Справа 524/7005/25
Провадження 2/524/4652/25
10.10.2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Лапік К.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна,
У червні 2025 року адвокатом Бутко Д.Г. в системі «Електронний суд» сформовано позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна.
Ухвалою суду від 16.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 04.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бутко Д.Г. позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав, викладених у позові.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідачу направлено засобами рекомендованого поштового зв`язку та повернуто на адресу суду з відміткою «адресат відсутній».
З матеріалів справи вбачається, що представнику ОСОБА_3 адвокату Більді В.В. 16.06.2025 року надано доступ до справи за допомогою електронного кабінету користувача ЄСІТС.
Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило.
За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8ст.178ЦПК України зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 28.12.2024 року згідно платіжної інструкції № М84С-9677-А203-СММТ від 28.12.2024 року ОСОБА_2 перераховано на рахунокНОМЕР_1 відкритий на ФОП ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 80 000 грн. з призначенням платежу «оплата за послуги у сфері компанування відеофільмів та програм».
За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ФОП ОСОБА_3 є компонування кіно- та відеофільмів, телевізійних програм.
Позивач стверджує, що вказані грошові кошти перераховані відповідачу платіжними інструкціями від 28.12.2024 року є помилково перерахованими, жодного договору між сторонами не укладалось, такі послуги фактично не надавались та документально не підтверджені.
26.05.2025 представником ОСОБА_2 адвокатом Бутко Д.Г. направлено ОСОБА_3 претензією про повернення 126 600,00 грн. як безпідставно набутих коштів, яка залишена без відповіді та задоволення.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
В статті 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Згідно зі статтею 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до частини першої статті 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже істотними умовами договору є: предмет договору, його ціна та строк надання послуг.
Оплата рахунку має здійснюватися на виконання досягнутих між сторонами домовленостей (вчинення правочину) та не може їх замінювати, навіть у випадку оплати рахунку, чи ототожнюватися з укладенням між сторонами договору у відповідності до вимог чинного законодавства.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 існували договірні відносини, щосторони укладали договір надання послуг, узгодили істотні умови такого договору, вели перемовини щодо нього. Сам факт оплати за рахунками не вказує на досягнення сторонами домовленостей щодо істотних умов договору.
Також, матеріали справи не містять документального підтвердження замовлення позивачем у відповідача послуг, зазначених у квитанціях (оплата за послуги у сфері компанування відеофільмів та програм) та надання відповідачем послуг позивачу вартістю 126 000 грн., зокрема актів примайння-передачі послуг.
Позивач заперечує факт замовлення та надання відповідачем послуг з компанування відеофільмів та програм.
Відповідачем на спростування правомірності набуття ним спірних коштів не надано жодних належних та допустимих доказів так і сплати податків з цих платежів.
Оскільки майно, а саме спірні грошові кошти у розмірі 126000 грн. набуті ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_2 не пов`язаний жодними договірними правовідносинами щодо такого майна без правової підстави на те, тому у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим.
За сукупністю встановлених судом обставин справи, які не спростовані відповідачем, зокрема щодо відсутності доказів укладення між сторонами договору надання послуг, здійснення позивачем перерахування на користь відповідача грошових коштів без належної на те правової підстави, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти у розмірі 126 000 грн.
Згідно п. 1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з огляду на те, що позов задоволено на користь позивача з відповідача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1266 грн.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно висновків, викладених в постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при встановленні розміру відшкодування витрат за надання правничої допомоги, крім іншого, мають бути враховані такі критерії як розумність розміру таких витрат, їх справедливість та пропорційність.
Матеріалами справи доводиться складання адвокатом позовної заяви, яка сформована та подана через систему «Електронний суд».
Також вбачається, що адвокат Бутко Д.Г. приймав особисту участь в 3 судових засіданнях в режимі відео конференції, 26.08.2025, 04.09.2025 та 02.10.2025 року загальною тривалістю 35 хвилин.
Враховуючи категорію розглянутої справи, ціну позову 126000 грн. беручи до уваги реальний обсяг наданої адвокатом правової допомоги та його участь в судових засіданнях, виходячи з засад розумності та співмірності,суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 5000 грн. буде співмірним та відповідатиме критерію розумності.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення безпідставно набутого майна задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в розмірі 126 000 грн., у повернення сплаченого судового збору 1266 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2

Суддя Олена Предоляк