провадження № 2/294/364/25
справа № 294/1747/20
07 жовтня 2025 року м. Чуднів
Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого - судді Білери І.В., за участі секретаря судового засідання Івашкевич В.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чуднів цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
29.12.2020 представник позивача АТ «Страхової компанії «Країна» адвокат Проц А.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 293 728 грн. 52 коп. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку регресу та судовий збір в розмірі 4 405 грн. 93 коп.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31.05.2017 між АТ «СК «Країна» (далі-позивач) та ОСОБА_2 (далі страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №99-12/УА/015791/2.1.5.1, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Тойота», д.н.з. « НОМЕР_1 ».
10.01.2018 ОСОБА_1 (далі відповідач), керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. « НОМЕР_2 », допустив зіткнення з застрахованим автомобілем «Тойота», д.н.з. « НОМЕР_1 ». Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Відповідно до постанови Чуднівського районного суду Житомирської області від 18.05.2018 відповідача фактично визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закривши справу про адміністративне правопорушення у зв`язку зі спливом строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Внаслідок настання страхового випадку страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування та надав всі відповідні документи, на підставі яких позивачем складено страхові акти та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 392 728,52 грн.
Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 також була застрахована за полісом №АК7253806 в ПрАТ «СК «Провідна», остання відшкодувала позивачу страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. на суму страхового відшкодування.
Таким чином, позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди, яку позива виплатив страхувальнику, і страховим відшкодуванням, яке позивач отримав від страховика винуватця ДТП, яка становить 293 728,52 грн.
Ухвалою суду від 17.04.2023 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2025 головуючим у ній визначено суддю Білеру І.В.
Ухвалою суду від 10.09.2025 справу прийнято до провадження та здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін до її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судовий розгляд призначено на 08.10.2025.
У судове засідання представник позивача АТ «Страхової компанії «Країна» не з`явився, олднак у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відовідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відзиву на позовну заяву, інших заяв чи клопотань до суду не подав.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача, постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи).
Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 18.05.2018 постановою Чуднівського районного суду Житомирської області закрито провадження у справі № 294/352/18 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно із вказаною постановою, ОСОБА_1 10.01.2018 о 13:10 год. на автодорозі Житомир-Могилів-Подільський 50 км+970 м, керуючи автомобілем "ВАЗ 2108", (днз НОМЕР_2 ), рухаючись зі сторони м. Бердичів в напрямку м. Вінниця, здійснюючи поворот ліворуч, не переконався в безпеці руху та не надав перевагу в русі автомобілю марки "Toyota Land Cruiser Prado 150", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , що здійснював обгін по смузі зустрічного руху, тобто по тій самій смузі, яку водій ОСОБА_1 мав намір перетнути, та скоїв з ним зіткнення. Під час даної події транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками (а.с.16).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.01.2018, є встановленим та не підлягає доказуванню.
Між Акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» (позивачем) та ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 99-12/УА/015791/2.1.5.1, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Toyota Land Cruiser Prado 150", реєстраційний номер НОМЕР_1 . (а.с.17-20).
11.01.2018 ОСОБА_2 звернувся до АТ «СК «Країна» із повідомленням про настання страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.6-7).
Факт виплати страхової суми позивачем підтверджується платіжними дорученнями № 998 від 02.02.2018, № 1488 від 16.02.2018, № 1061 від 06.02.2018, № 1126 від 07.02.2018, №1298 від 12.02.2018, №1360 від 13.02.2018, №997 від 02.02.2018, №1377 від 14.02.2018, №9618 від 22.08.2018, відповідно до яких на рахунок ОСОБА_2 перераховано кошти в розмірі 392 728,52 грн. (а.с.38-46).
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як водія транспортного засобу «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу №АК7253806, остання керуючись ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала АТ «СК «Країна» страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн.
Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди, яку позивачем відшкодовано страхувальнику, і страховим відшкодуванням, яке позивач отримав від страховика відповідача, становить 293 728, 52 грн., яка підлягає сплаті винуватцем ТДП.
З метою врегулювання досудового спору позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про відшкодування суми 293 728, 52 грн., однак з боку останнього не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
За правилами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування».
Таким чином, суд вважає, що у цій справі між стронами виникли відносини, пов`язані із суброгацією, оскільки право вимоги яке виникає в порядку та на умовах, передбачених ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», є суброгаційним, а відповідний обов`язок відшкодування шкоди винною особою, з огляду на положення ст. 1166 ЦК України, є деліктним зобов`язанням.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 27 постанови № 4 від 01.03.2013, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України.
Таким чином, основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання зобов`язання за договором, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту покриття збитків за третю особу.
Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі №6-112цс13, вбачається, що у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою у неї укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до компанії у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України).
Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Як встановлено, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "ВАЗ", д.н.з. НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно полісу № АК7253806 в ПрАТ «СК «Провідна».
Отже, оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі ОСОБА_2 , а відповідачем ОСОБА_1 , який є винуватцем ДТП, не відшкодовано завдані ДТП збитки, які складають різницю між фактично завданими та уже виплаченими ПрАТ «СК «Провідна», АТ «СК «Країна» має право на отримання від відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 108 Закону України «Про страхування», в порядку суброгації, суми відшкодування, яка складає 293 728,52 грн. При цьому, що зобов`язання не було припинено зміною кредитора.
Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку із задоволенням позову повністю, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 4 405,93 грн., пов`язані зі сплатою судового збору.
Керуючись ст. ст. 980, 993, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина БІЛЕРА