Справа №2-4496/2010
Провадження № 6/522/613/25
УХВАЛА

29 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В., розглянувши на підставі наявних матеріалів заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересована особа ПАТ «КБ «НАДРА» (первісний стягувач), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (боржники) про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строків для його пред`явлення,-

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересована особа ПАТ «КБ «НАДРА» (первісний стягувач), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (боржники) про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строків для його пред`явлення, у якій заявник просить суд:

- замінити сторону стягувача з ПАТ КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» у виконавчих листах, що видані Ялтинським міським судом АРК у справі №2-4496/2010;

- видати дублікат виконавчого листа Ялтинського міського суду АРК по справі №2-4496/2010 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині ОСОБА_1

- поновити строк пред`явлення до примусового виконання дублікату виконавчого листа про стягнення заборгованості по справі №2-4496/2010, боржник ОСОБА_1 .

На підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, заява передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Засідання по справі призначено на 29 вересня 2025 року.

У судове засідання, призначене на 29 вересня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце судового розгляду.

Будь-яких інших заяв або клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку із неявкою учасників справи, що були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення здійснити розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Рішенням Ялтинського міського суду АРК від 09.09.2010 року у справі №2-4496/2010 позов ідкритого акціонерного товариства комерційний банк « Надра » в особі Філіалу ВАТ КБ « Надра » Кримського регіонального управління до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк « Надра » заборгованість за кредитним договором № 805/2008/840-ПК/44/1 від 17 червня 2008 року в розмірі 977454 ( дев`ятсот сімдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят чотири ) гривні 09 копійок. В рахунок часткового погашення заборгованості, звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 60,3 квадратних метрів, житлова площа 37,5 квадратних метрів, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, посвідченому приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Сотніковим В.П. 17 червня 2008 року по реєстру за номером 4050, зареєстрованим Комунальним підприємством Ялтинське бюро технічної інвентаризації 17 червня 2008 року, номер запису 234 в книзі 18-р, реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11953217. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк « Надра » судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1700 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, а всього 1820 ( одна тисяча вісімсот двадцять ) гривень.

30 липня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_6, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги банку, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатках №1-4 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, та новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та на умовах, визначених цим договором (а.с.5) та за яким було відступлене право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 805/2008/840-ПК/44/1, поручителем за яким є ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги до договору №4 (а.с.8).

У п.2 Договору зазначено, що за цим договором новий кредитор в день укладання цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі грошових коштів, відповідно до п.4 цього договору набуває усі права кредитора за основними договорами.

Згідно п.4 Договору, ціна договору становить 5 288 602,63 гривень.

На підтвердження факту виконання зобов`язання за договором, ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» надало копію квитанції від 06.07.2020 року №1.

Щодо поновлення строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Рішення Ялтинського міського суду АРК було ухвалене 09 вересня 2010 року.

На момент ухвалення рішення діяв закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року в редакції від 03 серпня 2010 року.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент ухвалення зазначеного рішення, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України в редакції на момент ухвалення рішення, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У ч.1 ст.294 ЦПК України в редакції на момент ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Зі змісту ЄДРСР та веб-порталу «Судова влада» вбачається, що відомості про оскарження рішення Ялтинського міського суду АРК від 09.09.2010 року у справі №2-4496/2010.

Тому, рішення Ялтинського міського суду АРК від 09.09.2010 року у справі №2-4496/2010 набрало законної сили 19 вересня 2010 року, а оскільки, строк пред`явлення його до виконання на момент ухвалення рішення становив 3 роки, останнім днем строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є 19 вересня 2013 року.

Згідно інформаційної довідки з ЄДР, відомості про боржника ОСОБА_1 не знайдено.

Згідно інформаційної довідки з ЄДР, відомості про боржника ОСОБА_2 не знайдено.

У Автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутні відомості про будь-які відкриті виконавчі провадження, за якими стягувачом є ПАТ КБ «НАБРА», боржниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Зазначене свідчить про те, що рішення Ялтинського міського суду АРК від 09.09.2010 року у справі №2-4496/2010 до примусового виконання не пред`являлося, а тому, підстав вважати, що строки пред`явлення виконавчих листів до виконання переривалися немає.

Зворотне не було доведено заявником під час звернення до суду із заявою про заміну стягувача, видачу дублікату та поновлення строку.

У статті 433 ЦПК України вказано, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №27/2-3538/10 поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

На обґрунтування причин поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання заявник посилається на те, що строк було пропущено у зв`язку із військовою агресією проти України.

Проте, відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та території України від 28.02.2025 № 376, вся територія АРК є окупованою з 20.02.2014 року.

Як вже було встановлено, строк пред`явлення виконавчих документів за рішенням Ялтинського міського суду АРК від 09.09.2010 року у справі №2-4496/2010 сплив 19 вересня 2013 року, тобто, до моменту окупації території АРК.

У ЄДРСР відсутні відомості про те, що у період з 19 вересня 2013 року до моменту відступлення права вимоги первісний стягувач звертався до суду з метою поновлення строків звернення виконавчих листів по справі до виконання.

30 липня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_6 за яким ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНС» набуло право вимоги до боржників.

До суду новий кредитор звернувся із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання 19 вересня 2025 року, тобто, майже через 5 років з моменту набуття прав вимоги.

У заяві про поновлення строку, видачі дублікату та про заміну стягувача заявник визнає той факт, що у документах, які були отримані від первісного стягувача відсутні виконавчі листи по справі.

У п. 5 Договору вказано, що новий кредитор підтверджує, що отримав від банку усі наявні в банку документи, що підтверджують право вимоги.

Тобто, укладаючи договір про відступлення та набуваючи права вимоги до боржників ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» повинно було розуміти наслідки укладання такого договору, зокрема, те що набуває право вимоги за кредитним договором, за яким минув строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, а також відсутність виконавчих документів.

Зазначене у своїй сукупності свідчить про те, що ні первісний стягувач ні новий стягувач не були зацікавлені у належному примусовому виконанні рішення суду.

Сам лише факт, військової агресія проти України та окупація території АРК не є безумовною для поновлення строку з огляду на наступне.

Верховний суд завдяки своїй багаторічній практиці виокремив наступні елементи форс-мажорних обставин: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; і найголовніше - унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності (Постанова ВС від 25.01.2022 № 904/3886/21).

Водночас форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання. При цьому сертифікат ТПП, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Такі правові висновки викладались Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.11.2021 у справі № 905/55/21, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17, від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17.

У Принципах міжнародних комерційних договорів (Принципи УНІДРУА в редакції 2016 року) у ч. 3 ст. 7.1.7 «Непереборна сила (форс-мажор)» вказано, що сторона, яка не виконала зобов`язання, має повідомити іншу сторону про виникнення перешкоди та її вплив на здатність виконувати зобов`язання. Якщо повідомлення не отримане іншою стороною протягом розумного строку після того, як сторона, яка не виконала, дізналася або могла дізнатися про перешкоду, вона несе відповідальність за збитки, які стали результатом неотримання повідомлення.

У Принципах Європейського договірного права у ст. 8.108(3), присвяченій питанням форс-мажору, вказано, що невиконуюча зобов`язання сторона має впевнитися у тому, що повідомлення про перешкоду та її вплив на виконання отримане іншою стороною впродовж розумного строку після того, як невиконуюча сторона дізналася або повинна була дізнатися про ці перешкоди. Інша сторона має право на компенсацію збитків, завданих внаслідок неотримання такого повідомлення.

У постанові ВС від 12.10.2023 у справі № 908/1620/22 вказано, що воєнний стан на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Існування форс-мажорних обставин звільняє сторону договору саме від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, а не від обов`язку виконати це зобов`язання після припинення таких обставин. У випадку виникнення обставин непереборної сили, термін виконання зобов`язань сторін за договором може просто переноситись (продовжуватися) на строк, протягом якого діють такі обставини та їх наслідки. Матеріали справи № 908/1620/22 не містять відомостей про те, що позивач перебуває в кращому становищі порівняно з відповідачем з огляду на запровадження в державі воєнного стану. Оприлюднення листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, так і наявність сертифікату ТПП України про форс-мажорні обставини не є безумовною підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 20.10.2021 у справі № 911/3067/20. Введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто підлягає доведенню зв`язок між невиконанням зобов`язань і воєнними діями в Україні.

Як вже було зазначено, строк пред`явлення до виконання було пропущено до моменту окупації АРК.

Заявником не доведено зв`язок між неможливістю в межах розумного строку звернутися із заявою про поновлення такого строку та військовою агресією проти України, окупацією АРК.

Тому, із урахуванням зазначеного, суд вважає, що заявник не навів поважність причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання, та доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в цій частині.

Щодо вимоги про видачу дублікатів виконавчих листів, суд зазначає наступне.

Відповідно п. 1 ч.4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Проте, як було встановлено судом та не спростовано заявником, строк пред`явлення виконавчих документів за рішенням Ялтинського міського суду АРК від 09.09.2010 року у справі №2-4496/2010 сплив 19 вересня 2013 року.

При цьому, судом не встановлено підстав для поновлення такого строку.

Тому, заява про видачу дублікату виконавчого листа подана поза межами строку, встановленого законом.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Отже, виходячи з системного аналізу вказаних вище цивільних процесуальних норм, суд приходить до висновку, що дублікат виконавчого листа може бути виданий судом лише у разі втрати отриманого раніше оригіналу виконавчого листа. Будь-які інші підстави для видачі судом дублікату виконавчого листа, законодавець не передбачив.

ЄСПЛ неодноразового наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Доведення втрати виконавчого документа і факту подання заяви про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання це не право, а обов`язок стягувача і невиконання останнім своїх процесуальних обов`язків, дає лише правові підстави для висновку про недобросовісне користування та зловживання своїми процесуальними правами.

Постанова КЦС ВС від 02.08.2023 у справі № 753/17390/20 містить висновки про те, що положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі у справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу; під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Підставою для видачі дубліката є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. Водночас, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено.

Проте, у заяві про видачу дублікату виконавчого документу не наведено обставин, за яких такий виконавчий документ було втрачено.

При цьому, у заяві визнано той факт, що виконавчий лист не був переданий первісним стягувачом новому стягувачові.

Сам факт непередачі виконавчого листа новому стягувачові не може свідчити про його втрату.

Тому, враховуючи той факт, що заява про видачу дублікатів виконавчих листів подана поза межами строку, встановленого законом, а також відсутності доказів, які б свідчили про втрату таких виконавчих документів, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви в цій частині.

Щодо вимоги про заміну стягувача, суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено, 30 липня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» було укладено договір про відступлення прав вимоги №GL48N718070_I_6, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набув права вимоги банку, іпотекодавців, заставодавців та поручителів, зазначених у додатках №1-4 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, та новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та на умовах, визначених цим договором (а.с.5) та за яким було відступлене право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 805/2008/840-ПК/44/1, поручителем за яким є ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги до договору №4 (а.с.8).

У п.2 Договору зазначено, що за цим договором новий кредитор в день укладання цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі грошових коштів, відповідно до п.4 цього договору набуває усі права кредитора за основними договорами.

Згідно п.4 Договору, ціна договору становить 5 288 602,63 гривень.

На підтвердження факту виконання зобов`язання за договором, ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» надало копію квитанції від 06.07.2020 року №1.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України- 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частинипершоїстатті353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду. На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті442 ЦПК України.

Проте, ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» не надало доказів на підтвердження того, що на виконання рішення Ялтинського міського суду АРК від 09.09.2010 року у справі №2-4496/2010 судом було видано виконавчий лист.

Перевірити факт видачі виконавчого листа самостійно судом не вбачається за можливе з огляду на те, що матеріали справи втрачені.

При цьому, підстав для видачі дублікату виконавчого документу не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Згідно положень ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Як вказує Велика Палата Верховного суду у постанові від 08лютого 2022року при розгляді справи№ 2-7763/10 реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Враховуючи, що сформульована у цій справі проблематика стосовно реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, саме з точки зору такої процесуальної мети має розглядатись процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закрите, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва у закритому виконавчому провадженні заявник має здійснювати процесуальні дії, спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати це в комплексі.

Якщо ж виконавче провадження на закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Як було встановлено судом та не спростовано заявником, строк пред`явлення виконавчих документів за рішенням Ялтинського міського суду АРК від 09.09.2010 року у справі №2-4496/2010 сплив 19 вересня 2013 року.

Поважність причин пропуску такого строку заявником не доведено, та відповідно судом не встановлено підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчих листів по справі за рішенням Ялтинського міського суду АРК від 09.09.2010 року у справі №2-4496/2010, що сплив 17 жовтня 2013 року.

На думку суду, заява ТОВ «ФК «Дніпрофінгруп» про заміну стягувача позбавлена процесуальної мети, оскільки, у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого документа відмовлено, а підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання не встановлено.

Тому, із урахуванням зазначеного, суд доходить до висновку про те, що підстави для задоволення заяви про заміну стягувача відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересована особа ПАТ «КБ «НАДРА» (первісний стягувач), ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (боржники) про заміну стягувача у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого документу та поновлення строків для його пред`явлення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15-ти днів..

Повний текст ухвали складено та підписано 09 жовтня 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.