Справа № 581/803/25
Провадження № 2-о/581/38/25
У Х В А Л А

про задоволення заяви про самовідвід судді

14 жовтня 2025 року с-ще Липова Долина

Суддя Липоводолинського районного суду Сумської області Бутенко Д.В., розглянувши матеріали цивільної справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, про встановлення факту належності документу

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до місцевого суду із заявою про встановлення факту належності заявниці трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 02 вересня 1989 року на російській мові на ім`я « ОСОБА_2 », яке в подальшому змінене на « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_5 ».

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями місцевого суду від 13 жовтня 2025 року головуючим суддею у даній справі визначено суддю Бутенка Д.В.

14 жовтня 2025 року головуючим суддею Бутенком Д.В. у даній справі подано заяву про самовідвід на підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України із посиланням на наявність товариських відносин із заявником та родинних відносин дружини судді із заявником.

Вивчивши подані матеріали та заяву про самовівдвід судді Бутенка Д.В., приходжу до висновку про неможливість розгляду мною даної справи, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.2 ст.36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановленихстаттею 37 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 37 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Положеннями ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Згідно з приписами п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Відповідно до положень п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: "Ніхто не може бути суддею у власній справі". Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У рішеннях Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року, «Газета Україна-Центр проти України» від 15 липня 2010 року ЄСПЛ вказував, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. При вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими. Із огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

На переконання судді, розгляд даної справи в тому ж складі суду може сприйматися заявником чи заінтересованою особою як порушення закріпленого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод права на справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом.

Із метою запобігання можливих проявів необ`єктивного розгляду даної справи, усунення в подальшому можливих сумнівів щодо неупередженості головуючого судді чи проявів зацікавленості судді у розгляді даної справи, та із огляду на власні морально-етичні переконання, вважаю доцільним й необхідним в інтересах правосуддя та подальшого об`єктивного розгляду справи іншими суддями місцевого суду заявити про самовідвід у ній, який задовольнити.

Виходячи з вищенаведеного, на підставі ст.ст. 36, 38, 39, 40, 41, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву про самовідвід судді Липоводолинського районного суду Сумської області Бутенка Дмитра Володимировича у цивільній справі № 581/803/25.

Цивільну справу № 581/803/25 передати до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями Липоводолинського районного суду Сумської області в порядку, передбаченому ч.3 ст.14, ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. В. Бутенко