Справа № 282/1106/25
Провадження № 2/282/440/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Вальчук В.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в селищі Любар, у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 13.11.2024 року у розмірі 14450 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 13.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №13.11.2024-100002437. Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн., строком на 140 днів.

Як стверджує позивач, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі.

В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позову, утворилась заборгованість у розмірі 14450 грн., що складається із заборгованості: по тілу кредиту в розмірі 5000 грн.; по процентам в розмірі 5950 грн.; по комісії в розмірі 250 грн.; по додатковій комісії 750 грн.; по неустойці 2500 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 09.09.2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала про відкриття провадження у справі відповідачем ОСОБА_1 була отримана 19.09.2025, однак у визначений судом строк він відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, а тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження.

Відповідно до ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив наступне.

13.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №13.11.2024-100002437. Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн., строком на 140 днів, що стверджується копією договору (а.с.19-25).

Згідно листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №212-1108 від 11.08.2025, 13.11.2024 на підставі кредитного договору №13.11.2024-100002437 здійснено перерахунок грошових коштів в сумі 5000 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 (а.с.13).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором вбачається, що за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором №13.11.2024-100002437 від 13.11.2024 у розмірі 14450 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн.; заборгованості по процентам в розмірі 5950 грн.; заборгованості по комісії у розмірі 1000 грн.; заборгованості по неустойці в розмірі 2500 грн. (а.с.13, зворотній бік).

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що 13.11.2024 ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» уклали електронний кредитний договір про шляхом підписання відповідачем заявки, яка за своєю правовою природою є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Зі змісту заяви від 13.11.2024 слідує, що відповідач погодився з тим, що заявка разом з паспортом споживчого кредиту та графіком платежів, становлять кредитний договір, відповідач ознайомлений з зазначеними документами, що включає основні умови кредитування та своїм підписом надав згоду з його умовами, у зв`язку з чим суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що зобов`язання за кредитним договором з погашення кредиту відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованості за договором у розмірі 14450 грн.

За таких обставин, суд вважає наявними підстави для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 14450 грн.

Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із ухваленням рішення суду про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 2422,40 грн. по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 83, 133, 141, 247, 259, 263, 264, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст.11, 204, 207, 509, 526, 549, 610, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (м.Київ, вул.Саксаганського,133-А, код за заборгованість за кредитним договором №13.11.2024-100002437 від 13.11.2024 у розмірі 14450 (чотирнадцять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень 00 копійок та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Вальчук