №447/1306/22.

Аналіз наведених вимог та підстави їх обґрунтування наведені в заяві, свідчить, що за вказаними вимогами фактично підлягають вирішенню окремі спори, при цьому, вимога щодо визнання бездіяльності органу виконавчої служби при виконанні судового рішення, підлягає розгляду в окремому порядку, який є відмінний від розгляду справ в порядку позовного провадження в якому підлягають розгляду вимоги щодо стягнення заявленої моральної та матеріальної шкоди.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень у цивільних справ, врегульовано Розділом VII ЦПК України. Зокрема, відповідно до положень ст. 447-1 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідні скарги повинні відповідати вимогам визначеним ст.448 ЦПК України, та розглядаються в обмежені строки, а саме у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Отже, процесуальним законом визначено окремий порядок для розгляду скарг на бездіяльність виконавчої служби при виконанні рішення суду, та такий є відмінним від розгляду справ в порядку позовного провадження.

Відтак, заявлені вимоги не можуть бути об`єднані в одне провадження та сумісний їх розгляд є неможливим.

Частиною 6 статті 188 ЦПК України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Водночас, враховуючи, що у вказаній заяві об`єднано вимоги, які слід розглядати в порядку позовного провадження та вимоги, для розгляду яких законодавцем визначено окремий порядок їх заявлення (вимоги до змісту скарги; строки подання скарги) та окремий порядок їх розгляду (строки розгляду, коло учасників), в даному випадку застосування судом положень ч.6 ст.188 ЦПК України і роз`єднання позовних вимог не сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, законодавець визначив, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин позов підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статями 185, 188, 260, 261 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 поданої в інтересах ОСОБА_2 до відповідача №1 ОСОБА_3 , відповідача №2: Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Львів), про стягнення із ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 5000,00грн та моральної шкоди в розмірі 33 835,79грн, та визнання бездіяльності Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Львів) за тривале невиконання рішень національних судів у справах №447/2497/16ц, №447/1306/22- повернути заявнику.

2. Роз`яснити заявнику, що згідно з ч.7 ст.185ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

3. Направити копію цієї ухвали заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, однак може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки: http://court.gov.ua/.

Суддя Роман ДЖУС