Справа №403/182/25 провадження № 2/403/284/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року с-ще Устинівка

Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Муляві В.В.,

з участю:

представника позивача Пилипчука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі по тексту рішення - ТОВ «Факторинг Партнерс») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останньої заборгованості за договором в загальному розмірі 63946 грн. 01 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 12924 грн. 40 коп.; за нарахованими процентами - 41621 грн. 61 коп. та за пенею та/або штрафами - 9400 грн. 00 коп..

Позов обгрунтовується тим, що 07 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», як кредитодавцем, та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір №7661051, за яким кредитодавець надає позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування на його поточний рахунок кредит у сумі 17500,00 грн. строком на 350 днів з нарахуванням процентів у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 2,2 % в день та застосовується в межах строку кредиту, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Вказаний кредитний договір був укладений сторонами відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом його підписання відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, а також заміну у порядку укладення договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року сторони кредитора у договорі №7661051 від 07 березня 2024 року з ТОВ «Авентус Україна» на ТОВ «Факторинг Партнерс», позивач прохав стягнути із ОСОБА_1 на його користь зазначену вище суму заборгованості.

З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн..

З урахуванням відмови суду у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Глушко З.В. про поновлення строку для подання нею відзиву на позовну заяву за відсутності поважних причин пропуску цього строку, розгляд цивільної справи відповідно до положень ст.178 ЦПК України здійснений за наявними матеріалами.

Враховуючи вирішення судом справи за наявними матеріалами судом також не прийнята до розгляду подана представником позивача відповідь на відзив, як така, що подана передчасно (до вирішення судом заяви про поновлення строку для подання відзиву).

ІІ. Заяви та клопотання.

Представник позивача, згідно з викладеним в прохальній частині позовної заяви клопотанням, прохав суд розгляд справи проводити за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с.5 зворот).

Згідно поданого 09 липня 2025 року клопотання представник позивача прохала відкласти розгляд справи на іншу дату (а.с.101).

28 серпня 2025 року представником позивача подана заява про відкладення судового засідання на іншу дату (ас.125).

22 серпня 2025 року представником позивача подана заява про забезпечення його участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобі (а.с.137-138).

Представник відповідача - адвокат Глушко З.В. у прохальній частині поданого до суду 12 червня 2025 року відзиву на позову заяву, прохала суд поновити їй строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с.82-84).

Представник позивача у прохальній частині поданої до суду відповіді на відзив прохала суд поновити строк на подачу відповіді на відзив та долучити її до матеріалів справи (а.с.89-93).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05 травня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.55-56).

Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення його участі в судовому засіданні 02 жовтня 2025 року в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с.142).

Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву та заяви представника позивача про поновлення строку для подання відповіді на відзив (а.с.144-145).

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

07 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як товариством, та ОСОБА_1 , як споживачем, був укладений договір №7661051 про надання споживчого кредиту (далі - Договір, кредитний договір, договір №7661051), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі шляхом його підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора А9750 (розділ 10 «Реквізити та підписи сторін» Договору) (а.с.7-15).

Укладення сторонами 07 березня 2024 року кредитного договору в електронному вигляді відповідає умовам пунктів 9.2, 9.6 Договору, якими визначено, що: 1) договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін; 2) договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони товариства електронним підписом, споживачу в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «CreditPlus» для ознайомлення та підписання; 3) договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу та направляється споживачу на номер його мобільного телефону; 4) введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору.

Згідно умов укладеного Договору (пункти 1.2, 1.3, 1.4, 2.1) ТОВ «Авентус Україна» надає відповідачу ОСОБА_1 строком на 350 днів (строк кредиту) у безготівковій формі грошові кошти (кредит) в сумі 17500,00 грн. шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , а відповідач зобовязується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обовязки, передбачені Договором.

За змістом пунктів 1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.7.2, 2.2, 2.4 Договору: 1) періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів; 2) стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4 цього Договору; 3) знижена процентна ставка 1,65 % в день застосовується у разі, якщо споживач до 01 квітня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту; 4) стандартна процентна ставка з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки - 2,16 % в день; 5) дата надання кредиту: 07 березня або 08 березня 2024 року; 5) кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п.2.1 Договору.

Згідно з Додатком №1 до Договору - Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), виходячи із припущення, що позичальник виконає свої обовязки на умовах та у строки, визначені в Договорі, повернення відповідачем ОСОБА_1 кредиту здійснюється шляхом внесення нею щомісячних платежів за період з 01 квітня 2024 року по 20 лютого 2025 року, в розрізі кожного платежу, який включає платіж процентів за користування кредитом в розмірі по 9625,00 грн. на кожну наступну дату платежу, крім першого платежу в сумі 7218,75 грн. (а.с.100а).

09 березня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як товариством, та ОСОБА_1 , як споживачем, була укладена додаткова угода до договору №7661051 про надання споживчого кредиту від 07 березня 2024 року (далі - додаткова угода), яка згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» була вчинена в електронній формі шляхом її підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора С3054, та в якій сторони домовились збільшити суму кредиту на 1300,00 грн. та у звязку з цим внести зміни, зокрема, до п.1.1 Договору, виклавши його в новій редакції, а саме: сума кредиту (загальний розмір) складає 18800,00 грн. (п.9 «Реквізити та підписи сторін») (а.с.97-99).

Відповідач своїм електронним цифровим підписом підтвердила також отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, викладені у паспорті споживчого кредиту, що були надані їй до укладення додаткової угоди щодо збільшення суми кредиту до договору №7661051 про надання споживчого кредиту від 07 березня 2024 року (стандартизована форма) (а.с.16-17).

07 березня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» на виконання умов кредитного договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 17500 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 за № НОМЕР_2 , що відповідає сумі кредиту, способу його надання та реквізитам електронного платіжного засобу позичальника, зазначеним в пункті 2.1 укладеного між сторонами Договору (а.с.18).

09 березня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» на виконання умов додаткової угоди було здійснено переказ грошових коштів в сумі 1300 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 за № НОМЕР_2 , що відповідає сумі, на яку було збільшено кредит, способу його надання та реквізитам електронного платіжного засобу позичальника, зазначеним в укладеній між сторонами додатковій угоді (а.с.19).

27 січня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) був укладений договір факторингу №27.01/25-Ф, за яким фактор зобовязується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобовязань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобовязання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобовязань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, що є невідємною частиною договору. Перехід від клієнта що фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників для другу, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (пункти 1.1, 1.2) (а.с.29-33).

Акт прийому-передачі боржників для друку до договору факторингу №27.01/25-Ф був підписаний його сторонами 27 січня 2025 року (а.с.100б).

Як вбачається із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року, ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №7661051 від 07 березня 2024 року на загальну суму заборгованості 63946,01 грн. (а.с.35-37, 38).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 26 січня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 63946 грн. 01 коп., з яких: основний борг - 12924 грн. 40 коп., заборгованість за процентами - 43637 грн. 07 коп. та штраф в сумі 9400 грн. 00 коп., нарахований за період з 26 квітня по 16 червня 2024 року. Сума внесених відповідачем коштів на оплату процентів становить 15557 грн. 10 коп. (а.с.20-27).

Під час судового розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення нею 11 квітня 2024 року кредитного договору та додаткової угоди до нього, а також отримання кредитних грошових коштів у визначеному ними розмірі.

Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду також надано не було.

Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі.

За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону.

Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону).

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Судом встановлено, що договір №7661051 про надання споживчого кредиту від 07 березня 2024 року був підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора А9750, отриманого нею на номер мобільного телефону у вигляді смс-повідомлення, що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами.

Додаткова угода до вказаного кредитного договору була підписана 09 березня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора С3054.

В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання нею зазначених одноразових ідентифікаторів у виді смс-повідомлення, укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього було б технічно неможливим.

Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19.

Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» щодо здійснення саме відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора А9750 та додаткової угоди за допомогою одноразового ідентифікатора С3054 суду надано не було.

Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів .

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором вбачається, що сума заборгованості, яку позивач прохає стягнути з відповідача, становить: за кредитом (основний борг) - 12924,40 грн., за процентами - 41621,61 грн..

Наведений позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» розмір заборгованості ОСОБА_1 щодо суми заборгованості за тілом кредиту та процентам за користування ним (враховуючи принцип диспозитивності, тобто розгляд справи судом в межах заявлених позивачем вимог), відповідає умовам укладеного сторонами договору, в тому числі:

1) нарахування процентів в період з 07 березня по 08 березня 2024 року за зниженою процентною ставкою 1,65% в день (пункт 1.5.2 Договору), що становить 288,75 грн. (1,65% від 17500,00 грн.) з урахуванням внесення відповідачем до закінчення першого платіжного періоду суми не менше суми першого згідно з графіком платежів (сплачено 7712,10 грн.), що становить в загальній сумі 577,50 грн. (2 дні х 288,75 грн.);

2) нарахування з 09 березня 2024 року по 28 березня 2024 року процентів за зниженою процентною ставкою 1,65% в день з урахуванням збільшення суми кредиту до 18800,00 грн., що становить 310,20 грн. (1,65% від 18800,00 грн.) та в загальній сумі 6204,00 грн. (20 днів х 310,20 грн.).;

3) нарахування з 29 березня по 31 березня 2024 року процентів за зниженою процентною ставкою 1,65% в день з урахуванням сплати відповідачем 930,60 грн. на погашення основного боргу, що становить 294,85 грн. (1,65% від 17869,40 грн. (18800,00 грн. - 930,60 грн.)), що становить в загальній сумі 884,55 грн. (3 дні х 294,85 грн.);

4) загальний розмір процентів, нарахованих за зниженою ставкою, становить 7666,04 грн. (577,50 грн. + 6204,00 грн. + 884,55 грн.);

5) нарахування з 02 квітня по 21 липня 2024 року (в межах строку кредитування, визначеного в п.1.4 Договору) процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 2,20% в день (пункт 1.5.1 Договору), що становить 393,13 грн. (2,20% від 17869,40 грн.) та в загальній сумі 43637,43 грн. (111 днів х 393,13 грн.);

6) виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, судом враховується розмір процентів, нарахованих за зниженою процентною ставкою - 7666,04 грн. та нарахованих за стандартною ставкою - 43637,07, який був визначений позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс», а всього на суму 51303,11 грн.;

7) відповідачем ОСОБА_1 було сплачено процентів на загальну суму 9681,50 грн.;

8) заборгованість за процентами за користування кредитом складає 41621,61 грн. (51303,11 грн. - 9681,50 грн.).

При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання, приходить до висновку, що відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання нею зобовязань за кредитним договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності кредитного договору №7661051 від 07 березня 2024 року та додаткової угоди до нього від 09 березня 2024 року, укладених між нею первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна», а також договору факторингу №27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс».

Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними.

Отже, набуття позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги заборгованості за кредитним договором №7661051 від 07 березня 2024 року (з урахуванням додаткової угоди до нього) у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Судом враховується, що у даній справі відповідач здійснювала часткове виконання умов договору шляхом внесення грошових сум на погашення кредитної заборгованості (зокрема, на оплату процентів: 28.03.2024 - 6781,50 грн. та 22.04.2024 - 2900,00 грн., а також на оплату основного боргу: 28.03.2024 - 930,60 грн., 14.10.2024 - 4945,00 грн.); кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії позивача, як фінансової установи, щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитом і її розміру.

На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобовязань за договором №7661051 про надання споживчого кредиту від 07 березня 2024 року (з урахуванням додаткової угоди до нього від 09 березня 2024 року) щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом) у розмірах та строки, передбачені цим договором, та приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за тілом кредиту в сумі 12924 грн. 40 коп. та процентами за користування ним в сумі 41621 грн. 61 коп., а всього в загальному розмірі 54546 грн. 01 коп..

Щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за пенею та /або штрафами (так зазначено в позовній заяві) в розмірі 9400 грн. 00 коп. суд приходить до наступного висновку.

На обгрунтування підстав стягнення з відповідача пені та/або штрафів представник ТОВ «Факторинг Партнерс» у поданій до суду позовній заяві посилається на ст.625 ЦК України, згідно з якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором №7661051 від 07 березня 2024 року (з урахуванням додаткової угоди до нього від 09 березня 2024 року) відповідачу 26 квітня 2024 року був нарахований штраф в сумі 525,00 грн., в період з 27 квітня 2024 року по 15 червня 2024 року - штраф в сумі по 175,00 грн. щоденно та 16 червня 2024 року - штраф в сумі 125,00 грн., що відповідає сумам штрафу, визначених в пунктах 6.4.1 та 6.4.2 кредитного договору.

Разом з тим, відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Крім того, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На час розгляду справи в суді положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними.

Воєнний стан був введений в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, неодноразово був продовжений і діє на даний час.

Зазначена обставина є загальновідомою та не потребує доказування (ч.3 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.

Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч.2 ст.4 ЦК України).

Отже, ч.2 ст.4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).

Також Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23, від 12 лютого 2025 року №758/5318/23), згідно яких тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;

(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання).

Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З огляду на викладене, враховуючи дату укладення сторонами по справі кредитного договору №7661051 - 07 березня 2024 року та додаткової угоди до нього - 09 березня 2024 року тобто під час дії в Україні воєнного стану, відповідач ОСОБА_1 звільняється від сплати неустойки за даним договором, а нарахована неустойка у формі штрафу (та/або пені), що передбачена відповідним договором, підлягає списанню кредитодавцем.

Отже, правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача ОСОБА_1 пені та/або штрафу в сумі 9400 грн. 00 коп., як складової частини заборгованості за кредитним договором, відсутні, а тому позов ТОВ «Факторинг Партнерс» в цій частині задоволенню не підлягає.

VI. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулась до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.1).

З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «Факторинг Партнерс» кошти по сплаті судового збору в розмірі 2066 грн. 31 коп. (2422 грн. 40 коп. (100%) - 356 грн. 09 коп. (14,699901%), при цьому 14,699901% = 9400 грн. 00 коп. (сума пені (штрафу), у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).

У поданій до суду позовній заяві представником ТОВ «Факторинг Партнерс» зазначено про стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн..

На підтвердження зазначеного розміру понесених ТОВ «Факторинг Партнерс» витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача були надані копії: 1) договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс», як клієнтом, та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В., яким передбачено обов`язок клієнта оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги, факт надання яких підтверджується актом про надання юридичної допомоги (а.с.42-43); 2) прайс-листа адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» (а.с.44); 3) заявки на надання юридичної допомоги №741 від 01 лютого 2025 року, в якій визначена вартість наступних послуг: надання усної консультації з вивченням документів (2 години) - 4000,00 грн., виходячи з вартості одиниці виміру 2000,00 грн., та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (4 години) - 12000,00 грн., виходячи з вартості одиниці виміру 3000,00 грн. (а.с.45); 4) витягу з акту №5 про надання юридичної допомоги від 01 лютого 2025 року, з якого вбачається перелік та вартість наданих послуг, пов`язаних з відповідачем ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів - 2 години вартістю 4000,00 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 4 години вартістю 12000,00 грн. (а.с.46).

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Глушко З.В. зроблено заяву про недоведеність позивачем належними письмовими доказами понесених витрат на правову допомогу, внаслідок чого вони не підлягають задоволенню. Одночасно також зазначено про те, що у разі неприйняття судом до уваги зазначених заперечень відповідача, витрати ТОВ «Факторинг Партнерс» на правову допомогу підлягають зменшенню у п`ять разів, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат та віднесення даної справи до категорії справ незначної складності (а.с.84).

Також представником відповідача - адвокатом Глушко З.В. заявлено про стягнення з ТОВ «Факторинг Партнерс» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн., на підтвердження яких до суду подано копії: 1) договору про надання правової допомоги від 02 червня 2025 року, укладеного між ОСОБА_1 , як клієнтом, та адвокатом Глушко З.В. з визначенням розміру гонорару в сумі 13000,00 грн. (а.с.85); 2) розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу справі №403/182/25 за позовом ТОВ «Факоринг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме: консультації, ознайомлення з матеріалами справи та правовий аналіз додатків до позовної заяви, перевірка розрахунку заборгованості, роз`яснення клієнту норм законодавства у спорі, узгодження правової позиції (2,5 години) - 5000,00 грн, виходячи з вартості 1 години - 2000,00 грн.; складання та подача до суду відзиву на позовну заяву (4 години) - 8000,00 грн., виходячи із вартості 1 години - 2000,00 грн. (а.с.86); 3) акту №403/182/25 виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги від 02 червня 2025 року (а.с.86 зворот); 4) квитанції №250612-1 від 12 червня 2025 року про прийняття адвокатом Глушко З.В. від ОСОБА_1 гонорару у сумі 13000,00 грн. (а.с.87).

В судовому засіданні представник позивача прохав стягнути на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» понесені витрати на правничу допомогу в сумі 16000,00 грн. та заперечив щодо стягнення на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 13000,00 грн., заявлених до стягнення її представником - адвокатом Глушко З.В..

В судове засідання по розгляду справи відповідач ОСОБА_1 та її представник не з`явились. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, повязаних із наданням правничої допомоги у даній справі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України).

У разі недотримання цих вимог суд відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом правового висновку, викладеного в постанові Великої палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У постанові від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 Верховний Суд зазначив про те, що аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів враховує, що адвокат - це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 24-26), від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (пункт 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обгрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (див. постанова Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі №94/2355/21).

З наданого представником позивача витягу з акту №5 про надання юридичної допомоги від 01 лютого 2025 року, вбачається вартість наданих адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» послуг: 1) усна консультація з вивченням документів - 4000,00 грн. за 2 години часу та 2) складання позовної заяви - 12000,00 грн. за 4 години часу.

Разом з тим, спір по справі не є складним; позовна заява містить посилання виключно на норми чинного законодавства та зміст кредитного договору, що, як наслідок, не потребувало від адвокатського обєднання в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. проведення порівняльного аналізу цих правових норм, ознайомлення з практикою суду касаційної інстанції та витрачання у звязку з цим значного часу для визначення способу захисту права ТОВ «Факторинг Партнерс», як позивача, та обгрунтування правових підстав позову, а тому суд приходить до висновку про достатність витрачання адвокатським обєднанням в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. 1,5 години часу для надання позивачу усної консультації та вивчення документів, обсяг яких не є значним, вартість якої, виходячи із засад розумності та співмірності із ціною позову, визначається судом в розмірі 1500,00 грн. (1000,00 грн. за 1 годину) та 2 годин для складання позовної заяви, вартість яких, виходячи зі складності справи, визначається судом в розмірі 4000,00 грн. тобто 2000,00 грн. за годину, що в цілому складатиме 5500,00 грн..

З огляду на викладене, обсяг юридичної роботи адвокатського обєднання «Лігал Ассістанс»в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В. не можна вважати значним; вартість такої роботи у загальному розмірі 16000,00 грн. є завищеною, належним чином не обгрунтованою, а тому суд, враховуючи заперечення представника відповідача щодо розміру заявлених ТОВ «Факторинг Партнерс» до стягнення витрат на правничу допомогу та часткового задоволення позову, приходить до висновку, що розмір витрат позивача на правничу допомогу має становити 4691,51 грн. (5500,00 грн. - 808,49 грн. (14,699901%), де 14,699901% = розміру заборгованості, у стягненні якої позивачу було відмовлено).

З наданого представником відповідача акту №403/182/25 виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги від 02 червня 2025 року вбачається визначення адвокатом Глушко З.В. вартості часу, витраченого нею на: 1) консультації, ознайомлення з матеріалами справи, правовий аналіз додатків до позовної заяви, перевірку розрахунку заборгованості, роз`яснення клієнту норм законодавства у спорі та узгодження правової позиції в сумі 5000,00 грн. за 2,5 години часу; 2) складання та подачу до суду відзиву на позовну заяву в сумі 8000,00 грн. за 4 години часу.

Разом з тим, включена адвокатом Глушко З.В. до вартості витрат на правничу допомогу послуга з узгодження правової позиції не є необхідною в контексті даної справи; надання роз`яснень клієнту норм законодавства не підтверджено належними доказами; ознайомлення з матеріалами справи та перевірка розрахунку заборгованості охоплюється змістом такої послуги як правовий аналіз додатків до позовної заяви, обсяг яких не є значним, а тому суд приходить до висновку про достатність витрачання адвокатом Глушко З.В. 1,5 години часу для консультації клієнта та правового аналізу додатків до позовної заяви, вартість яких визначається судом у сумі 1500,00 грн. (1000,00 грн. за 1 годину).

Також, враховуючи зміст та обсяг підготовленого представником відповідача відзиву на позовну заяву, суд приходить до висновку про достатність витрачання адвокатом Глушко З.В. 2 годин часу для його підготовки та подання до суду через підсистему «Електронний суд», та визначає їх вартість у сумі 3500,00 грн. (1750,00 грн. за 1 год.).

З огляду на викладене розмір витрат відповідача на правничу допомогу в цілому становить 5000,00 грн..

Враховуючи часткове задоволення позову та наявні заперечення представника позивача щодо стягнення на користь відповідача ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 13000,00 грн., суд приходить до висновку, що розмір витрат відповідача на правничу допомогу, який підлягає стягненню з позивача, має становити 735,00 грн. (14,699901%), де 14,699901% = розміру заборгованості, у стягненні якої позивачу було відмовлено).

Відповідно до положень ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З огляду на викладене, враховуючи покладення судових витрат на правничу допомогу на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку про зобов`язання відповідача ОСОБА_1 , на яку покладено більшу суму цих судових витрат, сплатити позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» різницю в сумі 3956 грн. 51 коп. (4691 грн. 51 коп. - 735 грн. 00 коп.) та у зв`язку з цим звільнити сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором №7661051 про надання споживчого кредиту від 07 березня 2024 року в загальній сумі 54546 грн. 01 коп. (п`ятдесят чотири тисячі п`ятсот сорок шість гривень одна копійка).

В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» в порядку розподілу судових витрат судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2066 грн. 31 коп. (дві тисячі шістдесят шість гривень тридцять одна копійка).

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» в порядку розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3956 грн. 51 коп. (три тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість гривень п`ятдесят одна копійка).

Звільнити сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Повне ім`я та найменування сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: вул.Ґедройця Єжи, буд.№6, офіс 521 м.Київ, поштовий індекс 03150, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 42640371.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , зазначений в позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 07 жовтня 2025 року.

Суддя С.Ю.Атаманова