права № 3767/5840/25 головуючий у суді І інстанції Шестопалова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Мещаніновим Анатолієм Михайловичем на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернату про виділ в натурі будинку та земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Мещанінов А.М. звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернату про виділ в натурі будинку та земельної ділянки.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернату про виділ в натурі будинку та земельної ділянки повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 - адвокат Мещанінов Анатолій Михайлович 28 липня 2025 року засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки долучені до позовної заяви копії документів, а саме: паспорта гр. України ОСОБА_1 , паспорта гр. України ОСОБА_2 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 - є неналежної якості та нечитабельної форми.

У межах наданого 10-денного строку на усунення виявлених судом недоліків, представник позивача 05 червня 2025 року подав заяву про усунення недоліків з документами належної якості. Ухвала суду не містила вказівки про обов`язок подати копії зазначених документів для відповідача.

Незважаючи на повне та своєчасне усунення зазначених в ухвалі недоліків, ухвалу суду про відкриття провадження не було постановлено протягом 5 днів, як цього вимагає ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Натомість, суд 21 липня 2025 року постановив оскаржувану ухвалу, посилаючись на те, що позивачем не усунено недоліки, зазначені в ухвалі від 29 травня 2025 року, зокрема, надані примірники в одному екземплярі, тобто не долучені копії для відповідача.

Вважає, що копії паспорта гр. України ОСОБА_1 , паспорта гр. України ОСОБА_2 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 не мають значення для суті справи, не впливають на вирішення спору та могли бути усунені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала, з позиції апелянта, є проявом надмірного формалізму, що не узгоджується з практикою Верховного Суду та ЄСПЛ.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Мещаніновим Анатолієм Михайловичем на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернату про виділ в натурі будинку та земельної ділянки, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалу про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги направлено до електронного кабінету Сукачівського психоневрологічного будинку-інтернату та за даними Звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду доставлено 02 вересня 2025 року, що відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2025 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала означеним вище вимогам не відповідає, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вважав, що позивачем не усунуті недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2025 року про залишення позовної заяви без руху. А саме, у переліку документів, які долучено до заяви на усунення недоліків містяться лише: копія паспорта ОСОБА_1 , копія паспорта ОСОБА_2 , копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 в одному примірнику, тобто не долучено копій документів для відповідача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. ст. 185-187 ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 185 ЦПК України).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. ст. 175, 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 29 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки в порушення ч. 5 ст. 177 ЦПК України, долучені до позовної заяви копії документів, а саме: паспорта гр. України ОСОБА_1 , паспорта гр. України ОСОБА_2 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 - є неналежної якості та нечитабельної форми, що позбавляє суд встановити зміст зазначених документів.

На виконання вимог ухвали від 29 травня 2025 року представник позивачки надав заяву про усунення недоліків від 05 червня 2025 року з копіями паспорта гр. України ОСОБА_1 , паспорта гр. України ОСОБА_2 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 в одному примірнику.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху суд першої інстанції не зазначив позивачу яку кількість примірників паспорта гр. України ОСОБА_1 , паспорта гр. України ОСОБА_2 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 треба надати на усунення недоліків позовної заяви.

Крім того, за змістом статей 13, 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя лише перевіряє, чи має заявник, відповідно до статті 4 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху місцевий суд також не вказав яке правове значення для розгляду справи мають копії паспорта гр. України ОСОБА_1 , паспорта гр. України ОСОБА_2 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 та яким чином їх відсутність (а у даному випадку неналежна якість) унеможливлює відкриття провадження у справі.

До того ж, відповідно до долучених до матеріалів справи копій позовної заяви з додатками для інших учасників справи, наявні у них копії паспорта гр. України ОСОБА_1 , паспорта гр. України ОСОБА_2 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 , є читабельними та дають можливість сприйняти наявну у них інформацію.

Крім того, вважаючи, що позивачка усунула недоліки позовної заяви не у повному обсязі, суд першої інстанції міг продовжити їй строк на усунення недоліків, конкретизувавши кількість примірників документів, копії яких необхідно надати.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання з надмірним формалізмом.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, №26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A №253-В).

Таким чином, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що оскаржувана ухвала постановлена без додержання норм процесуального права, оскільки висновок суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Мещаніновим Анатолієм Михайловичем - задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 21 липня 2025 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова