Справа № 339/180/25
Номер провадження 2/350/550/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 жовтня 2025 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.М.,
секретаря судового засідання Маєвської С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,
з участю сторін цивільної справи:
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідачки ОСОБА_3 ,
суд, -
І. Стислий виклад позицій сторін:
В обгрунтування позовних вимог позивач зіслався на те, що з 01.05.1999 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі від якого у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне сумісне життя з відповідачкою не склалося тому рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.10.2003 року шлюб між ними було розірвано. Згідно рішення Болехівського міського суду від 22.04.2013 року з нього стягнуто аліменти на утримання дітей на користь відповідачки в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітків (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В подальшому вищезазначений розмір аліментів зменшено на підставі рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 22.08.2022, встановлено їх в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітків (доходів) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.
У вересні 2021 року у зв`язку з погіршення стану здоров`я він повернувся з Республіки Польща, де перебував на заробітках. Після детального обстеження в Інституті очних хвороб і тканинної терапії ім. Філатова в м. Одесі, йому встановили діагноз «Злоякісне новоутворення судинної оболонки (онкозахворювання)». У вересні 2021 року, жовтні 2021 року та лютому 2022 року йому було проведено три операції на очі, після яких в нього різко впав зір, у зв`язку з чим він отримав 2 групу інвалідності та оформив пенсію по інвалідності.
Зазначив, що з кінця вересня 2021 року за станом здоров`я не може працювати, єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, у зв`язку з чим він не має можливості погасити виниклу заборгованість по аліментах. Крім цього вказав, що він добровільно надавав грошові кошти на утримання дітей, в тому числі і на навчання сина ОСОБА_6 в університеті, і в нього не було жодних претензій до відповідачки щодо несплати нею половини вартості за освітні послуги їхнього сина.
Вважає, що стягнення з нього заборгованості по аліментах на даний час є безпідставним, оскільки його діти досягли повноліття, мають свої доходи, також змінився його матеріальний стан та погіршився стан здоров`я, а тому наявні всі підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, а сам розмір заборгованості по аліментах має бути скасований.
Не сплачуючи аліменти за 2021 2023 роки, весь тягар утримування дітей лягав на відповідачку ОСОБА_2 . Не маючи коштів на утримання дітей вона змушена була позичати кошти в рідних та друзів, а в подальшому їздити на сезонні роботи за кордон щоб їх віддавати, в той час як позивач мав можливість їх сплачувати. Позивач вказує в позовній заяві, що стягнення заборгованості по аліментах в даний час є безпідставним, оскільки він нібито добровільно їх оплачував, чим ставить під сумнів рішення Болехівського міського суду, яким його було зобов`язано сплачувати аліменти. Окрім того, суд вже враховував матеріальне становще позивача та його хворобу, що відображено в рішенні Болехівського міського суду від 22 серпня 2022 року за змістом якого було зменшено розмір аліментів, які стягувались з позивача, проте і їх він не сплачував. Безпідставним є також твердження позивача, що він оплатив частину навчання сина ОСОБА_6 на підтвердження чого надав договір укладений ним з навчальним закладом та квитанції про сплату за навчання. Договір між позивачем та інститутом нафти і газу укладений тільки по тій причині, що син ОСОБА_6 знаходився на заробітках за кордоном і не міг фізично його укласти. Гроші за навчання передавались позивачу сином ОСОБА_6 і позивач жодних витрат не поніс.
Посилання позивача на факти періодичного перебування на лікуванні, наявність встановленої в 2023 році інвалідності не є тими обставинами, що підтверджують суттєву зміну матеріального становища, що давало б підстави для задоволення його позовних вимог. Позивач не був позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі, встановленому судом у 2021-2022 роках, тим більше в зменшеному судом розмірі і в 2023 році.
Окрім цього представник позивачки вказав, що у власності позивача є індивідуальний житловий будинок в с. Козаківка Болехівської міської ради, що свідчить про його задовільний майновий стан. З даного будинку позивач зняв з реєстрації відповідачку і в даний час остання проживає в с. Середній Угринів Калуського району.
Вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності будь-яких передбачених ч. 2 ст. 197 СК України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати підставою для звільнення від сплати заборгованості по аліментах. На підставі вищенаведеного просив у задоволенні позову відмовити.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві. Крім цього доповнив, що він добровільно надавав кошти на утримання дітей, в тому числі оплачував освітні послуги за навчання сина ОСОБА_6 в університеті. Разом з тим йому було відомо про наявність у нього заборгованості по аліментах, однак він навмисно не погашав її через те, що відповідачка проживала з іншим чоловіком, і він був впевнений в тому, що остання витратить кошти на себе та на нього. Щодо вирішення спору поклався на розсуд суду.
Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Гавриленко В.Г. у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.
Представник третьої особи Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не прибув, направив суду клопотання про розгляд справи без його участі, щодо вирішення спору поклався на розсуд.
ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 07.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи.
30.07.2025 на електронну адресу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Гавриленко В.Г. поступила заява про відкладення розгляду справи (а.с. 48).
06.08.2025 від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Гавриленко В.Г. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.51-54).
Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 26.09.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.30 годин 14.10.2025 (а.с. 62).
14.10.2025 представник третьої особи Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направив суду клопотання про розгляд справи без його участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Відповідно до копії паспорта громадянина України НОМЕР_1 (а.с. 4-5), позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААГ №476432 від 25.05.2023, ОСОБА_1 з 01.05.2023 встановлено 2 групу інвалідності загальне захворювання (по зору) (а.с. 6).
Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 20.06.2023, ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності 2 групи загальне захворювання (по зору) (а.с. 7).
Копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 15.07.2010, серії НОМЕР_4 від 24.05.2022, серії НОМЕР_5 від 15.07.2010 (а.с.10-12) підтверджено, що сторони по справі є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 22.08.2022 року зменшено встановлений рішенням Болехівського міського суду від 22.04.2013 року розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановивши його в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-16).

Згідно медичних довідок виданих ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова Національної академії медичних наук України», ОСОБА_1 у період з 04.06.2025 по 13.06.2025, з 14.06.2023 по 16.06.2023, з 03.10.2023 по 06.10.2023, з 20.01.2025 по 23.01.2025, з 05.08.2024 по 09.08.2024, з 26.02.2024 по 01.03.2024 знаходився на лікуванні в стаціонарі у вищезазначеному медичному закладі з діагнозом: злоякісне новоутворення судинної оболонки (меланома хоріоідеї, Т2N0M0) (а.с.17-21, 59-60).

Позивачем в якості доказів надано копію договору №НІВз-24-424/н Про навчання в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу від 04.09.2024, копію договору №НІТз-24-421/о Про надання платної освітньої послуги в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу ОСОБА_8 від 04.09.2024, та копії квитанцій на підтвердження оплати за навчання ОСОБА_8 у вказаному навчальному закладі (а.с.22-24).

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідачки, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною першою статті 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Відповідно до ч. 2 ст.18 СК України способами захисту сімейних прав та інтересів є зокрема встановлення правовідношення та припинення правовідношення, а також його анулювання.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Суд при прийнятті рішення надає переваги та керується ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку обставиною, що має істотне значення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 8 та 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Як на підставу позову позивач посилається на частину 2 статті 197 СК України, якою передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

За правилами частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Обґрунтовуючи підстави позову звільнення від сплати заборгованості по аліментах, позивач послався на стан здоров`я, що є особою з інвалідністю 2 групи загальне захворювання (по зору), єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, у зв`язку з чим він не має фінансової можливості сплачувати аліменти.

Разом з тим, суд зазначає, що спірна заборгованість за аліментами виникла за період з січня 2021 року по жовтень 2023 року. Надані позивачем докази на підтвердження перебування на лікуванні та наявної встановленої у 2023 році інвалідності не є тими обставинами, що підтверджують суттєву зміну матеріалтьного стану останнього, тому він не був позбавлений можливості сплачувати аліменти в розмірі встановленому судом у період з 2021 по 2022 рік, тим більше в зменшеному судом розмірі і в 2023 році.

Окрім цього, відповідно до Інструкції про встановлення груп інвалідності та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, підставою для встановлення ІІ групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженим дефектом, що призводять до значного обмеження життєдіяльності людини (при збереженій здатності до самообслуговування) та не викликають потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді чи допомозі. Інваліди ІІ групи можуть виконувати не протипоказані види роботи, у тому числі й висококваліфікованої, у будь-яких установах і на підприємствах різних форм власності, де адміністрація забезпечує спеціальні умови (наприклад, ненормований робочий день, невеликий обсяг роботи, необхідні перерви в роботі, режим харчування, окремі приміщення і таке ін.).

Таким чином, якщо стан здоров`я інваліда не перешкоджає виконанню професійних обов`язків, не загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, обмежень у його працевлаштуванні немає. При цьому зберігаються пільги, передбачені для даної категорії громадян.

Отже, за своїм станом здоров`я позивач мав можливість працювати та отримувати дохід.

Крім того, позивачем не надано суду доказів понесення ним фактичних витрат на лікування у зв`язку з встановленим діагнозом, проходженням реабілітаційного лікування, розміру цих витрат, конкретного періоду їх понесення, з метою встановлення судом неможливості сплати аліментів в конкретний період часу, та як наслідок, утворення заборгованості у зв`язку зі значними витратами на лікування, зумовленими тяжкою хворобою платника аліментів.

Також, в матеріалах справи відсутні відомості та відповідні докази того, що на утриманні позивача перебувають інші непрацездатні особи.

Встановлені судовим розглядом обставини не дають підстав вважати, що позивач у відповідності до вимог статті 81 ЦПК України довів та надав належні і допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог а саме, що він може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, наявність тяжкої хвороби, або іншої обставини, яка мала місце після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, ст.ст. 180-184, 192 СК України та керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Долинський відділ державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Бейко