Справа № 522/7140/25-Е
Провадження 2/522/4957/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАІНИ

02 жовтня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Науменко А.В.,

за участю секретаря судового засідання Зелінська К.Ю.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження позовну заяву Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

Позивач 03.04.2025 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 130 974,46 грн., що розрахована на підставі ст.625 ЦПК України.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначив, 08.02.2008 ЗАТ «Альфа-Банк» та громадянин України ОСОБА_1 уклали кредитний договір №700003552. Відповідно до кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 18 041,80 дол. США.

У зв`язку з невиконанням Боржником свого обов`язку по сплаті кредиту рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11.11.2013 у справі №1905/5/376/13 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 08.02.2008 в розмірі 49 632,03 грн.

12.08.2022 позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК». 30.11.2022 р. внесено відповідні зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».

Таким чином, на переконання позивача, в результаті не виконання рішення суду та умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить - 130 974,46 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08.04.2025 позовну заяву АТ «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, встановлено загальний порядок розгляду справи.

07.07.2025 до суду від представника відповідача надійшли письмові пояснення в яких останній заперечував щодо задоволення заявлених позовних вимог, у зв`язку з тим, що АТ «СЕНС БАНК» не має права на нарахування трьох процентів річних на зобов`язання, яке існує лише в натуральному вигляді, тобто таке, що не підлягає захисту в судовому (примусовому порядку).

08.07.2025 ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті о 11 годині 00 хвилин 14.08.2025.

У судове засідання призначене на 02.10.2025 представник позивача не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належний чином. Подав письмові пояснення, в яких підтримав заявлені ним позовні та наполягав на їх задоволенні.

Також, від представника позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату та час.

Розглянувши вказане клопотання про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 у справі №361/8331/18.

Клопотання представника позивача не підлягає задоволенню, оскільки заявником не надано жодного належного та допустимого доказу щодо поважності причин для відкладення судового засідання. Таким чином, поважність причин відкладення судом не встановлена, представник позивача реалізував своє право на викладення відповідних аргументів, у зв`язку з цим суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони у справі.

Відповідач ОСОБА_1 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

В судове засідання представник позивача адвокат Савін С.О. з`явився, проти задоволення позову заперечив, вказав на його безпідставність на необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.02.2008 ЗАТ «Альфа-Банк» та громадянин України ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №700003552, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 18 041,80 дол. США.

Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» 19.08.2009 було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк».

12.08.2022 позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «АльфаБанк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».

Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту №700003552 від 08.02.2008 виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, але позичальник свої зобов`язання не виконав, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11.11.2013 у справі №1905/5/376/13 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором від 08.02.2008 в розмірі 49 632,03 грн.

В подальшому, ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.03.2014 по справі №751/1572/14, було задоволено заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у складі судді Бендик О.В. (одноособово) по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 49 632 грн. 03 коп.; та судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі - 400 грн. 00 коп.

Судом також встановлено, що 08.07.2016 за заявою ПАТ «Альфа-Банк» Приморським ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області було відкрито виконавче провадження №51734046 з примусового виконання рішення третейського суду у складі судді Бендик О.В. (одноособово) по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 49 632 грн. 03 коп.

Постановою Приморським ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області від 30.06.2017 в рамках виконавчого провадження №51734046 виконавчий лист №751/1572/14, виданий 28.04.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова було повернуто стягувачу.

Судом встановлено, що у матеріалах справи № 522/7140/25-Е відсутні докази, які б підтвердили звернення АТ «СЕНС БАНК» із заявою про видачу дубліката виконавчого листа чи про поновлення пропущеного строку або визначення додаткового строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 11.11.2013.

Зазначені відомості також відсутні в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, будь-які відриті виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем АТ «СЕНС БАНК» (ПАТ «Альфа-Банк») відсутні.

Аналогічні відомості про ОСОБА_1 також відсутні в Єдиному реєстрі боржників.

Зазначене в сукупності свідчить про незацікавленість позивача у примусовому виконанні рішенні суду та якнайшвидшому виконанні зобов`язань за рішенням суду, оскільки, нарахування процентів та інфляційних втрат в порядку статті 625 ЦК України призводить до того, що розмір грошового зобов`язання з часом швидко зростає.

Більше того, відсутність виданого виконавчого листа та наявність відкритих виконавчих проваджень свідчить про пропуск строку для звернення стягувача до органів, що здійснюють примусове виконання рішення суду. Доказів зворотного під час розгляду справи надано не було.

Оскільки, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, а в АСВП відсутні відомості про відкриті виконавчі провадження, що свідчило б про переривання такого строку, беручи до уваги той факт, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що строк звернення рішення суду до примусового виконання рішення суду не пропущений, суд вважає, що АТ «СЕНС БАНК» втратило встановлену законом можливість задовольнити свої вимоги за допомогою механізму примусового виконання рішення.

При цьому, як роз`яснив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 «…з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту».

В контексті встановлених обставин справи, оскільки позивач (кредитор) втратив можливість примусового виконання рішення про стягнення заборгованості за допомогою встановленого законодавством механізму, а обов`язок відповідно до ст. 625 ЦК України є акцесорним щодо основного зобов`язання та поділяє його правову долю, позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат не підлягають задоволенню.

Фактично, обов`язок боржника перед кредитором набув ознак натурального зобов`язання, оскільки в натурі він існує, однак не може бути примусово стягнений

У постанові від 06.03.2019 по справі №757/44680/15-ц Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначено, що натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3% річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 в справі № 285/3536/20 (провадження № 61-261св22)».

Такі ж правові підходи також застосовано, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 серпня 2023 у справі № 753/369/21 (провадження № 61-5785св23), що свідчить про сталість судової практики з питання застосування ст. 625 ЦК України у натуральному зобов`язанні.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.11.2022 у справі приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без примусового стягнення заявленої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до заявленої вимоги позовної давності (строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання), а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги такого строку

У зв`язку з цим, позивач міг пред`явити позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на заявлену вимогу, тільки після відкриття виконавчого провадження про стягнення заборгованості за кредитним договором та рішенням суду.

Однак, банк своє право щодо повторного звернення з виконавчим листом не реалізував, не пред`явив повторно виконавчий документ до примусового виконання, а тому строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу сплив.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач втратив своє право вимоги на примусове виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду (строк пред`явлення до виконання рішення суду).

Таким чином, зобов`язання відповідача є задавненим, в зв`язку з чим правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі набуло характеру натурального зобов`язання, до якого не може бути застосовано положення статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «СЕНС БАНК» підлягають відхиленню повністю.

Щодо суми сплаченого судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Згідно копії меморіального ордеру від 28.03.2025 №932878, АТ «СЕНС БАНК» сплатило 2422,40 гривень в якості судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з відповідача в порядку розподілу судових витрат не підлягає стягненню сума сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 13.10.2025 року.

Суддя А.В. Науменко