Справа № 605/325/25
Провадження №2/605/124/2025
08 жовтня 2025 рокум.Підгайці
Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої - судді Кравчук В.М.
за участю секретаря судового засідання Лежигубської О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право належного кредитора до відповідачки за вказаними кредитними договорами.
Крім того, позивач, покликаючись на ст.625 ЦК України, просить стягнути заборгованість з урахуванням 3% річних та індексу інфляції, що нараховані з 15.12.2021 до 23.02.2022 і становлять: за Кредитним договором 1 - 3% річних - 61,56 грн та збитки від інфляції - 378,57 грн; за Кредитним договором 2 - 3% річних - 115.98 грн та збитки від інфляції - 713,24 грн.
Ухвалою від 11.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 10 вересня 2025 року на 10 год. 45 хв.
10.09.2025 у судове засідання представниця позивача не з`явилася, однак у позовній заяві клопотала про розгляд справи без своєї участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, поштове відправлення, яким відповідачці направлено копію ухвали суду про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження, та повідомленням про виклик, повернулося 26.08.2025 з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Ухвалою від 10.09.2025, з урахуванням першої неявки відповідачки, суд дійшов висновку про неможливість проведення судового засідання та необхідність його відкладення на 08 жовтня 2025 року на 11 год. 00 хв. з обов`язковою публікацією оголошення про виклик ОСОБА_1 на веб-порталі судової влади України.
08.10.2025 у судове засідання представниця позивача не з`явилася. Відповідачка не з`явилася, відзиву на позов не подала, про причини неявки не повідомила. Про дату та час судового засідання у встановленому законом порядку була повідомлена за зареєстрованим місцем проживання та через веб-портал судової влади України.
Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд за його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
08.10.2025 суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у суду даних чи доказів з ухваленням заочного рішення.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Строк дії кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення кредитного ліміту з автоматичною пролонгацією на той самий строк і на тих самих умовах, якщо не пізніше як за 30 днів до закінченняя строку дії кредитного ліміту жодна сторона не заявить про припинення строку дії кредитного ліміту (арк.спр.12).
Шляхом підписання вказаних Кредитних договорів, відповідачка власним підписом засвідчила факт взяття на себе відповідних зобов`язань, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитними договорами (арк.спр.12,13).
15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено Договір факторингу №15/12/2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права нового кредитора до відповідачки за Кредитними договорами (арк.спр.21-24).
З`ясувавши обставини та дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких мотивів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 цієї глави і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за вказаними договорами виконало у повному обсязі, а саме за Кредитним договором 1 надало відповідачці можливість розпоряджатись коштами кредитної лінії та за Кредитним договором 2 надало кредитні кошти на умовах, передбачених в договорі. Факт отримання грошових коштів від АТ «Банк Кредит Дніпро» відповідачка не спростувала, альтернативних розрахунків процентів та комісії - не надала.
Отже, судом встановлено, що загальна сума непогашеної заборгованості становить:
Стосовно стягнення інфляційний втрат та 3% річних суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п.15 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, встановленого згідно із Законом № 691-20 від 16.06.2020, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Отже, на період дії карантину позивальники звільняються від відповідальності за прострочення грошових зобов`язань, платежі, пов`язані з простроченням виконання грошового зобов`язання, не стягуються.
Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на території України установлено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р.
Відповідно до розрахунку заборгованості, позивач просить стягнути з відповідачки інфляційні втрати та 3% річних за період з 15.12.2021 по 23.02.2022, що припадає на час дії на території України карантину, спричиненого поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, і до введення в Україні воєнного стану.
Стосовно стягнення заборгованості за кредитними договорами на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» суд дійшов такого висновку.
За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); в) факторингу (глава 73 ЦК України).
За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом процесуального правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника та з врахуванням положень статті 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни. Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 2-1055/11.
Як встановлено судом, після відступлення права вимоги проценти за цими кредитними договорами більше не нараховувалися. Всі відсотки і комісія нараховані виключно первісним кредитором.
Стосовно стягнення судових витрат суд дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Щодо судового збору, то за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на 2025 рік становить 3028 грн.
Разом з тим, зі змісту позовної заяви та її вимог встановлено, що предметами спору у цій справі є два окремих кредитних договори.
Верховний Суд у справі №909/243/18, акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, ВС зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.
Отже, вимога про стягнення заборгованості за кожним кредитним договором є самостійною вимогою.
Таким чином, позов містить дві вимоги майнового характеру: стягнення кредитної заборгованості за двома окремими самостійними договорами, по кожному з яких нараховано заборгованість окремо та зазначено її складові, такі як заборгованість за основною сумою боргу, прострочена заборгованість за відсотками та прострочена заборгованість по комісії.
Заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ні поданими доказами, хоча й стосуються одної відповідачки. При вирішенні спору підлягають встановленню обставини щодо виконання кожного договору у відповідності до умов, визначених у договорах.
Отже, позивачем заявлено по суті дві самостійні вимоги майнового характеру, об`єднані в одному позові, за яким позивачем сплачено судовий збір як за одну вимогу майнового характеру. Однак, у цій справі має місце не одна вимога, а кілька вимог щодо одної відповідачки. Якщо б позивач подавав окремі позови про стягнення заборгованості за кожним кредитним договором, то мав би сплатити судовий збір за кожен з них.
Беручи до уваги, що позивачем заявлено дві окремі вимоги майнового характеру, за подачу до суду позову про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами позивачу необхідно було сплатити 4844,80 грн судового збору, тобто за кожну вимогу по 2422,40 грн (з урахуванням коефіцієнта 0,8).
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи із суми судового збору 4844,80 грн, яка мала бути сплачена позивачем при поданні позовної заяви, поверненню підлягало б 4747,90 (98% від визначеної ціни позову). Однак, оскільки позивачем було сплачено лише 2422,40 грн, то стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає 98% від цієї суми, а саме: 2373,95 грн. Решта суми судового збору, а саме 2470,85 грн - підлягає стягненню з відповідачки на користь держави.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Підставами для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Дорошенко М.А. є ордер на надання правничої допомоги серії АІ №1936151 від 23.07.2025 (арк.спр.8), договір про надання правової допомоги №43453613/1 від 25.03.2025 (арк.спр.30-32), додаткова угода до договору №43453613/1 про надання правової допомоги від 21.07.2025 (арк.спр 9).
Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що вони є співмірними зі складністю справи, належним чином підтверджені та підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню.
На підставі ст.ст. 11, 207, 512, 526, 527, 626-629, 1046-1050, 1054,-1057 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 247, 263-265, 268, 273, 280-289, 352-355 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнитичастково.
Стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 2373,95 грн (дві тисячі триста сімдесят три гривні 95 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн (шість тисяч гривень) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс».
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2470,85 (дві тисячі чотириста сімдесят гривень 85 копійок).
Відповідачці направити копію заочного рішення суду.
Роз`яснити відповідачці, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за її письмовою заявою, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Представниця позивача: Дорошенко Марина Анатоліївна, РНОКПП НОМЕР_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 тел. НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4
Повний текст рішення суду складено 13 жовтня 2025 року.
Головуюча: Валентина КРАВЧУК