Справа №191/5057/25
Провадження № 2-н/191/419/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Синельникове

Суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області Окладнікова О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

29.09.2025 року до суду надійшла заява про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, де заявником вказано ОСОБА_1 , а боржником ОСОБА_2 .

06.10.2025 року судом отримано відповідь на запит щодо реєстрації місця проживання боржника ОСОБА_2 .

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів, заявником вказано ОСОБА_1 , а боржником - ОСОБА_2 . Однак, у прохальній частині заяви зазначено вимогу про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до повноліття дитини. Заява підписана ОСОБА_3 , а тому така заява не відповідає вимогам п.2 ч.2 ст.163 ЦПК.

Пунктом 1 ч.1 ст.165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 165 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом першим частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому кодексом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її складення.

Суддя О.І. Окладнікова