Справа № 527/2136/25
провадження 2/527/1015/25
07 жовтня 2025 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - Олефір А.О.,
судового засідання - Семенової К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 527/2136/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН», який подано представником позивача Юхименком Юрієм Юрійовичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
10 липня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд».
Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 8952888 від 15.12.2021 року у розмірі 42 090,60 грн; збитки завдані інфляцією у розмірі 5744,11 грн; три проценти річних у розмірі 1159,55 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Як вбачається з Рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень судова повістка про виклик ОСОБА_1 до суду на 09:00 год 19.08.2025 судова повістка вручена особисто відповідачу та на 11:00 год 02.10.2025 повернулася до суду не вручена з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відзиву відповідач не подала.
Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 17:00 год 07 жовтня 2025 року.
Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
15.12.2021 між ТОВ «ФК «АРАГОН» та ОСОБА_1 укладено Договір № 8952888 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі по тексту Кредитний договір). Згідно п. 2.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит у сумі 3000,00 грн, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів, до 14 січня 2022 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Знижена процентна ставка в розмірі 1.14 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом застосовується на період строку надання кредиту, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк (п.4.1). Стандартна процентна ставка в розмірі 2.3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом застосовується у межах строку надання кредиту, якщо позичальник не виконав умови, передбачені в п.4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дати отримання кредиту та включаючи дату його повернення (п.4.2.). Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором №UA778993 (а.с. 18, 43-46).
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, в рамках Договору про надання фінансових послуг з переказу коштів №ПГ-19 від 04.01.2021 та на підставі платіжної інструкції, було здійснено наступний успішний переказ коштів: платник ТОВ ФК «Арагон», дата 15.12.2021, сума переказу 3000,00 грн, номер платіжної картки отримувача - НОМЕР_2 , призначення платежу видача кредиту по договору 8952888 (а.с.28-66, 42).
Отже, із досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «ФК «АРАГОН» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.
Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн - заборгованості по тілу кредиту, суд зазначає наступне.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 3000,00 грн зобов`язання з їх повернення не виконала, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою боргу не надала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3000,00 грн - заборгованості по тілу кредиту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором.
Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Судом встановлено, що відповідач отримала від позивача кредитні кошти в сумі 3000,00 грн.
Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів, до 14 січня 2022 року (включно) від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів. Знижена процентна ставка в розмірі 1.14 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом застосовується на період строку надання кредиту, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк (п.4.1). Стандартна процентна ставка в розмірі 2.3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом застосовується у межах строку надання кредиту, якщо позичальник не виконав умови, передбачені в п.4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дати отримання кредиту та включаючи дату його повернення (п.4.2.).
Також, відповідно до п.11.2.1 Договору, дія цього договору припиняється після закінчення строку, визначеного п. 3.1. цього Договору.
Тобто, аналізуючи умови кредитного договору, судом встановлено, що ним визначено строк кредитування, який становить 30 днів.
Враховуючи те, що позичальник не здійснила повне погашення кредиту в строк дії кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами повинні бути нараховані за стандартною процентною ставкою 2.3 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом .
Так, за підрахунками суду, розмір процентів протягом строку дії кредитного договору, а саме 30 днів, виходячи з розміру процентної 2,3 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним становить: 2070,00 грн (3000 (тіло кредиту)х2,30% = 69,00 грн (відсотки в день) х 30 днів).
Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі та за період встановлені кредитним договором в сумі 2070,00 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 5744,11 грн та трьох процентів річних в сумі
1159,55 грн суд зазначає насупне.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Як вбачається з Розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8952888 від 15.12.2021, інфляційні збитки нараховано за період з 01.03.2022 по 01.04.2025, з % річних нараховані за період з 24.02.2022 по 01.04.2025.
Приймаючи до уваги те, що позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних за період після 24 лютого 2022 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, які відповідно до п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України підлягали списанню кредитодавцем, суд дійшов висновку, що позов в цій частині до задоволення не підлягає.
Вирішення питання стягнення судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 250,72 грн, що складає 10,35 % від 2422,40 грн.
Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, Адвокатське бюро «Тараса Онищенка» надавало правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 5000,00 грн (а.с.19-25).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, відповідачем не доведено не співмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 517,50 грн, що складає 10,35 % від 5000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280 -282 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН»- задовольнити частково.
3000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту;
2070,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом,
а всього 5070,00 грн (п`ять тисяч сімдесят гривень 00 копійок).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» судовий збір у сумі 250,72 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 517,50 грн.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін:
відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 ).
Суддя Олефір А.О.