Провадження №2/639/533/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року Новобаварський районний суд міста Харкова

в складі: головуючого судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря Кобзар І.І.,

представника позивача адвоката Матюшко А.І.,

представника відповідача Ткаченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про визнання дій незаконними та зобов`язання поновити електропостачання за тарифами для побутового споживача, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2024 року представник позивача ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до відповідача ПрАТ «Харківенергозбут»і просить суд визнати дії ПрАТ «Харківенергозбут» щодо заміни тарифної категорії з «Побутовий споживач» на «Малий непобутовий споживач» незаконними; зобов`язати ПрАТ «Харківенергозбут» поновити електропостачання позивачу за тарифом «Побутовий споживач» за об`єктом споживання: гараж літера «Г», площею 17, 8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 ; зобов`язати ПрАТ «Харківенергозбут» провести перерахунок вартості наданих послуг за адресою розташування належного позивачу на праві власності гаражу літера «Г» АДРЕСА_1 з 01.07.2024 року за тарифом «Побутовий споживач»; витребувати у відповідача копію заяви-приєднання за підписом ОСОБА_1 до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 08.04.2024 року №61.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що на підставі нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу від 27.03.2024 року ОСОБА_1 стала власником гаражу літери «Г», площею 17,8 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій розташований гараж, у приватній власності не перебуває, є прибудинковою територією за вищевказаною адресою, що обслуговується дільницею № НОМЕР_2 КП «Жилкомсервіс» ХМР. Гараж придбаний позивачем з метою зберігання та живлення зареєстрованого на її ім`я електромобілю «NISSAN» держ. номер НОМЕР_3 , з цією метою в гаражі обладнано дві розетки потужністю 220 Вт. Для здійснення підприємницької та будь-якої іншої діяльності гаражне приміщення позивачем не використовується.

Так, 08.04.2024 року між позивачем, як побутовим споживачем, і ПрАТ «Харківенергозбут» укладений договір №61 постачання електричної енергії, шляхом підписання заяви-приєднання до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до умов договору, починаючи з 27.03.2024 року позивач здійснювала оплату за спожиту електроенергію, як побутовий споживач, згідно показів лічильника за тарифом 4,32 грн/Квт. Однак відповідач надав позивачу рахунок від 13.08.2024 року (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за спожиту електроенергію за липень 2024 року, з якого вбачається, що тариф за спожиту електроенергію змінено на 8,53494 грн/Квт (разом з ПДВ), отже за спожиту електроенергію у липні позивачу нараховано до сплати 6793,45 грн. Позивачем, як побутовим споживачем, за використану електроенергію у липні 2024 року було сплачено 3500 грн. із розрахунку 4,32 грн/Квт, а також призупинено використання електроенергії в гаражі до з`ясування обставин.

У відповіді на адвокатський запит, а саме листом від 19.08.2024 року відповідач повідомив про внесення змін до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 29.05.2024 року, а саме про постачання споживачу електричної енергії на умовах комерційної пропозиції №1 для малих непобутових споживачів. При цьому лист з пропозицією про зміну умов договору від 29.05.2024 року за № 31/05-627, на який посилається відповідач, позивачем так до цього часу не отриманий. У будь-якому випадку після отримання інформації про зміну умов договору про постачання електроенергії, в порядку досудового урегулювання спору, 30.08.2024 року на адресу відповідача позивачем надсилалась претензія про усунення порушень умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з вимогою переглянути розрахунок нарахованої до сплати суми за спожиту електроенергію 6 793, 45 грн., застосовуючи тариф для побутових споживачів. В листі від 11.09.2024 року відповідач відмовився урегулювати питання у досудовому порядку, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись за захистом своїх порушених прав споживача послуг до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.11.2024 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про визнання дій незаконними та зобов`язання поновити електропостачання за тарифами для побутового споживача передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Відповідно до супровідного листа Київського районного суду м. Харкова від 17.12.2024 року вказані матеріали цивільної справи направлені на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова та отримані останнім 20.12.2024 року.

Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду міста Харкова від 23.12.2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про визнання дій незаконними та зобов`язання поновити електропостачання за тарифами для побутового споживача. Призначено судове засідання.

21.01.2025 року на адресу суду за вх. №1811 від представника відповідача ПрАТ «Харківенергозбут» надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що відносини між позивачем та відповідачем урегульовано Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312 та Законом України «Про ринок електричної енергії». Товариство є постачальником електричної енергії споживачу відповідно до ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 19.06.2018 року №505, на яке постановою НКРЕКП від 26.10.2018 року №1268 покладено виконання функції постачальника універсальних послуг на території Харківської області. 30.04.2024 року ОСОБА_1 було підписано заяву-приєднання до умов Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 61 на постачання електричної енергії на об`єкт гараж за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 із заявою щодо надання в паперовому вигляді договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг до ПрАТ «Харківенергозбут» не зверталася. Враховуючи вищевикладене, ПрАТ «Харківенергозбут» додає до відзиву роздруківки публічних договорів про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що діяли з 30.04.2024 року по теперішній час. Окремо представник відповідача звертає увагу, що вищевказані факти не заперечується позивачем. Так, початок постачання електричної енергії на об`єкт 27.03.2024 року. Додатком № 3 до Договору є Комерційна пропозиція № 24, яка підписана позивачем 30.04.2024 року. Відповідно до п. 1 Комерційної пропозиції №24 «Фіксовані ціни на електроенергію, що відпускається індивідуальним побутовим споживачам з 01.06.2023 до 30.04.2024 становлять за 1 кВт/год: без податку на додану вартість 2,20 грн.; з податком на додану вартість 2,64 грн.». Комерційні пропозиції розміщені на офіційному веб-сайті ПрАТ «Харківенергозбут» за посиланням: https://www.zbutenergo.kharkov.ua/.Вся інформація щодо будь-яких змін розміщується на офіційному веб-сайті Товариства: https://zbutenergo.kharkov.ua/.

Отже, починаючи з 01.05.2024 року для позивача діяла Комерційна пропозиція №26, відповідно до п. 1 якої «Фіксовані ціни на електроенергію, що відпускається індивідуальним побутовим споживачам з 01.05.2024 року до 30.05.2024 року становлять за 1 кВт/год: без податку на додану вартість 2,20 грн.;з податком на додану вартість 2,64 грн.». А починаючи з 01.06.2024 діяла для позивача Комерційна пропозиція № 28, відповідно до п. 1 якої «Фіксовані ціни на електроенергію, що відпускається індивідуальним побутовим споживачам з 01.06.2024 року становлять за 1 кВт/год:без податку на додану вартість 3,60 грн.; з податком на додану вартість 4,32 грн.».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1272 від 05.10.2022 року внесено зміни до «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року. Зазначені зміни стосуються визначення об`єктів побутового споживача, до яких наразі можуть бути віднесені лише об`єкти житлової нерухомості, зазначені в п. 14.1.129 Податкового кодексу України. Отже, чинним законодавством України встановлений вичерпний перелік об`єктів, які відносяться до об`єктів житлової нерухомості, серед яких відсутні окремо збудовані індивідуальні гаражі. На підставі вищезазначеного, у Товариства відсутні підстави для постачання електричної енергії на об`єкти визначені як «гараж» за фіксованими цінами, а саме за тарифом для побутових споживачів, який встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року № 483 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії» (зі змінами).

У зв`язку з вищезазначеним, на адресу ОСОБА_2 було направлено повідомлення про внесення змін до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вих. №31/05-627 від 29.05.2024 року на зазначену позивачем адресу у заяві-приєднанні до Договору, а саме: АДРЕСА_1 , щодо зміни якої позивач жодних повідомлень не направляла. Тож, представник ПрАТ «Харківенергозбут» вважає, що товариством вжито усіх заходів для повідомлення позивача щодо внесення змін до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Отже, твердження позивача щодо неотримання повідомлення про внесення змін до умов Договору є безпідставним. За відсутності письмової заяви від споживача щодо дострокового розірвання у зв`язку з неприйняттям умов нової комерційної пропозиції у передбачені Правилами терміни, постачання відбувається на умовах комерційної пропозиції №1 для малих непобутових споживачів та зміни до договору вважаються такими, що відбулись з 01.07.2024.

При цьому твердження позивача, що гараж є об`єктом побутового споживача, представник відповідача вважає хибним та таким, що не відповідає чинному законодавству України, з урахуванням аналізу положень Податкового кодексу України. Електрична енергія, що використовується в гаражі, не відноситься до побутових потреб, а тому фіксовані ціни на електричну енергію, визначені у Положенні, для гаражів не застосовуються. Заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 (гараж) станом на 31.12.2024 складає суму у розмірі 5 190,27 грн. та підлягає оплаті. Позивач проводить власний аналіз діючого законодавства у сфері енергетики та надає висновки щодо законності, незаконності та відповідності тих чи інших законів та постанов НКРЕКП, проте позивач не має таких повноважень. Всі інші доводи позивача не стосуються предмету та підстав позову, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях та особистій думці позивача, враховуючи також, що предметом даного позову не є оскарження законності постанов НКРЕКП. Надані позивачем фотографії гаражу представник відповідача вважає неналежним доказом і вважає, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження правомірності своїх позовних вимог.

Позивачем ОСОБА_1 11.02.2025 року подано відповідь на відзив, в якій остання просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У свою чергу, 25.03.2025 року від представника відповідача ПрАТ «Харківенергозбут» надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача, в яких останній просить відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Матюшко А.І. надала вступне слово, в якому просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на викладені у позові та відповіді на відзив обставини, надала судову практику з аналогічних справ.

Представник відповідача ПрАТ «Харківенергозбут» - Ткаченко А.В. надала вступне слово, в якому вважала за необхідне відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених в заявах по суті справи, зазначивши, що дійсно зміни в законодавстві відбулись ще до укладення договору з позивачем, але рекомендації щодо застосування таких змін і їх тлумачення з`явились значно пізніше.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником гаражу літ. «Г», площею 17,8кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу гаражу від 27.03.2024 року, що підтверджується копією договору та копією витягу з Державного реєстру речових прав від 27.03.2024 року (а.с. 12-13).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , транспортний засіб NISSAN LEAF держ. номер НОМЕР_3 , 2016 року випуску, колір сірий, належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 14).

Для здійснення підприємницької та будь-якої іншої діяльності гаражне приміщення позивачем не використовується, що підтверджується довідкою сервісу «Опендатабот» від 05.11.2024 року про відсутність будь-якої підприємницької діяльності у ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 , що не спростовано відповідачем в судовому засіданні будь-якими доказами (а.с. 15-16). Також позивачем до матеріалів справи залучені фотокартки внутрішнього приміщення гаражу, в якому відсутнє будь-яке спеціальне обладнання для комерційного використання гаражу(а.с 37).

Між ОСОБА_1 як побутовим споживачем і ПрАТ «Харківенергозбут» укладений договір №61 постачання електричної енергії шляхом підписання 30.04.2024 року ОСОБА_1 заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Згідно заяви-приєднання, яка є додатком №1 до договору про постачання електричної енергії, початком постачання електричної енергії визначено 27.03.2024 року, постачання електричної енергії здійснюється на об`єкт гараж за адресою: АДРЕСА_1 , про який надано всю необхідну інформацію (а.с. 121-123).

Додатком № 3 до Договору є Комерційна пропозиція № 24, яка підписана позивачем 30.04.2024 року. Відповідно до п. 1 Комерційної пропозиції №24 фіксовані ціни на електроенергію, що відпускається індивідуальним побутовим споживачам з 01.06.2023 до 30.04.2024 становлять за 1 кВт/год: без податку на додану вартість 2,20 грн.; з податком на додану вартість 2,64 грн.». Фіксовані ціни на електричну енергію для побутових споживачів застосовуються згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2023 №1375 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року №483». Інформація про діючу ціну електричної енергії розміщується на офіційному веб-сайті постачальника. Також в п.12 вказано термін дії договору та умови пролонгації договір укладається на 1 календарний рік та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 20 днів до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії (а.с. 124).

В подальшому, за умовами договору зазначену послугу позивач ОСОБА_1 також отримувала на умовах для індивідуальних побутових споживачів, встановлених комерційною пропозицією №26, відповідно до п.1 якої фіксовані ціни на електроенергію, що відпускається індивідуальним побутовим споживачам з 01.05.2024 до 31.05.2024 року становлять за 1 кВт/год: без податку на додану вартість 2,20 грн ; з податком на додану вартість 2,64 грн., а також встановлених комерційною пропозицією №28, відповідно до п.1 якої фіксовані ціни на електроенергію, що відпускається індивідуальним побутовим споживачам з 01.06.2024 до 30.04.2025 року становлять за 1 кВт/год: без податку на додану вартість 3,60 грн; з податком на додану вартість 4,32 грн. (а.с.101-102) .

Отже позивач здійснювала оплату за спожиту електроенергію, як побутовий споживач згідно показів лічильника, в тому числі в травні 2024 року (а.с.17-18).

Відповідач надав позивачу рахунок від 13.08.2024 року (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) за спожиту електроенергію за липень 2024 року, з якого вбачається, що тариф за спожиту електроенергію змінено на 8,53494 грн/Квт (з ПДВ) і нараховано до сплати 6792,45 грн. (а.с.19) .

Між тим позивачем ОСОБА_1 за використану електроенергію у липні 2024 року сплачено 3500 грн. із розрахунку 4,32 грн/Квт, що підтверджується копією квитанції від 08.08.2024 року (а.с. 20)

У відповідь на адвокатський запит від 09.08.2024 року (а.с. 21), листом від 19.08.2024 року відповідач ПрАТ «Харківенергозбут» повідомив представника позивача про внесення змін до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 29.05.2024 року, а саме про постачання споживачу ОСОБА_1 електричної енергії на умовах комерційної пропозиції №1 для малих непобутових споживачів (а.с. 22-23, 103-104).

30.08.2024 року позивачем ОСОБА_1 на адресу відповідача ПрАТ «Харківенергозбут» надіслана претензія про усунення порушень умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг з вимогою переглянути розрахунок нарахованої до сплати суми за спожиту електроенергію 6 793, 45 грн., застосувавши тариф для побутових споживачів (а.с. 31-33).

Листом від 11.09.2024 року ПрАТ «Харківенергозбут» повідомив позивача про результати розгляду претензії, в задоволенні якої позивачу відмовлено. Як зазначено в листі, чинним законодавством України встановлений вичерпний перелік об`єктів, як відносяться до об`єктів житлової нерухомості, серед яких відсутні окремо збудовані індивідуальні гаражі. На підставі вищевикладеного у Товариства відсутні підстави для постачання електричної енергії на об`єкти, визначені як «гараж» за фіксованими цінами, а саме за тарифом для побутових споживачів, який встановлений постановою КМУ від 05.06.2019 №483 «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (зі змінами). Отже на адресу ОСОБА_2 було направлено повідомлення про внесення змін до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вих.№31/05-627 від 29.05.2024 року (відправлення АТ «Укрпошта» №566). Таким чином за відсутності письмової заяви від споживача щодо дострокового розірвання у зв`язку з неприйняттям умов нової комерційної пропозиції у передбачені Правилами терміни, постачання відбувається на умовах комерційної пропозиції №1 для малих непобутових споживачів та зміни до договору вважаються такими, що відбулись з 01.07.2024 року (а.с 34-36).

Між тим повідомлення про внесення змін до договору про постачання електричної енергії універсальних послуг від 29.05.2024 року за № 31/05-627 було відправлене ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем розташування гаражу, а не за місцем проживання позивача, отже даних про отримання ОСОБА_2 вказаного повідомлення відповідачем суду не надано, вказане повідомлення отримано позивачем лише разом з відзивом на позов (а.с.98-100).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Між тим, згідно частини 1 статті 16 ЦК України кожному гарантує право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачені певні способи захисту цивільних прав та інтересів. При цьому визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Закон України «Про ринок електричної енергії» та Правила роздрібного ринку електричної енергії визначають різні категорії споживачів за критерієм використання ними електричної енергії.

Відповідно до частини 1статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання;

непобутовий споживач - фізична особа-підприємець або юридична особа, яка купує електричну енергію, що не використовується нею для власного побутового споживання;

побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність);

малий непобутовий споживач - споживач, який не є побутовим споживачем і купує електричну енергію для власного споживання, електроустановки якого приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 50 кВт.

Згідно із п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію), у тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об`єктів приватного домогосподарства, крім нотаріальної, підприємницької, господарської та незалежної професійної діяльності, зокрема діяльності дата-центрів, центрів обробки даних, зі створення віртуальних активів (майнінгу) та надання інших платних послуг, у тому числі у сфері сільського зеленого туризму тощо.

Системний аналіз наведених вище термінів дає змогу дійти висновку, що для того, щоб споживача, фізичну особу, вважати побутовим споживачем або віднести до категорії побутових споживачів, необхідно щоб електрична енергія використовувалась (споживалася) фізичною особою виключно для забезпечення власних побутових потреб, до яких відноситься задоволення умов постійного або тимчасового проживання та/або перебування фізичних осіб на об`єкті побутового споживача.

У свою чергу, якщо фізична особа використовує (споживає) електричну енергію для забезпечення та/або задоволення підприємницької, професійної та/або господарської діяльності, то вона не може вважатися побутовим споживачем в розумінні Правил роздрібного ринку електричної енергії, а також не може відноситися і до цієї категорії споживачів.

Отже, законодавством визначений чіткий перелік суб`єктів, яких потрібно вважати саме побутовими споживачами, а також визначено вид потреб та коло суб`єктів, які не підпадають під це поняття, зокрема, фізичні особи, які використовують електричну енергію для забезпечення власних потреб, що включають професійну діяльність.

Тобто, однією із умов для віднесення споживача до категорії малих непобутових споживачів є та обставина, при якій він винятково не мав би вважатися побутовим споживачем, а також при якій він не відповідав би самій сутті поняття «побутовий споживач».

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1272 від 05 жовтня 2022 року внесено зміни до пункту 1.1.2 Правил та визначено, що об`єкт побутового споживача квартира, житловий будинок (частина будинку), приватне домогосподарство, садовий будинок та інші об`єкти житлової нерухомості, визначені у пункті 14.1.129 Податкового кодексу України, що належать індивідуальному побутовому споживачу на праві власності або користування та яким присвоєні окремі адреси, а також земельна ділянка, призначена для індивідуального житлового будівництва зазначених об`єктів житлової нерухомості.

У свою чергу, положеннями пп. г пункту 14.1.129-1 статті 14 ПК України встановлено, що гаражі (підземні й наземні) та криті автомобільні стоянки належать до об`єктів нежитлової нерухомості.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 19 квітня 2024 у справі № 911/1359/22 дійшла таких висновків.

Статтею 1 Конституції України передбачено, що Україна є правовою державою.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні № 9-рп/2001 від 19 червня 2001 року у справі № 1-37/2001, в правовій державі існує сувора ієрархія нормативних актів, відповідно до якої постанови та інші рішення органів виконавчої влади мають підзаконний характер і не повинні викривляти сутність і зміст законів.

Нормативні акти, що затверджуються Регулятором, не можуть суперечити Конституції України та законам, які регулюють господарські відносини на ринку електроенергії.

Постанова НКРЕКП має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до статті 66 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Змінюючи позивачу умови комерційної пропозиції, а саме тариф, за яким нараховується оплата за послуги, ПрАТ «Харківенергозбут» виходило з того, що належний їй гаражний бокс, де здійснюється користування електричною енергією, не є об`єктом побутового споживача у розумінні п.1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312. Внаслідок внесення змін до Правил Постановою НКРЕКП від 05 жовтня 2022 року № 1272 суттєво змінено визначення «об`єкт побутового споживача» саме по відношенню до гаражів. Виходячи зі змісту п. 14.1.1291 Податкового кодексу України гаражі є об`єктами нежитлової нерухомості. Отже, відповідач керувався тим, що споживачі, у власності/користуванні яких знаходяться об`єкти, які у розумінні п. 14.1.129 Податкового кодексу України не є об`єктами житлової нерухомості, зокрема, окремо збудовані індивідуальні гаражі, втрачають статус «побутового споживача» та, відповідно, право споживати електричну енергію за фіксованими цінами на електричну енергію для побутових споживачів, і мають право на отримання універсальної послуги як малі непобутові споживачі.

Однак, суд приходить до висновку, що такі зміни до визначення поняття «об`єкт побутового споживача» не можуть бути підставою для автоматичної зміни умов договору про постачання електроенергії та зміни побутовому споживачу тарифної категорії на «непобутовий споживач» чи «малий непобутовий споживач», адже сам статус споживача як побутового у зв`язку з використанням ним електричної енергії на побутові потреби не змінився.

Обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, але і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин.

Норми Закону України «Про ринок електричної енергії» не ставлять питання віднесення споживача до побутового чи непобутового у залежність від спеціальних ознак об`єкта, на якому здійснюється використання електричної енергії, а розмежовують споживачів за статусом (юридична особа, ФОП та фізична особа) і цільовим використанням електроенергії. Відповідний об`єкт (нерухоме майно) безпосередньо пов`язаний зі споживачем, адже комунальні послуги надаються саме певній особі, а не об`єкту нерухомості. Положення вказаного Закону не звужують коло побутових споживачів залежно від особливостей приміщень чи інших об`єктів, на яких ця енергія використовується.

Правила роздрібного ринку електричної енергії докладно регламентують механізм реалізації Закону, уточнюючи його зміст. Проте норми Правил мають тлумачитися у системному зв`язку з нормами Закону, та положення постанови НКРЕКП не можуть суперечити закону як нормативно-правовому акту вищої юридичної сили та нівелювати його норми, погіршуючи становище споживачів, які є власниками певних об`єктів нерухомого майна, зокрема, гаражів.

Отже, дії відповідача зі зміни тарифу нарахування послуг лише на підставі змін до визначення «об`єкт побутового споживача» у Правилах роздрібного ринку електричної енергії не відповідають вимогам закону, засадам рівності, принципам розумності та справедливості та порушують права позивача як споживача послуг.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 використовує гараж літ. «Г», площею 17,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 для забезпечення особистих побутових потреб, зокрема, для зарядження акумулятору електромобіля, який перебуває у її власності. При цьому ОСОБА_1 не має статусу ФОП, на зазначеному об`єкті не здійснює господарської або професійної діяльності. Доказів на спростування таких обставин відповідачем не надано.

Після укладення договору №61 постачання електричної енергії шляхом підписання 30.04.2024 року ОСОБА_1 заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг позивачці тривалий час надавалася послуга постачання електричної енергії на умовах комерційної пропозиції для індивідуальних побутових споживачів, та мета використання нею електричної енергії у гаражному боксі жодних сумнівів у постачальника послуги не викликала.

У повідомленні про внесення змін до договору про постачання електричної енергії від 29 травня 2024 року ПрАТ «Харківенергозбут» вказував позивачу про можливість надати на його адресу документи, які підтверджують використання електричної енергії об`єкта на побутові потреби. Проте відповідач, ознайомившись із позовом і доданими документами, дійшов висновку, що надана позивачем інформація не є належним доказом того, що електрична енергія використовується нею на побутові потреби. Разом з тим, будь-яких даних про те, що мета використання ОСОБА_1 електричної енергії, яка постачається до її гаражного боксу, має комерційний характер і не пов`язана з побутовими потребами, матеріали справи не містять.

Отже суд приходить до висновку, що дії ПрАТ «Харківенергозбут» щодо заміни споживачу ОСОБА_1 тарифної категорії з «Побутовий споживач» на «Малий непобутовий споживач» слід визнати незаконними, що в свою чергу є підставою для зобов`язання Приватного акціонерне товариство «Харківенергозбут» поновити електропостачання споживачу ОСОБА_1 за тарифом «Побутовий споживач» за об`єктом споживання: гараж літера «Г», площею 17,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Заперечення ПрАТ «Харківенергозбут» щодо того, що критерієм при визначенні категорії споживача є не факт споживання для побутових потреб чи для комерційного використання, а статус об`єкта споживача як нежитлового приміщення, суд відхиляє, адже таке тлумачення Правил роздрібного ринку електричної енергії суперечить сутності поняття побутового споживача, визначеному цими ж Правилами та Законом України «Про ринок електричної енергії».

Твердження представника відповідача ПрАТ «Харківенергозбут» про те, що позивач була повідомлена про внесення змін до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, їй було роз`яснено право на зміну постачальника електричної енергії та дострокове розірвання договору, висновків суду щодо неправомірності його дій зі зміни тарифу не спростовують. Крім того суду не надано і даних фактичного отримання позивачем вказаного повідомлення.

Суд звертає увагу на те, що предметом спору не є оскарження постанови НКРЕКП, судом лише надана оцінку її тлумаченню та застосуванню відповідачем у спірних правовідносинах у контексті норм Закону України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до пункту 1 частини 3статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У відповідності до пунктів 4.10 - 4.14 Правил побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченомуКодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем;

протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Платіжні документи (рахунки) надаються електропостачальниками споживачам безкоштовно.

Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.

Пунктами 4.19 та 4.21 Правил передбачено, що розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції).

Оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Пунктом 3.2.4 Правил передбачено, що у разі зміни умов договору про постачання електричної енергії споживачу, у тому числі комерційної пропозиції, електропостачальник не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування повідомляє про це споживача з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір.

У разі надання у встановленому порядку електропостачальником споживачу повідомлення про зміни умов договору про постачання електричної енергії (у тому числі зміну ціни), що викликані змінами регульованих складових ціни (тарифу на послуги з передачі та/або розподілу електричної енергії, ціни (тарифу) на послуги постачальника універсальних послуг та/або "останньої надії") та/або змінами в нормативно-правових актах щодо формування цієї ціни або умов постачання електричної енергії, договір вважається із зазначеної в повідомленні дати зміни його умов (але не раніше ніж через 20 днів від дня надання споживачу повідомлення), про що зазначається у повідомленні:

1) достроково розірваним (без штрафних санкцій) за ініціативою споживача - у разі надання електропостачальнику письмової заяви споживача про незгоду/неприйняття змін протягом 5 робочих днів з дня отримання такого повідомлення, але не пізніше ніж за 10 календарних днів до зазначеної в повідомленні дати зміни умов договору;

2) зміненим на запропонованих електропостачальником умовах - якщо споживач не надав електропостачальнику письмову заяву про незгоду/неприйняття змін у встановлений цим пунктом термін.

Дані про фактичну змін тарифу позивачу ОСОБА_1 підтверджуються змістом повідомлення ПрАТ «Харківенергозбут» від 29 травня 2024 року (яке позивачем не було вчасно отримано) про внесення змін до договору про постачання електричної енергії на умовах комерційної пропозиції № 1 для малих непобутових споживачів, у зв`язку зі змінами у законодавстві, що застосовуватиметься не раніше як через 20 днів після отримання відповідного повідомлення з 01 числа. При цьому зміни в законодавстві, про які йдеться в повідомленні, відбулись ще до укладення договору з позивачем. Проте позивачу було надіслано рахунок від 13.08.2024 року (за особовим рахунком № НОМЕР_1 ), згідно якого за спожиту електроенергію за липень 2024 року за тарифом 8,53494 грн/Квт (з ПДВ) їй нараховано до сплати 6792,45 грн.

З урахуванням викладеного, у зв`язку із задоволенням позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дій відповідача щодо зміни тарифу і зобов`язання його поновити їй електропостачання за тарифом для побутового споживача для ефективного захисту порушених прав позивача шляхом їх поновлення позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок також підлягають задоволенню із зобов`язанням відповідача здійснити відповідний перерахунок з 01 липня 2024 року за об`єктом споживання: гараж літера «Г», площею 17,8кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , із застосуванням тарифу «Побутовий споживач».

Отже позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Задовольняючи позов частково на підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від якого позивач звільнена у розмірі 2 422, 40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 166, 256, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 15,16 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про визнання дій незаконними та зобов`язання поновити електропостачання за тарифами для побутового споживача задовольнити.

Визнати дії Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» щодо заміни споживачу ОСОБА_1 тарифної категорії з «Побутовий споживач» на «Малий непобутовий споживач» незаконними.

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» поновити електропостачання споживачу ОСОБА_1 за тарифом «Побутовий споживач» за об`єктом споживання: гараж літера «Г», площею 17,8кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» провести перерахунок вартості послуг, наданих споживачу ОСОБА_1 з 01.07.2024 року за об`єктом споживання: гараж літера «Г», площею 17,8кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , із застосуванням тарифу «Побутовий споживач».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» на користь держави судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», , місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10.

Повне рішення складено 15.10.2025 року.

Суддя Н.В. Баркова