Провадження № 2/163/422/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючої судді Гайдук А.Л.,

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача 10560,00 гривень заборгованості за кредитним договором № 193820 від 21 травня 2021 року.

Вимоги обґрунтовано тим, що кредитний договір № 193820 відповідач ОСОБА_1 21 травня 2021 року уклав із ТОВ «ЗАЙМЕР». За умовами договору відповідачу наданий кредит в сумі 2000,00 грн на 30 днів під 2% в день або 730% річних. Право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на підставі укладеного 17 лютого 2022 року із ТОВ «ЗАЙМЕР» договору факторингу. Станом на 16 квітня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 10560,00 грн, з яких: 2000,00 грн по кредиту, 8560,00 грн прострочених відсотків.

Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 29 липня 2025 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали відповідач отримав 13 серпня 2025 року.

У строк, визначений судом в ухвалі від 29 липня 2025 року, відповідач відзиву на позов не подав.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами.

Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини.

21 травня 2021 року ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансового кредиту № 193820 в порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію».

Договір укладений на таких умовах:

п.1.1 Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

п.1.2 Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 19.06.2021. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому випадку договір діє до повного його виконання сторонами.

п.1.3 За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу.

п.2.3. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої заборгованості.

17 лютого 2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-17/02/2022, за яким ТОВ «ЗАЙМЕР» передало (відступило) ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, до нього включений боржник ОСОБА_1 за договором № 193820 від 21.05.2021 із заборгованістю в загальній сумі 10560,00 грн, з яких: 2000,00 грн - виданого кредиту, 8560,00 грн відсотків.

14 квітня 2025 року ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на адресу відповідача надіслало вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором в загальній сумі 10560,00 грн із зазначенням банківських реквізитів для перерахування заборгованості.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.ст.202, 205, 207, 626, 639 ЦК України договір, як різновид правочину, вважається таким, що вчинений у письмовій (електронній) формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і надалі Закон в редакції на дату укладення кредитного договору у цій справі 03.12.2021) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законо-давства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Кредитний договір № 193820 відповідач ОСОБА_1 21 травня 2021 року уклав із ТОВ «ЗАЙМЕР» через інформаційно-телекомунікаційну систему, підписав одноразовим ідентифікатором AV1115.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування.

На виконання умов договору 21.05.2021 року позикодавець здійснив переказ на рахунок відповідача кредиту у сумі 2000 грн., платіжна інструкція A410474B48758CLY193820TI325784.

Стороною позивача до позовної заяви додано належним чином завірені копії договору про надання фінансового кредиту та договору факторингу, що підтверджує його право вимоги до відповідача.

Відповідач своїх зобов`язань за умовами кредитного договору не виконував, відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 193820 від 21.05.2021, станом на 16.04.2025 року у нього виникла заборгованість в сумі 10560,00 грн, а саме: по тілу кредиту в сумі 2000,00 грн та по відсотках - 8560,00 грн. Розмір заборгованості по тілу кредиту відповідає умовам кредитного договору, відповідачем ні первинному кредитору, ні новому кредитору (позивачу) не повернуто, тому підлягає стягненню у відповідності до ст.1054 ЦК України.

Заявлена до стягнення сума заборгованості по процентах в повній мірі узгоджується із пунктами 1.3 та 2.3 договору, які визначають строки нарахування процентів, тому є підставною та також підлягає стягненню у повному обсязі.

Відповідач заявленої до стягнення суми заборгованості не заперечив і не спростував.

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в установлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

У позовній заяві та заяві про компенсацію судових витрат представник позивача також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10500,00 грн.

На підтвердження цієї вимоги представник позивача до заяви про компенсацію судових витрат додав: договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладений між адвокатом Пархомчуком С.В. та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»; акт про отримання правової допомоги від 04.08.2025; рахунок від 04.08.2025; платіжну інструкцію № 3 9495 від 04.08.2025 на суму 10500 грн.

Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України.

Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Окрім положень ЦПК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слід врахувати те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників, досить незначну ціну позову, обсяг наданих адвокатом реальних послуг, а також типовість самої справи.

У зв`язку із цим та враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, суд дійшов висновку про явне завищення заявленої суми правової допомоги, тому вважає необхідним її зменшити до 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» кредитну заборгованість за договором № 193820 від 21 травня 2021 року в загальній сумі 10560 (десять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, з яких:

2000 (дві тисячі) гривень основної суми кредиту;

8560 (вісім тисяч п`ятсот шістдесят) гривень відсотків.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору та 2000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складання може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду.

Інформація про сторін:

позивач - ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ»; місце знаходження - вулиця Кирилівська, буд.82, офіс 7, місто Київ; ;

відповідач ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук