ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/367/25 Номер провадження 22-ц/814/1825/25Головуючий у 1-й інстанції Солоха О.В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 лютого 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» про захист прав споживача.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду м.Києва.

Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю до іншого суду , суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі стосується послуг наданих юридичною особою, яка заходиться у м.Київ , зокрема положень договору який також був укладений в м.Київ, тому справа підлягає направленню за територіальною підсудністю до Голосіївського районного суду м.Києва.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною, висновки суду є помилковими, зроблені при неповноті встановлення фактичних обставин, з порушенням норм процесуального права. Просила ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 лютого 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спір виник за договором про надання фінансових послуг , укладеним з ТОВ «Маніфою», за яким позивач як споживач отримав від ТОВ «Маніфою», фінансові послуги, а тому на підставі ч.5ст.28 ЦПК України, справа підсудна Голосіївському районному суду м.Києва.

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч.2ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про передачу справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Згідно зстаттею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маніфою», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», про захист прав споживача.

У позові скаржник посилався на норми ЦК України, а також зокрема на Закону України «Про захист прав споживачів» та Закон України «Про споживче кредитування», обґрунтовуючи позов тим, що відповідач порушив її права як споживача фінансових послуг.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до п. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 28 ЦПК України підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів.

Верховний Суд в ухвалі від 02 липня 2018 року у справі № 552/9770/14-ц (провадження № 61-36739 ск18) вказав на те, що право вибору між судами, яким згідно із загальним правилом підсудності цивільних справ і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Приймаючи рішення про передачу справи на розгляд іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що спір має розглядатися саме за місцезнаходження юридичної особи (місцем укладення договору): м.Київ вул..Каземира Малевича , 86 Д, яке територіально знаходиться в Голосіївському районі.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

Спір, який ініціював позивач, безпосередньо пов`язаний з порушенням прав споживача, а предметом позову є визнання незаконними та скасування пунктів договору, а саме: визнати незаконними та скасувати п. 2.4.1, 2.4.2, 3.1 , у яких встановлюється процентна ставка та регулюються способи її застосування , відповідно до договору від 23 грудня 2023 року укладеного між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 за №6661045. Викласти п. 2.4.1, 2.4.2, 3.1 , у яких встановлюється процентна ставка та регулюються способи її застосування, відповідно до договору від 23 грудня 2023 року укладеного між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 за №6661045 відповідно до вимог п.5 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» у розмірі 1%.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач посилалася на положення Закону України «Про захист прав споживачів» вважаючи, що він є споживачем послуг, права якого порушено відповідачем.

Оскільки позивач обґрунтовує підстави позову Законом України «Про захист прав споживача», то відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України він вправі обрати підсудність розгляду даної спору, в тому числі і за зареєстрованим місцем свого проживання (перебування споживача).

Реалізуючи наведене право позивачка звернулася до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом про захист прав споживачів, обґрунтовуючи підсудність спору цьому суду тим, що має статус внутрішньо переміщеної особи та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 11.11.2022 №1633- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 9).

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню, та за правилами частини першої статті 5 цього Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Згідно зі сталою позицією Верховного Суду, зокрема, сформованою у справах № 409/2636/17 від 29.07.2019, № 607/5535/22 від 14.08.2024, особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Суд першої інстанції на зазначену норму процесуального права уваги не звернув та самостійно визначив підсудність справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Тому вказана справа підсудна Комсомольському міському суду Полтавської області .

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 лютого 2025 року про направлення справи за підсудністю скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов