Справа № 302/745/25
Провадження № 2/302/332/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Готри В. Ю., з участю секретаря судового засідання Царь О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Синевирська сільська рада Хустського району Закарпатської області, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів,

у с т а н о в и в:

У червні 2025 року Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Синевирська сільська рада Хустського району Закарпатської області, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Позов обґрунтовано тим, що протоколом про адміністративне правопорушення від 03.09.2023 за № 005527 установлено, що 03.09.2023 близько 14:30 ОСОБА_1 , перебуваючи на річці Чорна Ріка здійснював лов риби на спінінг в період нересту риб, внаслідок чого зловив рибу річкову «форель » - 3 шт, що призвело до її знищення, чим порушив пункт 3 розділу II Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700, зі змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 22.11.2022 № 924, які діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме додатком 3 до Правил любительського рибальства (пункт 3 розділу II). Своїми діями ОСОБА_1 порушив Правила любительського рибальства та завдав шкоди рибному господарству, стаття 63 Закону України «Про тваринний світ», відповідальність за вказане правопорушення передбачена ч. 3 ст. 85 КУпАП.

Унаслідок своїх дій ОСОБА_1 завдав рибному господарству України шкоду на суму 21 675 гривень.

Підпунктом 8 пункту 2 розділу III Правил любительського і спортивного рибальства передбачено, що рибалка зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну водним біоресурсам внаслідок порушення цих Правил, у порядку та розмірах, визначених законодавством.

Розмір шкоди заподіяної ОСОБА_1 через незаконного добування (знищення) цінних видів водних біоресурсів, проведено відповідно до Додатку 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2012 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення. Згідно з обґрунтованого розрахунку розміру шкоди, завданої рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства та охорони водних біоресурсів від 02.10.2023 складає 21 675 гривень.

Посилаючись на наведені вище обставини просило стягнути зі ОСОБА_1 майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, у розмірі 21 675,00 грн, яку необхідно сплатити на користь Синевирської територіальної громади за реквізитами: ГУК у Зак. обл/Синевирська тг/24062100, ЄДРПОУ - 37975895, р/р UА0007427, призначення платежу: 24062100, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства гро охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. А також стягнути зі ОСОБА_1 на користь Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області (р/р UА0097509 в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО - 820172, ЄДРПОУ - 40868514) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00 гривень.

Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.06.2025 відкрито провадження у справі за цим позовом Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській областіза правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.26, 27).

Своїм правом подати відзив на позов відповідач ОСОБА_1 не скористався.

Представник позивача у судове засідання не з`явився повторно, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, однак подав до суду клопотання від 25.06.2025 про розгляд цієї справи за відсутності сторони позивача (а.с.44-46).

Відповідач ОСОБА_1 та його представниця-адвокатка Кухта О. В. також у судове засідання не з`явилися вкотре, хоча повідомлялися належним чином про дату, час і місце розгляду справи (а.с.34,56,57,64,70). Причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи, призначеної на 08.10.2025 о 13:30 год, не подавали.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області теж не з`явився в судове засідання, однак подав до суду 10.06.2025 заяву, в якій просив розгляд справи провести без участі представника цієї сільської ради та вирішити справу за наявними у ній матеріалами (а.с.35-37).

З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності учасників справи за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини у справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для справи, суд зазначає таке.

Судом установлено, що відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення № 005527 від 05.09.2023, ОСОБА_1 03 вересня 2023 року близько 14:30, перебуваючи на річці Чорна Ріка на околиці с. Синевир, здійснював лов риби на один спінінг в період заборони вилову форелі (нерест), внаслідок чого незаконно зловив рибу річкову «форель струмкова» - 3 штуки, що призвело до її знищення, чим порушив підпункт 1 пункту 3 розділу II Правил любительського рибальства, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 85 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виду штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.7).

Унаслідок цих дій ОСОБА_1 завдав рибному господарству України шкоду на суму 21 675 гривень.

Підпунктом 8 пункту 2 розділу III Правил любительського рибальства, рибалка зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну водним біоресурсам внаслідок порушення цих Правил, у порядку та розмірах, визначених законодавством.

Розмір шкоди заподіяної ОСОБА_1 внаслідок незаконного вилову, добування або знищення цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, визначено відповідно до такс Додатку 1, постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2012 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», яка діяла на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з обґрунтованим розрахунком розміру шкоди, завданої рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства та охорони водних біоресурсів від 02.10.2023 розмір шкоди, завданої ОСОБА_1 , рибному господарству складає 21 675 гривень (а.с.11).

Закарпатським рибоохоронним патрулем ОСОБА_1 направлено рекомендованим листом претензію від 06.11.2023 № 1-2-16/916-23 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у сумі 21 675 грн для досудового врегулювання спору (а.с.17-19).

Однак установлено, що підтвердження сплати коштів (копія квитанції) до Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, установлених законодавством.

Згідно з положеннями статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Відповідно ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як кореспондують частини перші ст. 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII).

Отже, з огляду на наведене вище суд доходить висновку, що позивач довів поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свої вимоги, а відтак позов підлягає до задоволення повністю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1, пункту 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

За таких обставин з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача понесені останнім у справі судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 гривень (а.с.1).

Керуючись статтями 76-81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Синевирська сільська рада Хустського району Закарпатської області, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Синевирської територіальної громади майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, у розмірі 21 675,00 (двадцять одну тисячу шістсот сімдесят п`ять) гривень, яку необхідно сплатити за реквізитами: ГУК у Зак. обл/Синевирська тг/24062100, ЄДРПОУ - 37975895, р/р UА0007427, призначення платежу: 24062100, грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства гро охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області (р/р UА0097509 в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО - 820172, ЄДРПОУ - 40868514) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 08.10.2025.

Учасники справи:

Позивач: Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Закарпатській області, місце знаходження: вул. Гойди, 8, м. Ужгород, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Третя особа: Синевирська сільська рада Хустського району Закарпатської області, місце знаходження: с. Синевир, 1066, Хустського району Закарпатської області, .

Суддя В. Ю. Готра