Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/609/25

Провадження №2/377/413/25

08 жовтня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» в підсистемі «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №13.09.2024-100000585 від 13 вересня 2024 року в розмірі 29 700,00 грн; суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 13 вересня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір (оферту) №30.09.2024-100000585 шляхом підписання відповідачем електронним цифровим підписом пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки на отримання кредиту. Відповідно до умов договору ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 11 000, 00 грн, який вона отримала на свій рахунок, строком на 124 дні. За умовами договору дата надання кредиту- 13.09.2024, дата повернення кредиту-14.01.2025. Продовження строку кредитування не передбачено. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 9% від суми кредиту та дорівнює 990,00 грн. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу- інтернет -еквайрингу. Денна процентна ставка 0,97 %. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування кредитом та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Неустойка 110, 00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Пункт 6.1. Закону України «Про споживче кредитування», який передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит в період дії воєнного, надзвичайного та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування виключено відповідно до Закону України №3498-ІХ від 22.11.2023 « Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». На підставі цих змін за договорами, укладеними з 24.01.2024 кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 14.01.2025 утворилась заборгованість у розмірі 29 700,00 грн, що складається із заборгованості: за тілом кредиту в розмірі 11 000,00 грн; за процентам в розмірі 10 230,00 грн; за комісією в розмірі 990,00 грн; додаткової комісії в розмірі 1 980,00 грн, неустойки в розмірі 5 500,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр» ( а.с. 3-12).

Ухвалою судді від 18 липня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, частково задоволено клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 08 вересня 2025 року ( а.с.53).

У період з 05.08.2025 по 01.09.2025 головуюча у справі суддя Бабич Н.С. перебувала у щорічній відпустці.

Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, в Акціонерного товариства «Універсал Банк» витребувано докази, на підставі пункту 4 частини другої статті 223 ЦПК України, частини четвертої статті 223 ЦПК України судове засідання відкладено на 24 вересня 2025 року ( а. с. 72-74).

Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали суду від 08 вересня 2025 року до зареєстрованого електронного кабінету позивача та його представника Чехун Ю.В., що підтверджується довідками про доставку електронного документу. У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 повторно у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце якого повідомлена належним чином шляхом доставки судової повістки та копії ухвали суду від 08 вересня 2025 року до її зареєстрованого електронного кабінету, відзив на позов не подала, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не направила та не повідомила про причини неявки.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 24 вересня 2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Через неявку в судове засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд встановив, що 13 вересня 2024 року ОСОБА_1 для підтвердження особи та прийняття рішення про видачу кредиту заповнила для ТОВ «Споживчий центр» додаток до анкети позичальника, який підписала електронним підписом за кодом, отриманим sms повідомленням на телефон НОМЕР_1, одноразовим ідентифікатором Е231, в якому зазначила ПІБ, номер телефону НОМЕР_1 , інформацію про місце роботи ( а.с. 36-37).

13 вересня 2024 року ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №13.09.2024-100000585 шляхом підписання відповідачем 13.09.2024 одноразовим ідентифікатором Е231 з проставленням електронного підпису на пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), а також заявці кредитного договору №13.09.2024-100000585 (кредитної лінії); відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №13.09.2024-100000585 (кредитної лінії), які є невід`ємною частиною пропозиції ( а.с. 25-35).

Згідно з п. 3.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію, яка встановлена договором.

Пунктом 3.2. кредитного договору передбачено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з п. 3.3. кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту; сума кредиту; тип кредиту- кредитна лінія; строк, на який надається кредит; дата повернення (виплати) кредиту; проценти за користування кредитом; графік платежів встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

У п 4.1. кредитного договору зазначено, що кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5375-41хххххх3241.

Пунктом 4.4. кредитного договору визначено, що проценти нараховуються з дня надання позичальнику кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно до дати його фактичного повернення. Проценти за користування нараховуються та обліковуються кредитодавцем щоденно. Комісія (у випадку її встановлення договором) нараховується у порядку, встановленому договором.

Відповідно до заявки кредитного договору № 13.09.2024-100000585 ( кредитної лінії) від 13.09.2024, позичальнику надається кредит на таких умовах ( а.с. зв.ст.17-18).

Дата надання/видачі кредиту: 13.09.2024. Сума кредиту: 11 000,00 грн. Строк, на який надається кредит-124 дні з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту- 14.01.2025 ( п.1-4.).

Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування /строку виплати кредиту/строку договору не передбачена. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та /або строку виплати кредиту та/або строку договору, установлених договором ( п.5.).

Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших у чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів ( п.6). Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт» (п.7).

Комісія, пов`язана з наданням кредиту, - 9 % від суми кредиту та дорівнює 990,00 грн. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно графіку платежів (п.8).

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 990,00 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з двох чергових періодів, наступних за першим періодом, сплачується згідно з графіком платежів. Комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит ( п.9.).

Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредит, 0,97 %. Проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді ( п. 12, п.13.).

Графік платежів: дати початку і закінчення чергового періоду користування кредитом: 13.09.2024- 13.10.2024, 14.10.2024- 13.11.2024, 14.11.2024- 14.12.2024, 15.12.2024-14.01.2025. Проценти, розраховані вищевказаним способом за первинний, черговий періоди, сплачуються в останній день первинного, чергового періоду відповідно; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 990,00 грн, сплачується в останній день первинного періоду; комісія за обслуговування кредитної заборгованості -990,00 грн сплачується протягом кожного з двох чергових періодів, наступних за першим періодом. Сума кредиту у розмірі 11 000,00 грн сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається кредит.

Неустойка: 110,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання ( п.17).

Крім того, 13 вересня 2024 року ОСОБА_1 ознайомилась та підписала одноразовим ідентифікатором А231 паспорт споживчого кредиту, який отримала sms повідомленням на номер телефону НОМЕР_1 ( а.с. 38-42).

Згідно з інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01.07.2025 № 1-0107 успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № НОМЕР_2 на суму 11 000,00 грн 13.09.2024 об 11:04:35 відповідно до кредитного договору№ 13.09.2024-100000585 ( а.с. 20).

Відповідно до інформації АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-13444 від 17.09.2025, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 08 вересня 2025 року, платіжну картку № НОМЕР_2 емітовано банком на ім`я на ім`я ОСОБА_1 ( а.с. 84).

З виписки про рух коштів по картці № НОМЕР_2 ОСОБА_1 вбачається, що 13 вересня 2024 року на картковий рахунок зараховано кошти в розмірі 11 000,00 грн ( а.с. 85).

У довідці - розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №13.09.2024 -100000585 від 13.09.2024 зазначено, що заборгованість складає 29 700,00 грн, з яких: 11 000,00 грн - основний борг; 10 230,00 грн - проценти, нараховані за період з 13.09.2024 по 14.01.2025; 990,00 грн - комісія; 5 500,00 грн- неустойка; 1 980 грн- додаткова комісія (а.с. 19).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну, припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( стаття 638 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із статтею 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ятастатті11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію » у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями статті 12 цього Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України « Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що кредитний договір №13.09.2024 -100000585 від 13.09.2024 укладено в електронній формі, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 11 000,00 грн.

Сторонами у належній формі погоджено розмір процентів за користування кредитом, розмір комісії та строк на який надається кредит.

Із довідки - розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитним договором №13.09.2024 -100000585 від 13.09.2024 складає 29 700,00 грн, з яких: 11 000,00 грн - основний борг; 10 230,00 грн - проценти, нараховані за період з 13.09.2024 по 14.01.2025; 990,00 грн - комісія; 5 500,00 грн- неустойка; 1 980 грн- додаткова комісія (а.с. 19).

Таким чином, відсотки за користування кредитом, який отримала відповідач, нараховані в межах строку користування кредитом, встановленим договором.

Відтак, позивачем доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 11 000,00 грн та правові підстави для нарахування відсотків у розмірі 10 230,00 грн, комісії в розмірі 990,00 грн та додаткової комісії в розмірі 1 980,00 грн, тому суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №13.09.2024 -100000585 від 13.09.2024 у розмірі: 24 200,00 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту- 11 000,00 грн; заборгованості за процентами за користування кредитом, нарахованими в межах строку кредитування в розмірі 10 230,00 грн; комісії в розмірі 990,00 грн та додаткової комісії в розмірі 1 980 грн.

Щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 5 500,00 грн суд виходить з такого.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.

Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною 4 статті 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною 2 статті 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» виключено на підставі Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, та пунктом 6 даного розділу встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною 4 статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Отже, на дату укладення кредитного договору №13.09.2024-100000585 від 13 вересня 2024 року існувала очевидна суперечність між одночасно чинними нормами розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо того ж самого питання: чи звільняється позичальник від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за порушення виконання зобов`язання за договором у період дії в Україні воєнного стану.

Так, у постанові від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 ( провадження № 14-188 цс 20) Велика Палата Верховного Суду при визначенні питання, зокрема, чи можна вважати норми ЦК України пріоритетними над нормами інших законів у вирішенні колізії між нормами, що регулюють однопредметні правовідносини, в контексті наведених Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 16 грудня 2020 року підстав для висновку, що до 01 січня 2013 року, зокрема, для визначення того, яка норма підлягає застосуванню (ЦК України чи Закон України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV)) слід застосовувати частину другу статті 4 ЦК України, що закріплює пріоритет норм ЦК України над нормами інших законів, зробила такий висновок:

« У Рішенні Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012 вказано: «Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному (абзац п`ятий пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 3 жовтня 1997 року № 4-зп). Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу». Відтак хоч Закон № 1952-ІV прийнятий пізніше, проте статтею 4 ЦК України встановлено, що інші закони України приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, а на суб`єкта законодавчої ініціативи, що подає до Верховної Ради проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, покладено обов`язок одночасно подати до Верховної Ради проект закону про внесення змін до ЦК України, які мають розглядатися одночасно.

Оскільки на момент виникнення спірних правовідносин відповідні зміни до ЦК України подані не були, то з огляду на положення статті 4 ЦК України та позицію Конституційного Суду України застосування колізійного принципу lex posterior derogat priori (лат. «пізніший закон скасовує попередній») у цій ситуації неможливе.

Отже, зазначення у ЦК України про необхідність прийняття інших законів відповідно до цього Кодексу є достатньою підставою вважати, що норма ЦК України превалює над однопредметною нормою іншого нормативно-правового акта, який має юридичну силу закону України.

Спеціальні норми закону можуть містити уточнюючі положення, проте не можуть прямо суперечити положенням ЦК України».

Враховуючи наведене, суд вважає, що в даному випадку колізія в регулюванні однопредметних правовідносин щодо питання чи звільняється позичальник від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за порушення виконання зобов`язання за кредитним договором у період дії в Україні воєнного стану, має бути вирішена на користь ЦК України, положення якого є пріоритетними над нормами Закону України «Про споживче кредитування» в регулюванні зазначеного питання.

З розрахунку позивача вбачається, що неустойка у сумі 5 500,00 грн нарахована за кредитним договором №13.09.2024 -100000585 від 13.09.2024, тобто після 24 лютого 2022 року в період воєнного стану, а тому підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем), у зв`язку із чим відсутні правові підстави для її стягнення з відповідача.

Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору №13.09.2024 -100000585 від 13.09.2024, суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню: заборгованість за кредитним договором №13.09.2024 -100000585 від 13.09.2024 у розмірі: 24 200,00 грн, що складається із заборгованості: за тілом кредиту - 11 000,00 грн; за процентами за користування кредитом, нарахованими за період з 13.09.2024 по 14.01.2025,- 10 230, 00 гривень; за комісією - 990,00 грн; за додатковою комісією - 1 980,00 грн, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

В частині стягнення неустойки в розмірі 5 500,00 грн позовні вимоги є необґрунтованими, тому в їх задоволенні необхідно відмовити з наведених вище мотивів.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з такого розрахунку 2 422,40 грн х 81,48 % ( відсоток розміру задоволених позовних вимог: 24 200 х 100: 29 700 = 81,48%) = 1 973,77 грн (сума судового збору, пропорційна відсотку задоволених позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №13.09.2024 -100000585 від 13 вересня 2024 року у розмірі 24 200,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 973 гривні 77 копійок.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , юридична адреса: вулиця Саксаганського, будинок №133 А, місто Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 08 жовтня 2025 року.

Суддя Н. С. Бабич