Справа № 635/9990/24
Провадження № 2/635/1833/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року с-ще Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Літінської Г.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Південної міської ради Харківської області про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивачів.

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Бойко К.Б., звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до Південної міської ради Харківської області, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/12 частину житлового будинку Літера «А1» житловою площею 27,4 загальною площею 38,2 кв.м., за АДРЕСА_1 . А також просить визнати за нею право власності на 1/4 частину цього ж будинку в порядку набувальної давності.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , який прийняв спадщину 1/12 частину домоволодіння, в наслідок сумісного проживання із спадкодавцем, але не отримав за життя свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка була спадкоємцем після смерті її матері, ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка, ОСОБА_5 . У встановлений законом строк, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Гаражі Н.П. із заявою про прийняття спадщини. 14.02.2024 року позивачка отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вмотивовану відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . частина даного житлового будинку, який належав ОСОБА_5 , на підставі Договору купівлі-продажу №1549/4, посвідченого 17.08.1944 року Першою міською Харківською нотаріальною конторою, була подарована ним дочці ОСОБА_3 (договір дарування № 706 від 18.02.1955 року посвідчений Мереф`янською державною нотаріальною конторою). Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на частину вказаного житлового будинку. Спадкоємцями по закону після його смерті були: його дочка, ОСОБА_3 , син померлого, ОСОБА_6 та дружина померлого, ОСОБА_4 , які прийняли спадщину. Після смерті ОСОБА_4 , відкрилась спадщина на 1/6 частину спірного домоволодіння. Спадкоємцями за законом були ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Право власності на 4/6 частини домоволодіння ОСОБА_7 були оформлені, а на 1/12частину домоволодіння, після смерті ОСОБА_4 , позивачка просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом. В той же час свою вимогу на частину домоволодіння мотивує тим, що ані ОСОБА_6 , ані його спадкоємці, з моменту смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , своїм правом на спадщину не скористались, у домоволодінні не з`являлися, в ремонті, догляді та витратах на утримання домоволодіння участі не брали. В свою чергу позивачка доглядала за житловим будинком, сплачувала земельний податок, робила поточний ремонт, про що надає квитанції. Оскільки іншого способу ніж судового визнати право власності в такій ситуації неможливо, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Аргументи учасників справи.

09.07.2025 року від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої просить слухати справу у її відсутність та відсутність позивача за наявними у справі матеріалами, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала.

Від представника Південної міської ради Харківського району Харківської області відзиву на позовну заяву не надходило, у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, 08.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами в справі.

Рух справи.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16.09.2024 року позов ОСОБА_1 до Південної міської ради Харківської області про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за набувальною давністю, прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено дату проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 21.01.2025 року витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Гаражі Наталії Петрівни копію спадкової справи №55/2023, яка була відкрита після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 23.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

09.07.2025 року від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої просить слухати справу у її відсутність та відсутність позивача за наявними у справі матеріалами, позов підтримує у повному обсязі.

Від представника Південної міської ради Харківського району Харківської області відзиву на позовну заяву не надходило. 08.10.2025 року через підсистему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами в справі.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 видане 16 вересня 2022 року за актовим записом № 656, Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харковського Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася із житлового будинку будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 .

17 серпня 1944 року ОСОБА_5 , на підставі Договору купівлі-продажу №1549/4, посвідченого Першою міською Харківською нотаріальною конторою, набув у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 (до зміни адреси АДРЕСА_2 ).

Згідно архівних даних БТІ, 18 лютого 1955 року ОСОБА_5 подарував частину будинку своїй дочці ОСОБА_3 (договір дарування № 706 від 18.02.1955 року посвідчений Мереф`янською державною нотаріальною конторою).

Заповіту за життя ОСОБА_5 не складав.

спадкоємцями по закону після смерті ОСОБА_5 були: його дочка, ОСОБА_3 , син померлого, ОСОБА_6 та дружина померлого, ОСОБА_4 .

У відповідності до даних побудникової книги усі вони були зареєстровані разом із спадкодавцем на момент смерті. Заяв щодо відмови від спадщини подано ні ким із них не було.

Кожний із спадкоємців прийняв 1/6 частку від домоволодіння.

15 квітня 1960 помирає ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), яка прийняла, але за життя не оформила свої права на спадок у розмірі 1/6 частини вищевказаного домоволодіння.

ОСОБА_4 повторно заміж не виходила, інших дітей окрім ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які були з нею зареєстровані не мала.

Після її смерті відкрилася спадщина у розмірі 1/6 частки від вказаного домоволодіння. Тобто по 1/12 для кожного із спадкоємців.

25 березня 1994 року за реєст. № 1-874 державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Желтухіною Л.М., після смерті свого батька ОСОБА_5 , видане свідоцтво на право на спадщину на 1/6 частку Житлового будинку за №37 9.тридцять сім) з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою:

АДРЕСА_3 частина залишається відкритою для ОСОБА_6 , і ще 1/6 для ОСОБА_4 (яка на момент видачі свідоцтва вже померла, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на:

-частку домоволодіння, яка належала померлій на підставі договору дарування від 18 лютого 1955 року №706;

-1/6 частину вказаного домоволодіння, яка належала спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 25 березня 1994 року за реєст. № 1-874:

-1/12 частину вказаного домоволодіння, в якості спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яку фактично прийняла, але не оформила.

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 був її син, а мій батько, ОСОБА_2 .

08 червня 1999 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району, Харківської області за № 2-1113 видано свідоцтво про право на спадщину, згідно якому у власність ОСОБА_2 перейшли тільки частки, що були оформлені спадкодавицею у власність на своє ім`я. Тобто у власність ОСОБА_2 перейшли 4/6 частки вказаного домоволодіння.

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановлений законом строк, позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка складається із 1/12 частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адреси АДРЕСА_2 ), але отримала постанову у вчиненні нотаріальної дії, вмотивовану відсутністю документу, що посвідчує право власності мого батька на 1/12 частину домоволодіння, вмотивовану відсутністю документа, що б посвідчувала право власності спадкодавця на спадкове майно.

ОСОБА_6 у відповідності до записів в побудинковій книзі народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . Його батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Тобто на момент смерті спадкодавця ОСОБА_6 виповнилось повних 15 років і вважається таким, що прийняв спадщину.

ОСОБА_6 став законним власником 1/6 після смерті його батька, ОСОБА_5 , та 1/12 частини після смерті його матері ОСОБА_4 , що загальною сумою складає частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Із моменту смерті батька ОСОБА_6 , не здійснив дій, щодо оформлення спадкових прав на нерухомість.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихстаттею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 2 ст.1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності застосовуються норми Цивільного Кодексу Української РСР в ред. 1963 року.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР ( 1963 року), не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили у володіння (користування, розпорядження) спадковим майном.

Згідно ч.2 ст. 553 ЦК УРСР (в ред. 1963 року) спадкоємець за законом чи за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом 6 місяців з дня її відкриття.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно роз`яснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм Цивільного Кодексу 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З огляду на те, що у відповідності до Цивільного Кодексі УРСР 1922 року спадкоємці, які є в наявності, можуть вступити до управління майном, не чекаючи явки інших спадкоємців, які, своєчасно з`явившись, можуть витребувати свою частку спадкового майна, вважаю, що ОСОБА_3 , заволоділа частиною домоволодіння на законних підставах.

Тобто починаючи із 1956 року, обчислюється строк користування домоволодінням ОСОБА_3 , яка до своєї смерті, у 1997 році, проживала та законно користувалася домоволодінням, що підтверджується домовою книгою. Водночас із свого народження і до 2020 року користувався домоволодінням, сплачував земельний податок, її син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину після смерті своєї матері. Починаючи із 2020 року, у цьому домоволодінні проживає, та прописана, ОСОБА_1 , яка подала вчасно заяву про прийняття спадщини, та є законною спадкоємицею після смерті свого батька, що встановлено нотаріусом, під час перевірки документів поданими нею із заявою, про прийняття спадщини.

З огляду на вищевказане, набувальна давність не переривалася впродовж строку з 1956 року і до сьогодні.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України).

Враховуючи викладене, у суду є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Південної міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за набувальною давністю.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.12,81,200, 206, 247,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Південної міської ради про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в порядку спадкування та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за набувальною давністю-задовольнити.

Визнати, за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_8 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/12 частину домоволодіння, що складається із житлового будинку літ «А-1» загальною площею 38,2 м2, житловою площею 27,4 м2 1944 року побудови, відкритої веранди літ «а», огорож № 1 і № 2.

Визнати, за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку набувальної давності право власності на 1/4 частину домоволодіння, що складається із житлового будинку літ «А-1» загальною площею 38,2 м2, житловою площею 27,4 м2 1944 року побудови, відкритої веранди літ «а», огорож № 1 і № 2.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою АДРЕСА_4 ;

представник позивача адвокат Бойко Карина Борисівна, Харківська область, Харківський район, сел. Коротич, провул. Вишневий, 32;

відповідач: Південна міська рада Харківської області, , місце знаходження 62461, Харківська область, Харківський район, м. Південне, вул. Космічна, 82.

Суддя О.В.Назаренко