Справа № 490/3113/25
Номер провадження 2/489/2447/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ященко Катерини Леонідівни (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії

встановив

В квітні 2025 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесену нотаріусом ММНО Миколаївської області Ященко К.Л. вих. №105/02-31 від 07.04.2025 (в межах спадкової справи №57/2024 щодо спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина. У встановлений законом строк позивач звернулася до заява із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Після спливу шестимісячного строку позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та надала оригінали усіх необхідних документів. Однак, нотаріусом позивачу була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Причиною відмови є факт видачі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії іншій особі, а саме в березні 2025 року громадянці, яка претендує на право спадкоємця 4 черги, але цією особою не були надані документи для підтвердження такої черговості та на її вимогу була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії для встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше 5 років до часу відкриття спадщини.

Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розгляд справи слухати за його відсутності, надав відзив, в якому вказав, що у разі спору між спадкоємцями щодо спадкового майна або строку прийняття спадщини ,сторонами у справі є самі спадкоємці, а не нотаріус. В спадковій справі після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний спір між спадкоємцями, тому дана справа має розглядатися судом за позовом спадкоємця до спадкоємця. ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та звернулася до суду за встановленням факту спільного проживання з померлим, про що нотаріусу було офіційно повідомлено. Тому коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 на той момент визначено не було, виконати вимоги ст.68 ЗУ "Про нотаріат" було неможливо. Нотаріус є безспірним органом, а у випадку виникнення спірних питань роз`яснює право громадян звернутися за захистом до суду. Вказує, що разом з встановленням факту спільного проживання також може пред`являтись вимога про визнання права власності позивача на майно померлого, яку частку у праві спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які проживали без реєстрації шлюбу та виключення такого майна із спадкової маси, у зв`язку з цим, у випадку звернення особи, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з спадкодавцем до суду із вказаними позовними вимогами. Таке рішення суду може змінити коло спадкоємців та склад спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , а саме, в цілому житловому будинку може бути виділена частка жінки, яка проживала з померлим без реєстрації шлюбу та спадкова маса може бути зменшена до частки будинку.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи просив суд відкласти розгляд справи, проте суд не визнає поважними причини неявки, оскільки доказів поважності причин неявки суду не надано та представник третьої особи вступив у справу 15.07.2025, тобто було достатньо часу викласти пояснення третьої особи письмово.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Постановою Верховного Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, провадження № 61-175сво21, роз`яснено, що при ухваленні рішення суду, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це відповідає вимогам ЦПК України і не є порушенням прав сторін.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , який є батьком позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , Актовий запис про народження ОСОБА_4 №400, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 . Після його смерті заведена спадкова справа №57/2024. З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса звернулися ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Згідно з Витягом про державну реєстрацію прав від 12.11.2010 ОСОБА_3 належить житловий будинок (3/4) по АДРЕСА_1 (на підставі свідоцтва про право на спадщину від 07.10.2010).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.01.2021 ОСОБА_3 належить 1/4 будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.01.2021.

Постановою від 31.03.2025 приватний нотаріус Ященко Катерина Леонідівна відмовила ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що останньою не надано рішення суду, яке б підтверджувало факт проживання зі спадкодавцем та визнання її спадкоємицею 4 черги згідно ст.1264 ЦК України.

Постановою від 07.04.2025 приватний нотаріус Ященко Катерина Леонідівна відмовила ОСОБА_6 у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що один із спадкоємців раніше отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та мав намір звернутися до суду за встановленням факту визначення його спадкоємцем 4 черги, тим самим, претендує на 1/2 частку спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , немає можливості видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на цілий житловий будинок АДРЕСА_1 .

Заявою від 09.05.2025 ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса з заявою, в якій просила зупинити провадження у справі та не видавати свідоцтво про право на спадщину до вирішення справи у суді. При цьому ОСОБА_2 надала нотаріусу Ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття окремого провадження у справі від 18.04.2025 у справі про встановлення факту, що має юридичне значення.

За приписами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються ЗУ «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 2 Закону України «Про нотаріат» визначено, що правовою основою діяльності нотаріату є Конституція України, цей Закон, інші законодавчі акти України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов`язаний, зокрема: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; виконувати інші обов`язки, передбачені законом.

Стаття 34 ЗУ «Про нотаріат» містить вичерпний перелік нотаріальних дій, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 42 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб та в день подачі всіх необхідних документів. Вчинення нотаріальної дії може бути відкладено в разі необхідності витребування додаткових відомостей або документів від фізичних та юридичних осіб або надсилання документів на експертизу, а також якщо відповідно до закону нотаріус повинен впевнитись у відсутності у заінтересованих осіб заперечень проти вчинення цієї дії. Строк, на який відкладається вчинення нотаріальної дії в цих випадках, не може перевищувати одного місяця . За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом . Законами України можуть бути встановлені також інші підстави для відкладення або зупинення вчинення нотаріальних дій.

Статтею 49 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Ці правила закріплені і в «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5за пунктом 3 Глави 13 якого нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Статтею 50 Закону № 3425-XII передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.

Згідно з ч. 2 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині.

Главою 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (у редакції, чинній на час винесення спірної постанови), регламентується процедура видачі свідоцтв про право на спадщину.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.3, 4.8 вказаного Порядку, свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини, крім випадків, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 21 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, підпунктом 4.17 пункту 4 цієї глави. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Спадкоємці закликаються до спадкування за законом у порядку черговості. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі: відсутності спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини або відмови від її прийняття. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 4.15 вказаного Порядку видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Щодо посилань відповідача, що нотаріус не є належним відповідачем у справі, то суд враховує позицію КЦС ВС від 18 січня 2023 року у справі № 711/3792/21, в якій вказано, що позовна вимога щодо оскарження постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії може бути пред`явлена безпосередньо до нотаріуса.

Як встановлено судом вище, відповідач відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з наміром іншої зацікавленої особи ОСОБА_2 до суду з метою встановлення факту визначення її спадкоємцем 4 черги. В своїх запереченнях, з-поміж іншого, нотаріус також зазначив про можливий майбутній спір з приводу житлового будинку, який входить до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 .

Дослідивши в сукупності докази та проаналізувавши вищенаведені норми законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

Так, дійсно, нотаріальна діяльність в якості свого предмета має безспірні справи щодо реалізації цивільних прав. Звернення двох зацікавлених осіб різних черг до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини має наслідком реалізацію своїх спадкових прав однією чергою, що виключає кожну наступну чергу. В даній ситуації, визнання ОСОБА_2 спадкоємцем 4 черги після смерті ОСОБА_3 не вплине на реалізацію позивачем своїх спадкових прав, як спадкоємцем 1 черги. У випадку процесу перевірки нотаріусом підстав, визначених у ст. 68 ЗУ "Про нотаріат" та його обґрунтованих сумнівів, які виникають при цьому, останній наділений правом зупинити вчинення нотаріальної дії до вирішення справи судом або видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена. Проте, нотаріус таким правом не скористався. Більш того, спірна постанова нотаріуса була винесена відповідачем 07.04.2025, а з заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій третя особа звернулася 09.05.2025, що свідчить про необґрунтовану відмову у вчиненні нотаріальної дії на користь позивача. Крім того, встановлено, що розгляд судом справи про встановлення факту, внаслідок чого ОСОБА_2 може набути статусу спадкоємця четвертої черги не може бути підставою для зупинення видачі свідоцтва про спадщину спадкоємцю першої черги.

Щодо будинку, який належить спадкодавцю на праві власності та входить до складу спадкового майна, суд зазначає, що у відповідності до положень ст.57 Сімейного Кодексу України будинок по АДРЕСА_1 належить спадкодавцю на праві особистої приватної власності, оскільки набутий в порядку спадкування.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що постанова нотаріуса Ященко К.Л. від 07.04.2025 є неправомірною та підлягає скасуванню, оскільки порушує права позивача на реалізацію своїх спадкових прав, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ященко Катериною Леонідівною за вих.№105/02-31 від 07.04.2025 (в межах спадкової справи №57/2024 щодо спадщини померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Стягнути з приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ященко Катерини Леонідівни на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ященко Катерина Леонідівна, адреса: 54017, м. Миколаїв, пр. Центральний, 96, оф.9.

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.10.2025. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя В. В. Кокорєв