_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/397/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Гниличенко М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Тіщенка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України, Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту смерті фізичної особи, суд -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2025 року до Київського районного суду м.Одеси з заявою звернулась ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , якою просить суд про встановлення факту смерті фізичної особи у порядку п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, зокрема встановити факт смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Одеса, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 23.08.2023 року, орган видачі: 5112, військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання згідно наказу № 1712/150дск від 07.09.2024 року на території РФ, Курська область, в районі н.п.Каучук, визначивши дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та місце смерті н.п.Каучук, Курська область, Російська Федерація.

Відповідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2025 року вказану справу розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.07.2025 року провадження по справі було відкрито в порядку окремого провадження та призначено розгляд справи по суті.

22.07.2025 року від представника Міністерства оборони України Доброва Ю.І. надійшли письмові заперечення щодо задоволення заяви про встановлення факту смерті фізичної особи, крім того він просив залучити до участі в справі в якості заінтересованої особи військову частину НОМЕР_3 (код НОМЕР_4 ), мотивуючи тим, що ОСОБА_5 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , яка має більш об`єктивну, повну і достовірну інформацію про обставини зникнення/смерті військовослужбовця. Рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки військової частини НОМЕР_3 в частині виплат грошового забезпечення, уникнення переплат бюджетних коштів та оперативне оформлення документів для виключення осіб зі списків особового складу./а.с.74/

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 28.07.2025 року заяву представника заінтересованої особи Міністерство оборони України Доброва Ю.І. про залучення заінтересованої особи по вказаній цивільній справі задоволено. Залучено до участі у справі заінтересовану особу військову частину НОМЕР_3 (код НОМЕР_4 ). Витребувано у військової частини НОМЕР_3 інформацію щодо проведення службового розслідування, якщо таке проводилось, та надати копії зазначеного службового розслідування, або будь-які інші документи, які є в наявності, станом на серпень 2025 року, за фактом смерті солдата ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території РФ, Курська область, в районі н.п.Каучук.

11.08.2025 року на виконання ухвали суди від представника військової частини НОМЕР_3 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи № 947/24246/25 матеріалів службового розслідування по факту зникнення безвісті стрільця 3-го стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_5 , який стався ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі н.п.Каучук Кореневського району Курської області російської федерації.

16.09.2025 року від представника військової частини НОМЕР_3 надійшла письмова заява щодо обґрунтування ї правової позиції відносно вказаної заяви про встановлення факту смерті.

22.09.2025 року від представника заявника Руденко Н.В. надійшли письмові заперечення на пояснення військової частини НОМЕР_3 .

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Заявниця ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, в її інтересах з`явився адвокат Молчанов М.Д., який вимоги заяви підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Заінтересовані особи ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення вимог заяви.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Добров Ю.І. до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_6 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі.

Представник заінтересованої особи Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) О.Браткевич до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надала заяву, якою просила розглянути справу за відсутності представника відділу, при розгляді матеріалів покладаються на розсуд суду.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника заявниці, з`ясувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного.

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, що передбачено п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Так, за правилами ч.ч. 1,2 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Судом встановлено, що заявниця є дружиною ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 09.08.1997 року, актовий запис № 6.

Заінтересована особа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю військовозобов`язаного ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13.03.1974 року, актовий запис № 900./а.с.91/

Заінтересовані особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є доньками військовослужбовця ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 23.08.2005 року, актовий запис № 1225 та свідоцтвом про народження від 09.06.1998 року, актовий запис № 585./а.с.92,98/

19.06.2024 року відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було мобілізовано до військової частини НОМЕР_3 . У період з 19.06.2024 року по 22.07.2024 року ОСОБА_5 є курсантом навчального батальйону школи індивідуальної підготовки 235 міжвидового центру підготовки військових частин та підрозділів./а.с.95/

Відповідно витягу з наказу командира НОМЕР_6 окремого стрілецького батальйону № 17-РС від 28.07.2024 року солдата ОСОБА_5 з 28 липня 2024 року зараховано до списків особового складу НОМЕР_6 стрілецького батальйону НОМЕР_7 окремої механізованої бригади та призначено солдата ОСОБА_5 стрільцем 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти.

Відповідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 солдата ОСОБА_5 вважати таким, що 28 липня 2024 року посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно Довідки-доповіді по факту загибелі військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_5 зазначено наступне. /а.с.11/

Суть справи 12.09.2024 року встановлено факт загибелі військовослужбовця 3-ої зведеної роти НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_5 під час виконання бойового завдання згідно наказу № 1712/150дск від 07.09.2024 року на території РФ, Курська область, в районі н.п.Каучук. Попередньо встановлено, що 12.09.2024 року зафіксовано смерть солдата ОСОБА_5 , кулеметника 2-го стрілецького взводу 3-ої зведеної роти БТГр військової частини НОМЕР_3 .

Військовослужбовець перебував у межах району відповідальності військової частини НОМЕР_3 . Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Військовослужбовець не перебував у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Решта обставин уточнюється.

Станом на 12.09.2024 року тіло не евакуйовано. Безпосередній начальник військовослужбовця командир НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_3 майор ОСОБА_8 /а.с.12/

Відповідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_5 № 258 від 13.09.2024 року на підставі довідки-доповіді майора ОСОБА_9 , командира батальйонно-тактичної групи військової частини НОМЕР_3 від 13.09.2024 року, солдата ОСОБА_5 стрільця 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 , з 13 вересня 2024 року було знято з котлового забезпечення частини згідно довідки майора ОСОБА_10 .

Суд вважає, що вказаний документ безперечно разом із Довідкою-доповіддю майора ОСОБА_10 від 13.09.2024 підтверджує факт смерті військовослужбовця ОСОБА_5 , оскільки останній загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відразу 13.09.2024 року його було знято з котлового забезпечення.

Безвісно відсутній зниклий безвісті під час захисту Вітчизни військовослужбовець, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

У разі полону чи зникнення безвісти військовослужбовця, за ним зберігаються виплати у розмірі його посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та інших видів грошового забезпечення.

Відповідно до статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій.

Проте, із позовної заяви вбачається, що заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою на підставі норм ст.ст.315,317 ЦПК України про встановлення факту смерті чоловіка в певний час під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, а не відповідно до вимог ст.46 ЦК України про оголошення судом фізичної особи померлою.

Крім того, в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 5 грудня 2022 року в справі №490/6057/19-ц вказано, що встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Тобто, відповідний юридичний факт має індивідуальний характер, оскільки породжує правові наслідки для заявника.

16.05.2025 року Київський відділ ДРАЦС у місті Одеса видав документ «Відмова у проведенні державної реєстрації смерті № 1639/24.24.-107» від 16.05.2025 року. Даним документом вказаний державний орган відмовив заявниці у реєстрації смерті військовослужбовця ОСОБА_5 , посилаючись на ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», мотивуючи тим, що подана заявником Довідка-доповідь по факту загибелі військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_5 » не входить до переліку документів, що передбачені вказаною статтею для реєстрації смерті./а.с.13/

Таким чином, звернення заявниці до суду із заявою про встановлення факту смерті чоловіка в певний час, під час виконання ним обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини, є належним способом захисту її прав, оскільки від його встановлення залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявниці як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався строком на 90 діб.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 49 ЦК України смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Судом було досліджено матеріали службового розслідування по факту зникнення безвісті стрільця 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 військової частини НОМЕР_3 солдата ОСОБА_5 , який стався ІНФОРМАЦІЯ_3 на території противника поблизу н.п.Каучук Кореневського району Курської області російської федерації./а.с.132/

Відповідно п.п.3.1, 3.2, 3.3 Акту службового розслідування встановлено, що згідно з бойовим розпорядженням командира військової частини НОМЕР_3 від 11.08.2024 року особовий склад БТГр здійснював заходи щодо оборони рубежів на визначених вогневих позиціях поблизу населеного пункту Каучук Кореневського району Курської області російської федерації. Відповідно до бойового наказу командира БТГр від 07.09.2024 року на 12.09.2024 року військовослужбовцям НОМЕР_8 , серед яких був солдат ОСОБА_5 , було визначено місце несення військової служби на вогневій позиції поблизу населеного пункту Каучук Кореневського району Курської області російської федерації. На момент описаних подій солдат ОСОБА_5 перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, кулезахисний шолом) та без ознак алкогольного чи наркотичного сп`яніння.

12.09.2024 року розпочався інтенсивний артилерійський, мінометний обстріл позицій сил оборони з боку військових формувань російської федерації. Розпочався стрілецький бій, під час якого солдат ОСОБА_5 можливо отримав поранення, несумісні із життям. Пояснення військовослужбовців ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які стали свідками цієї події, долучено до матеріалів службового розслідування.

Із пояснень свідків військовослужбовців ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вбачається, що 12.09.2024 року розпочався стрілецький бій, під час якого солдат ОСОБА_5 , можливо, отримав поранення, несумісні із життям. Свідками цієї події стали вказані військовослужбовці, які по радіостанції доповіли командуванню БТГр про факт загибелі солдата ОСОБА_5 під час ворожих штурмових дій позицій сил оборони поблизу н.п. Каучук Кореневського району Курської області рф, проте факт його смерті встановленим порядком зафіксований не був. Ретельні пошукові заходи щодо розшуку загиблого стрільця ОСОБА_5 командуванням НОМЕР_8 організовані не були, у зв`язку з інтенсивним веденням бойових дій, постійним вогневим контролем з боку військ рф./а.с.133-134/

Тобто, в межах службового розслідування, з метою встановлення факту можливої загибелі під час виконання бойового завдання військовослужбовця ОСОБА_5 винесено Акт службового розслідування від 19.11.2024 року, згідно висновків якого встановлено, що 12.09.2024 року стрілець 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_5 військової частини НОМЕР_3 солдат ОСОБА_5 зник в ході бойових дій під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини на території противника поблизу населеного пункту Каучук Кореневського району Курської області російської федерації.

Судом встановлено, що в матеріалах службового розслідування є два документа, складених безпосереднім начальником військовослужбовця ОСОБА_5 командиром НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_3 майором ОСОБА_8 , зокрема Довідка-доповідь по факту загибелі військовослужбовця солдата ОСОБА_5 від 12.09.2025 року, видана 13.09.2024 року за № 1676/129 та Рапорт командира НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_8 від 17.09.2025 року про факт зникнення безвісті 12.09.2024 року під час штурмових дій противника військовослужбовця солдата ОСОБА_5 , який погоджено з помічником командира військової частини НОМЕР_3 з правової роботи-начальником юридичної служби ОСОБА_13 /а.с.137-138/

Суд вважає, що вищевказані документи Довідка-доповідь від 12.09.24р та Рапорт від 17.09.24 р. різняться між собою по фактам викладення загибелі військовослужбовця, крім того при проведенні службового розслідування в його основу покладено Рапорт від 17.09.2024 року, та взагалі не надано належну оцінку обставинам, викладеним в Довідці-доповіді по факту загибелі військовослужбовця солдата ОСОБА_5 від 12.09.2025 року, оскільки вказаною довідкою встановлено саме факт смерті військовослужбовця солдата ОСОБА_5 , свідками цієї події стали військовослужбовці ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , із пояснень яких вбачається, що 12.09.2025 року вони по радіостанції доповіли командуванню БТГр про факт загибелі солдата ОСОБА_5 під час ворожих штурмових дій позицій сил оборони поблизу н.п. Каучук Кореневського району Курської області рф, та підтвердили, що факт його смерті встановленим порядком зафіксований не був. Тобто, підтвердили про факт загибелі солдата ОСОБА_5 , свідками якої вони стали, а не про факт зникнення безвісті солдата ОСОБА_5 . Крім того, розслідуванням було чітко встановлено, що даних щодо добровільної здачі в полон солдата ОСОБА_5 , або самовільного залишення ним місця служби чи дезертирства, встановлено не було.

Представник заявника у судовому засіданні звертає суду на той факт, що як майор ОСОБА_8 так і свідки військовослужбовці ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знаходяться в підпорядкуванні вищим командним особам, тому письмові пояснення з фразами «ймовірна або можлива» загибель або зникнення без вісті військовослужбовця солдата ОСОБА_5 пов`язана з військовою службою.

Суд приймає до уваги як доказ про встановлення факту смерті особи саме Довідку-доповідь по факту загибелі військовослужбовця солдата ОСОБА_5 від 12.09.2025 року, підписану майором ОСОБА_8 та видану 13.09.2024 року за № 1676/129, яка без жодних двозначностей прямо вказує про загибель військовослужбовця ОСОБА_5 , вказана довідка фактично містить у себе усю інформацію, що стосується предмета даної заяви, складена безпосередньо в день події - загибелі солдата ОСОБА_5 12.09.2025 року, фактично є первісним документом, та разом з обставини, встановленими поясненнями свідків військовослужбовців та іншими документами, які містяться в матеріалах службового розслідування, дозволяє суду зробити не просто вірогідне припущення, а дійти висновку про смерть військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , солдата ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання згідно наказу № 1712/150дск від 07.09.2024 року на території РФ, Курська область, в районі н.п.Каучук, визначивши дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та місце смерті н.п.Каучук, Курська область, Російська Федерація.

Доказами на підтвердження факту смерті військовослужбовця може бути довідка про загибель, видана командуванням військової частини, повідомлення про смерть, видане, територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, колективний акт про настання смерті, складений на місці загибелі, та інше.

Загальновідомим фактом є проведення Курської операції ЗСУ - це військова операція України, яка розпочалася 6 серпня 2024 року на території Курської області Росії з метою зриву підготовки РФ до нового наступу, послаблення її тиску на інших напрямках фронту та створення буферної зони для захисту півночі України.

Представник заявника у судовому засіданні просить встановити факт смерті військовослужбовця ОСОБА_5 з метою отримання можливості належно зареєструвати факт смерті, отримати відповідне свідоцтво та відповідні компенсаційні та соціальні витрати, передбачені Законами України, оскільки у військовослужбовця залишилась мати похилого віку, вдова дружина та дві доньки, вказані особи залишились без близького родича та годувальника, внаслідок чого просить задовольнити вказану заяву.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п. 11.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22 лютого 2012 року №296/5 при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, заявник надає свідоцтво про смерть спадкодавця, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5 встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду, щоб встановити факт смерті її чоловіка ОСОБА_5 , який є необхідним для отримання свідоцтва про смерть та подальшого використання вказаного документу у цивільно-правових відносинах. У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть чоловіка вона не має можливості скористатись своїми сімейними, цивільними і соціальними правами, пов`язаними із смертю ОСОБА_5 .

Суд бере до уваги твердження заявниці про неможливість отримання відповідного лікарського документа про смерть чоловіка, оскільки на час розгляду справи тіло ОСОБА_5 знаходиться на позиції внаслідок продовження активних бойових дій та неможливістю евакуації, при цьому Довідкою-доповіддю військової частини НОМЕР_3 від 13.09.2024 року підтверджено факт смерті ОСОБА_5 .

Отже, в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від оголошення особи померлої.

Суд зауважує, що доказами, які підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану можуть бути: накази командира військової частини, покази свідків; письмові докази.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачена можливість встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

З урахуванням вищевикладеного, факт смерті в районі бойових дій під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини з датою смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 і місцем смерті в районі н.п.Каучук, Курська область, Російська Федерація, знайшов своє підтвердження.

За таких обставин заява про встановлення факту смерті задовольняється.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України - при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 211, 258-259, 263-265, 268, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Міністерство оборони України, Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту смерті фізичної особи - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Одеса, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 23.08.2023 року, орган видачі: 5112, військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання згідно наказу № 1712/150дск від 07.09.2024 року на території РФ, Курська область, в районі н.п.Каучук, визначивши дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та місце смерті н.п.Каучук, Курська область, Російська Федерація.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Повний текст рішення складено та підписано 13.10.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко