Справа № 642/5939/25
Провадження № 2-н/642/2337/25
УХВАЛА
Іменем України
14.10.25 м. Харків
Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Балабай С.С., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в інтересах філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,
встановив:
Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.
Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання цих послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків.
При цьому, стягувач вказує в розрахунку заборгованості на початок січня 2022 року наявність заборгованості в розмірі 8858,60 грн., тобто стягувачем додано до розрахунку заборгованості за період з 01.01.2022 по 01.04.2025 суму заборгованості за більш ранній період, розрахунок якої позивачем суду не надано, у зв`язку з чим суддя позбавлений можливості встановити дотримання стягувачем при поданні заяви про видачу судового наказу строків позовної давності.
При вирішенні заяв, поданих в порядку наказного провадження про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суд лише перевіряє чи з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою. Тобто досліджує питання безспірності заборгованості.
Окрім того, заявником сума заборгованості вказана без її деталізації, за які саме комунальні послуги та в якому розмірі, натомість, в додатках до заяви про видачу судового наказу вказаний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, який заявником не доданий, у зв`язку з чим суддя позбавлений можливості встановити, чи включає в себе сума заборгованості ці нарахування та за який період.
Одночасно, в тексті самої заяви про видачу судового наказу представником зазначено, що сума боргу 36 359,79 грн. являє собою заборгованість за користування за жилою площею в Гуртожитку та за комунальні послуги.
Однак, користування жилою площею в гуртожитку не належить до підстав, згідно зі ст. 161 ЦПК України, на підставі яких може бути видано судовий наказ.
Відповідно п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Згідно з п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Відповідно п.8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.
Таким чином, у видачі судового наказу необхідно відмовити.
Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 160-166, 259, 260 ЦПК України, суддя
постановив:
Відмовити Акціонерному товариству «Українська залізниця» в інтересах філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у видачі судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.
Суддя С.С. Балабай