Справа №705/6501/24
2/705/1072/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі судді Єщенко О.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (далі по тексту ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту про стягнення заборгованості та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» заборгованість за Договором № 366703 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 24.12.2019 в розмірі 22 526,96 грн та судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в сумі 2 422,40 грн та правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.10.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 366703 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалось надати їй кредит у розмірі 6 000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалась протягом 30 днів повернути кредит зі сплатою процентів за користування позикою. В подальшому у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати відповідачем зобов`язань, відповідач ініціював продовження користування кредитом, внаслідок чого Додатковим договором від 23.01.2020 строк користування кредитом продовжили до 23.02.2020, а в подальшому Додатковим договором від 28.02.2020 строк користування кредитом продовжили до 30.03.2020. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу обумовлену суму кредитних коштів. 22.02.2021 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 015-220221 за плату відступило, а ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до боржників за зобов`язаннями. 05.02.2024 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» на підставі Договору факторингу № 20240205/1 за плату відступило, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим має заборгованість у загальному розмірі 22 526, 96 грн. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості, тому позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою суду від 31.01.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача 03.02.2025 направлялась ухвала про відкриття провадження, яка у зв`язку з відсутністю доказів про вручення була направлена повторно 23.04.2025. Однак указані документи були повернуті оператором поштового зв`язку до суду з відміткою від 11.05.2025 про те, що адресат за зазначеною адресою відсутній. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається такою, яка належним чином 11.05.2025 отримала копію ухвали судді про відкриття провадження у справі.

Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

24.12.2019 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 366703 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалось надати їй кредит у розмірі 6 000 гривень.

Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком № 1 до цього Договору. У випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати повернення позики, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору позики у порядку, передбаченому в Правилах (п. 1.7. Договору).

Сторонами у п. 1.3. Договору сторони погодили процентну ставку за користування позикою.

Відповідно до Додаткового договору № 493881 до Договору № 366703 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 24.12.2019 сторони погодили продовження строку користування кредитом на строк, що дорівнює строку, встановленому п.1.2. Договору. Дата повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом не пізніше 23.02.2020.

Також сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1,60% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (584,00 процентів річних) (п. 1.3. Додаткового договору).

Крім того, відповідно до Додаткового договору № 735617 до Договору № 366703 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 24.12.2019 сторони погодили продовження строку користування кредитом на строк, що дорівнює строку, встановленому п.1.2. Договору. Дата повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом не пізніше 30.03.2020.

Також сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1,60% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (584,00 процентів річних) (п. 1.3. Додаткового договору).

Відповідно до листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» вих. № 14-2602 від 26.02.2024 надано відповідь про те, що 24.12.2024 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № НОМЕР_1 в сумі 6 036,00 грн.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання перед відповідачем за Договором № 366703 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що Договір № 366703 про надання коштів на умовах споживчого кредиту був підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим вона акцептувала пропозицію позивача та уклала кредитний договір шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

22.02.2021 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відповідно до чинного законодавства було укладено договір факторингу № 015-220221, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 366703 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.12.2019.

05.02.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» відповідно до чинного законодавства було укладено договір факторингу № 20240205/1, відповідно до умов якого ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 366703 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.12.2019.

Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» наділено правом вимоги до відповідача за Договором № 366703 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

14.02.2024 ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» направлено відповідачу ОСОБА_1 досудову вимогу, яка залишена без уваги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за Договором № 366703 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.12.2019.

Судом встановлено, що первісним кредитором нарахована та відступлена ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» сума боргу ОСОБА_1 у розмірі 18 987,00 грн, що складається з: 5 962,00 грн залишок заборгованості за тілом кредиту; 13 035,00 грн залишок заборгованості по простроченим процентам за користування.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо стягнення з відповідача індексу інфляції в сумі 3 539,96 грн, то їх нарахування відповідає вимогам ст. 625 ЦК України. Суд вважає нарахування правильним, таким, що відповідає вимогам закону, в тому числі вважає належним розрахунок суми інфляційного збільшення, зазначеним позивачем у позовній заяві.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язань за даним договором.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за вказаним договору кредитодавцю, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що належить задовольнити.

З приводу вимоги про відшкодування судових витрат суд доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, які, як зазначив представник позивача у позовній заяві, позивач поніс на оплату послуг адвоката щодо надання правничої допомоги в розмірі 7 000 гривень, суд виходить з того, що згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги № 20241105.8 від 05.11.2024, укладеного з адвокатом Бочинським О.М., орієнтовний розрахунок суми судових витрат, копію свідоцтва адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер від 05.11.2024.

При цьому представником позивача до позовної заяви не додано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, не вказано часу, який витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, хоча вказані обставини суд обов`язково повинен перевіряти відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України, і лише за таких обставин суд має право вирішити питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, які представник позивача просив стягнути на користь позивача з відповідача, в розмірі 7 000 гривень розподілу не підлягають.

На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8-13, 18, 19, 77-79, 89, 141, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» заборгованість за Договором № 366703 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.12.2019 в розмірі 22 526 (двадцять дві тисячі п`ятсот двадцять шість) гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф»; 79013, м. Львів, вул. С.Бандери, 87, оф. 54, .

Відповідач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя О.І.Єщенко