Справа № 632/571/24
провадження № 2/632/26/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" жовтня 2025 р. м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Библіва С.В., за участю секретаря судового засідання Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Златополя Лозівського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг, -

В Т А Н О В И В:

03.04.2024 року до Златопільського міськрайонного суду Харківської області надійшла позовна ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг.

В обґрунтування позову позивачка послалася на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.12.2005 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10734116, р/н НОМЕР_1 трьохкімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 загальною площею 64,30 м2, житловою площею 40,40 м2 на праві спільної часткової власності належить відповідачам у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також їй, позивачці ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_6 всім у рівних частках - по 1/6 частці.

Всі шестеро співвласників зареєстровані у вказаній квартирі. Крім них, в квартирі також зареєстрована її спільна з відповідачем ОСОБА_4 неповнолітня дочка ОСОБА_7 .

За період часу з грудня 2020 року по час звернення до суду із цим позовом вона самостійно оплачувала рахунки по комунальним послугам (світло, газ, централізоване опалення, вода, догляд за прибудинковою територією та вивіз сміття). Всього вона сплатила 295682,66 грн.

Враховуючи положення норм діючого законодавства, а саме с.13 КУ України, ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 360, 544, 546 ЦК України вважає, що всі співвласники квартири, а також зареєстровані в ній особи мають нести солідарну цивільно-правову відповідальність за комунальними платежами.

Оскільки у вказаної квартири є шестеро зареєстрованих співвласників і в ній зареєстрована ще одна особа - не власник, то на кожну особо припадає по 1/7 частці з суми оплачених послуг, що складає по 42240,38 грн. (295682,66 грн. / 7 = 42240,38 грн.).

Суму сплачених комунальних послуг в розмірі 105600,95 грн. вона залишає за собою, яка складається з: 42240,38 грн. її частка + 42240,38 грн. частка дочки ОСОБА_8 + 21120,19 грн. половина частки спільної неповнолітньої дочки з відповідачем ОСОБА_4 Валерії = 126721,14 грн.

Таким чином, сума її переплати за комунальні послуги за відповідачів склала 190081,71 грн., яку вона і просить стягнути на свою користь:

солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 126721,14 грн.;

з ОСОБА_4 63360,57 грн., яка складається з: 42240,38 грн. його частка + 21120,19 грн. половина частки спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_9 .

Також просила стягнути з відповідачів на свою користь суму сплаченого нею судового збору при подачі позову в розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою судді 24.04.2024 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 07.08.2024 року.

04.06.2024 року до суду від відповідачів надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому вони позовні вимоги не визнають повністю та просять у їх задоволенні відмовити. Зокрема, зазначено, що вони, як власники кожний в 1/6 частці квартири, по якій нараховані комунальні платежі, з винних дій позивачки не мають можливості користуватися своєю власністю та наданими комунальними послугами, оскільки остання не надає можливості пройти до квартири та жити в ній, тому, вони були вимушені мешкати у іншому житлі в с. Лозова Берестинського району Харківської області, б.35. В квартирі фактично мешкала сама позивачка та разом із теперішнім чоловіком, які і користувалися всіма комунальними послугами. ОСОБА_10 неодноразово переказував на банківський рахунок позивачки грошові кошти.

07.06.2024 року до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якому вона просила задовольнити її вимоги, викладені в позовній заяві.

07.08.2024 року підготовче засідання за заявою представника відповідачів відкладено на 16.09.2024 року та на 09.10.2024 року за клопотанням представника позивачки.

До суду надійшла заява від відповідачів про відвід головуючому судді Библіву С.В. та секретарю судового засідання Кузьменко М.В., яка 09.10.2024 року ухвалою суду була залишена без задоволення. Підготовче засідання продовжено та оголошено перерву до 20.11.2024 року, яка продовжена за клопотанням представника позивачки до 19.12.2024 року та до 06.02.2025 року через неявку відповідачів.

06.02.2025 року ухвалами суду відмовлено у задоволенні повторно заявлено відводу судді та закрито підготовче засідання з призначенням справи до розгляду по суті на 12.03.2025 року, яке було відкладено на: 17.04.2025 року через зайнятість судді у професійних навчальних заходах; 09.06.2025 року через перебування судді у нарадчій кімнаті у колегіальній кримінальній справі; 04.08.2025 року через зайнятість судді у судовому засіданні в колегіальній кримінальній справі; 16.09.2025 року через перебування судді у відпустці без збереження заробітної плати.

В судове засідання належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду сторони не прибули. Від представника позивачки надано заяву про розгляд справи без участі сторони позивачки, на задоволенні позову наполягають з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. В силу положень ст. 223 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України через неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши позовну заяву, відзив, відповідь на відзив, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, надані сторонами, кожен окремо та у їх сукупності, встановив обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 76-83, 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення дійсних обставин справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.12.2005 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10734116, р/н НОМЕР_1 трьохкімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 загальною площею 64,30 м2, житловою площею 40,40 м2 на праві спільної часткової власності належить відповідачам у справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також позивачці ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_6 всім у рівних частках - по 1/6 частці (а.с.21-22).

Всі шестеро співвласників зареєстровані у вказаній квартирі. Крім них, в квартирі також зареєстрована спільна позивачки ОСОБА_1 з відповідачем ОСОБА_4 неповнолітня дочка ОСОБА_7 .

Встановлено судом, не оспорюється сторонами та не підлягає доказуванню також той факт, що всі відповідачі фактично за вказаною адресою не проживають після розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем ОСОБА_4 за рішенням суду від 24.10.2013 року. Фактично в квартирі залишилися проживати позивачка та неповнолітня дочка ОСОБА_9 . Комунальні послуги, які надаються абонентам за вказаною адресою складаються з електропостачання, газопостачання, теплопостачання, водопостачання, а також з утримання прибудинкової території та вивозу сміття. З всіх перелічених послуг тільки спожита електроенергія обраховується за допомогою встановленого індивідуального засобу обліку (електролічильник). Всі інші послуги надаються за умовами договорів з відповідними надавачами таких послуг залежно від кількості зареєстрованих осіб та квадратури (кубатури) житла, підсобних приміщень, прибудинкової території.

Частиною 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відтак, між сторонами у справі та постачальниками комунальних послуг виникли правовідносини з приводу надання вказаних послуг.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, що їм фактично надані.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В порушення свого обов`язку відповідачі належним чином не виконували зобов`язання з оплати комунальних послуг.

Позивачка у позові посилається на те, що вона самотужки сплачувала за себе, відповідачів, третю особу та неповнолітню дочку всі комунальні послуги, тобто за всіх сімох. Загалом вона сплатила за період з грудня 2020 року та станом на час подання позову до суду 03.04.2024 року 295682,66 грн.

Оскільки оплата комунальних послуг має бути рівною, то її слід поділити на сімох, що складе по 42240,38 грн. на кожного. Свою частку та дочки ОСОБА_8 (третьої особи), а також половину частки неповнолітньої дочки ОСОБА_9 (другу половину, як батько, має сплатити відповідач ОСОБА_4 ) вона бере на себе, що складає 42240,38 грн. + 42240,38 грн. + 21120,19 грн. = 105600,95 грн.

Решту ж суми 190081,71 грн. (від 295682,66 грн. загальної суми відняти взяту на себе суму 105600,95 грн.) мають сплатити на її користь відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 солідарно 126721,14 грн. (42240,38 грн. *3); відповідач ОСОБА_4 має сплатити 63360,57 грн. (за себе 42240,38 грн. + за половину частки неповнолітньої дочки ОСОБА_9 21120,19 грн.).

З розподілом часток в оплаті комунальних послуг та з порядком стягнення суд погоджується в повній мірі.

Так, цивільну відповідальність за виниклу заборгованість відповідачі мають нести солідарно відповідно до вимог чинного законодавства. Стаття 360 Цивільного кодексу України передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. В даному випадку порядку користування квартирою між співвласниками не визначено, тому відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці.

Неповнолітня ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час ухвалення судового рішення має повні 15 років і її цивільна дієздатність фізичної особи відповідно до ст. ст. 32-33 ЦК України визначена як неповна. Це означає, що така неповнолітня особа не несе прямої відповідальності за борги за комунальні послуги, оскільки відповідальними є власники житла або повнолітні члени сім`ї. Відповідальність за сплату комунальних послуг зазвичай лежить на власниках квартири згідно з Цивільним кодексом України. В даному випадку відповідальність за борги лягає на батьків в рівних частках.

Проте, слід зазначити, що перевіркою наданих позивачкою доказів (квитанцій) на підтвердження оплати комунальних послуг (а.с.24-58), судом встановлена математично інша сума, яка дорівнює - 130824,46 грн. з тої, що вказує позивачка, з якої: комунальні послуги (газ,вода,тепло та прибудинкова територія) 93015,93 грн.; електропостачання 18713,16 грн.; витрати на аварійно-рятувальні роботи 12746,94 грн.: невідомі комунальні послуги 6138,23 грн.; судовий збір 210,20 грн. Вказана сума підтверджена та приймається судом до розгляду. Тому, очевидно, що суд буде виходити при ухваленні рішення саме з суми 130824,46 грн., яку встановив.

Суд зауважує, що із даної суми між сторонами у справі має бути розподілена сума 105762,85 грн., яка складається з: послуг (газ,вода,тепло та прибудинкова територія) 93015,93 грн. та витрат на аварійно-рятувальні роботи 12746,94 грн., насамперед, тому, що послуги з газо-, водо, теплопостачання надаються без індивідуальних засобів обліку, так само і послуги по догляду за прибудинковою територією, а тому, вказані нарахування здійснюються на квартиру в цілому, враховуючи і кількість зареєстрованих у ній осіб. Рятувальні ж роботи відносяться як до надання комунальних послуг, так і до збереження майна власників.

Суд не бере до уваги посилання сторони відповідачів на те, що вказаними послугами вони не користувалися через винні дії позивачки, адже ніякими допустимими чи належними доказами це не доведено. Відповідачі, як власники квартири, навіть якщо вони не проживали в ній в певний проміжок часу, що також визнано сторонами, в силу норм ст.ст. 13, 41 КУ та ст. 322 ЦК України зобов`язані утримувати майно, що їм належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із загальної суми сплаченої позивачкою та встановленої судом у 130824,46 грн. суд виключає суми:

18713,16 грн. за отриману електричну енергію, оскільки надання послуги з електропостачання обліковується індивідуальним лічильником і, оскільки відповідачі не проживали в квартирі у вказаний позивачкою період, то вся використана електроенергія по квартирі в сумі 18713,16 грн. має бути залишена за позивачкою і стягненню з відповідачів не підлягає;

6138,23 грн. суд сприймає, як невідомі комунальні платежі, а це сплати від 13.09.2021, 26.01.2021, 21.10.2021, 16.03.2022, 14.04.2022, 01.09.2022 року, оскільки в них не зазначено, за яку саме комунальну послугу вони здійснені, адже це може бути і електроенергія, за яку відповідачі не мають сплачувати, а протилежного позивачкою не доведено;

210,20 грн. судовий збір, оскільки до предмета позову він не відноситься.

Відтак, при розподілі доведеної позивачкою суми сплачених нею комунальних послуг у розмірі 105762,87 грн. слід виходити із рівних часток, тобто її слід поділити на сімох осіб, що складе по 15108,98 грн. на кожну.

Частка позивачки та її дочки ОСОБА_8 (третьої особи), а також половина частки неповнолітньої дочки ОСОБА_9 залишається за позивачкою, що складає 15108,98 грн. + 15108,98 грн. + 7554,49 грн. = 37772,45 грн.;

Решта ж суми 67990,42 грн. (від 105762,87 грн. загальної суми відняти взяту позивачкою на себе суму 37772,45 грн.) мають сплатити на її користь відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 солідарно 45326,95 грн. (15108,98 грн. *3); відповідач ОСОБА_4 має сплатити 22663,47 грн. (за себе 15108,98 грн. + за половину частки дочки ОСОБА_9 7554,49 грн.).

В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, а в решті слід у задоволенні відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову, зазначена позивачкою, склала 190081,71 грн., а суд задовольняє позов на суму у 67990,42 грн., що становить 35,77% від задоволеної судом суми.

Позивачкою при подачі позову сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., тобто з відповідачів на користь позивачки має бути стягнуто судовий збір у розмірі 35,77% від сплаченої суми, що складає 433,25 грн. Таким чином, пропорційно до задоволених вимог з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь позивачки має бути стягнутий судовий збір в сумі 288,84 грн. по 96,28 грн. з кожного, що складає по 22,22% від загальної суми судового збору, а з відповідача ОСОБА_4 144,41 грн., що складає 33,33%.

Керуючись ст. 36, 38-40, 141, 247, 258-261, 351-354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_6 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати житлово-комунальних послуг в сумі 45326,94 грн.

Стягнути з з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 288,84 грн. з кожного по 96,28 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати житлово-комунальних послуг в сумі 22663,47 грн., а також судовий збір в сумі 144,41 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог позивачці відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_5 ;

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_6 ;

Третя особа: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована: АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_7 .

Повний текст рішення виготовлено 16.10.2025 року.

Суддя: С. В. Библів