Номер провадження: 22-ц/813/464/25
Справа № 492/184/23
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н.Д.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Кострицького В.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «Тойота-Україна»

на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 10 травня 2023 року

у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Автоцентр-Сервіс» до ОСОБА_1 , Командитного товариства «Кростелл Парнерс ЛП», Підприємства з іноземними інвестиціями «Тойота-Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Соллі-Плюс. Чернігів» про зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2023 року ТОВ «Автоцентр-Сервіс» звернулось до суду з вказаним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень, просило зобов`язати ОСОБА_1 , Командитне товариство «Кростел Парнерс ЛП» виконати умови п. 4.1.3 Понятійної угоди 212602, що укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Автоцентр-Сервіс» та ОСОБА_1 , Підприємством з іноземними інвестиціями «Тойота-Україна» визнати позивача переможцем конкурсу з відбору уповноваженого дилера «Тойота-Україна» в м. Чернігів, що оголошений 16 грудня 2020 року, зобов`язати Підприємство з іноземними інвестиціями «Тойота-Україна» укласти з позивачем договір призначення уповноваженого дилера в м. Чернігів.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 10 травня 2023 року ТОВ «Інвестиційна компанія «Автоцентр-Сервіс» зобов`язано в строк до 09 червня 2023 року надати до Арцизькому районному суду Одеської області належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову (прошитий, пронумерований та скріплений мокрою печаткою) наступних документів (у двох примірниках): копію позовної заяви та доданих до неї документів по даній справі; копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі; повідомлення про дату, час і місце судового засідання; прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів; підтвердження про вручення судових документів; короткий виклад документа, що підлягає врученню.

Після отримання вказаних документів, для належного повідомлення КТ «Кростелл Партнерс ЛП», ухвалено надіслати їх до Центрального органу запитуваної Держави Сполученого Королівства Великої Британії та північної Ірландії Королівського суду (кімната E16, Стренд, Лондон WC2A 2LL), в особі старшого магістра (до уваги Секції іноземних процесів) (Royal Courts of Justice (Room E16, Strand, London WC2A 2LL), The Senior Master (For the attention of the Foreign Process Section).

Визначено резервну дату і час судового засідання 09 листопада 2023 року о 15 год. 30 хв. на випадок несвоєчасного надходження до суду документів про виконання чи невиконання судового доручення.

Зупинено провадження у справі до надходження відповіді з Центрального органу запитуваної Держави Сполученого Королівства Великої Британії та північної Ірландії на судове доручення про надання правової допомоги.

Зупиняючи провадження у справі, суд послався на необхідність звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави для повідомлення відповідача - Командитного товариства «Кростелл Партнерс ЛП», яке не є резидентом України та місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: 6 Маркет Плейс, Фіцровія, Лондон, WIW 8AF, Сполучене Королівство Великої Британії і Північної Ірландії, реєстраційний номер LP21553.

У апеляційній скарзі Підприємство з іноземними інвестиціями «Тойота-Україна» просить скасувати ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 10 травня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ТОВ «Інвестиційна компанія «Автоцентр-Сервіс» про зупинення провадження у справі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно інформації з реєстру юридичних осіб Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії Командитне товариство «Кростелл Парнерс ЛП» є припиненим, отже звернення із судовим дорученням задля його повідомлення позбавлено правової мети, натомість суд мав закрити провадження у справі відносно цього відповідача (ст. 255 ЦПК України).

Також скаржник зауважив про залишення судом першої інстанції поза увагою альтернативних шляхів сповіщення учасників справи, які перебувають закордоном, зокрема, можливості суду направити відповідні судові документи безпосередньо таким особам (п.а ст. 10 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, вчиненої 15 листопада 1965 року, ратифікованої Україною та Сполученим Королівством Великобританії та Північної Ірландії (далі - Конвенція)). Саме такий підхід вручення судових документів, на переконання скаржника, був би єдино вірним.

На вказану апеляційну скаргу, відзиву не надходило.

У судовому засіданні представник Підприємства з іноземними інвестиціями «Тойота-Україна» - адвокат Самсонович О.А., підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, яку просив задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи не з`явились, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторони скаржника за доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду відповідає.

Відповідно до ч.2 ст. 496 ЦПК України іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Закону "Про міжнародне приватне право" якщо у приватноправових відносинах беруть участь іноземні юридичні особи, то такі відносини є відносинами з іноземним елементом.

Згідно з ст. 80 цього Закону у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Зі змісту ст. 25 Закону "Про міжнародне приватне право" випливає, що іноземною юридичною особою є особа, яка має місцезнаходження в іншій державі. Для цілей цього Закону місцезнаходженням юридичної особи є держава, у якій юридична особа зареєстрована або іншим чином створена згідно з правом цієї держави. За відсутності таких умов або якщо їх неможливо встановити, застосовується право держави, у якій знаходиться виконавчий орган управління юридичної особи.

У цій справі, відповідач Командитне товариство «Кростел Парнерс ЛП», яке не є резидентом України та місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: 6 Маркет Плейс, Фіцровія, Лондон, WIW 8AF, Сполучене Королівство Великої Британії і Північної Ірландії, реєстраційний номер LP21553у значенні Закону "Про міжнародне приватне право" та ЦПК є іноземною юридичною особою та володіє усіма процесуальними правами та обов`язками, що і юридичні особи України, в тому числі право бути ознайомленою про факт відкриття провадження у справі №492/184/23 та приймати участь у розгляді справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 130 ЦПК України особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких в порядку, встановленому ст. 502 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Колегія суддів зазначає, що спосіб (канал) вручення судових документів обирається судом, який ухвалив відповідний документ.

Суд першої інстанції правильно визначив, що оскільки між Україною та Великою Британією (Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії) відсутні двосторонні договори про правову допомогу, тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про необхідність керуватися положеннями Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, вчиненої 15 листопада 1965 року та ратифікованої 01 грудня 2001 року (далі Конвенція про вручення) та до якої приєдналися вказані держави.

Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном (стаття 1 Конвенції).

Конвенція передбачає можливість використання судом різних каналів вручення документів за кордоном:

1) основний (статті 5, 6, 7) через Центральний орган держави, що запитується;

2) альтернативні:

- прямі консульські канали без застосування заходів примусу (ч. 1 ст. 8);

- непрямі консульські канали (ч. 1 ст. 9 Конвенції);

- непрямі дипломатичні канали у виключних обставинах (ч. 2 ст. 9);

- поштові канали (ст. 10 (а));

- прямі зв`язки між судовими та іншими посадовими особами, чи іншими компетентними особами (ст. 10 (б));

- прямі зв`язки між особою, що бере участь у судовому процесі та судовими посадовими особами чи іншими компетентними особами (ст. 10 (с));

3) інші канали, які не регулюються Конвенцією:

- відповідно інших міжнародних угод (статті 11, 24, 25);

- національного законодавства держави яка вручає документи (ст. 19).

У Практичному керівництві роз`яснюється, що поштові канали зв`язку це відправка листів у вигляді звичайного поштового відправлення, рекомендованого листа та з повідомленням про вручення. Поштові канали також можуть охоплювати відправку електронною поштою та іншими сучасними засобами електронної комунікації, якщо це передбачено національним законодавством.

Доводи апеляційної скарги, зокрема, стосувались того, чи правильно був обраний канал передачі судом для вручення документів відповідачу нерезиденту на території Сполучене Королівство Великої Британії і Північної Ірландії.

Дійсно, пунктом "а" ст. 10 Конвенції передбачено, якщо запитувана держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном.

Заяви і застереження, висловлені державами до міжнародного договору, є його невід`ємною частиною. При застосуванні багатостороннього міжнародного договору його положення діють з урахуванням заяв і застережень України, висловлених у законі під час ратифікації чи приєднання, та відповідної іноземної держави.

Згідно з інформацією, розміщеною на офіційному сайті Гаазької конференції з міжнародного приватного права (www.hcch.net) Сполучене Королівство Великої Британії і Північної Ірландії заявило, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених ст. 10 (а) Конвенції.

При цьому суд має право обрати канал вручення документів з урахуванням вимог Конвенції. Основний та альтернативні канали є рівнозначними, тому суд з урахуванням принципу пропорційності (конкретних обставин справи) має обирати відповідний канал вручення документів. Тобто питання необхідності здійснення повідомлення сторони із використанням того чи іншого способу вручення згідно Конвенції належить до дискреційних повноважень суду, яке вирішується в розрізі оцінки усієї сукупності обставин справи та ризиків незастосування такої процедури (зокрема, необізнаність особи про існування судової справи, у якій така особа є відповідачем). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2022 у справі N 905/830/21.

У Практичному керівництві із застосування Гаазької конвенції від 15.11.65 роз`яснюється, що поштові канали зв`язку - це відправка листів у вигляді звичайного поштового відправлення, рекомендованого листа та з повідомленням про вручення. Поштові канали також можуть охоплювати відправку електронною поштою та іншими сучасними засобами електронної комунікації, якщо це передбачено національним законодавством.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі N 905/947/21 зазначено, що суд у кожному конкретному випадку повинен вирішити питання про доцільність повідомлення відповідача-нерезидента про ту чи іншу процесуальну дію через Центральний орган, а також, які можуть бути ризики у разі незастосування такої процедури (зокрема, необізнаність особи про існування судової справи, у якій така особа є відповідачем). У такому разі щонайменше потрібно повідомляти відповідача-нерезидента у порядку, передбаченому Конвенцією (через Центральний орган) про відкриття провадження у справі, про відкриття апеляційного та касаційного проваджень за відповідними апеляційними та касаційними скаргами, поданими на судові рішення, ухвалені по суті спору. Необхідність здійснення відповідних повідомлень через Центральний орган про вирішення судом процесуальних питань під час розгляду справи має вирішуватись судом у кожному конкретному випадку окремо залежно від фактичних обставин справи (належить до дискреційних повноважень суду).

Щодо Командитного товариства «Кростел Парнерс ЛП», суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність її повідомлення в загальному порядку, передбаченому Конвенцією (через Центральний орган), колегія суддів, погодуючись із висновками суду першої інстанції зауважує про таке.

Використання передбаченого Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах каналу вручення через Центральний орган держави, що запитується (статті 5, 6, 7 Конвенції), порівняно з альтернативними поштовими каналами (ст. 10 (а) Конвенції), є підвищує передбачуваність результату порівняно з поштовими каналами, де затримки, втрати документів або неналежне вручення можуть бути частими. Так вручення через Центральний орган держави суттєво зменьшує ризики, пов`язані з використанням поштових каналів, такими як затримки, втрата документів або неналежне вручення.

Направлення документів через Центральний орган держави, що запитується, згідно зі статтею 7 Конвенції про вручення, супроводжується складанням формуляру. Заповнений формуляр доручення і документи, що підлягають врученню, надсилаються у двох примірниках, один з яких підлягає поверненню запитуючому органу із підтвердженням на зворотній стороні.

На переконання апеляційного суду направлення відповідачу судових документів у справі, складених українською мовою, через альтернативний канал, передбачений ст. 10 (а) Конвенції, тобто шляхом їх надсилання безпосередньо поштою не є оптимальним, оскільки з більшою вірогідністю матиме суто формальний характер та не призведе до належного повідомлення особи про судовий розгляд у справі, а також ставить під загрозу виконання потенційного рішення у справі.

Таким чином, колегія суддів виснує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно необхідності вручення судових та позасудових документів за кордоном у порядку передбаченому ст. 498 ЦПК України та з огляду на обмежені строки розгляду справи, обґрунтовано вирішив зупинити провадження у справі до отримання підтвердження отримання чи не отримання ухвали суду.

Щодо доводів скаржника про припинення Командитного товариства «Кростел Парнерс ЛП» на день постановлення судом оскаржуваної ухвали, колегія суддів відхиляючи такі, звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, до своїх заперечень щодо зупинення провадження у справі від 10 травня 2023 року ПзІІТойота-Україна долучило роздруківки веб-сторінок зміст яких викладено іноземною мовою, посилається на таке скаржником і в апеляційній скарзі.

Однак, надані скаржником докази на підтвердження вказаних обставин колегія суддів не приймає, як такі, що не відповідають визначеним ст.ст. 77-80 ЦПК України вимогам щодо належності, допустимості, достовірності та достатності.

По-перше, порядок дослідження судом змісту веб-сайту (сторінки) або інших місць збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту врегульовано ч.7 ст. 85 ЦПК України, яка не передбачає надання стороною роздруківки скріншотів змісту відповідних сторінок.

По-друге, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. У відповідності до частини 1 статті 9 ЦПК України цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою. За положеннями статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до частин 1, 2 Закону України «Про засади державної мовної політики» державною мовою України є українська мова. Українська мова, як державна мова обов`язково застосовується на всій території України при здійсненні повноважень органами законодавчої, виконавчої та судової влади, у міжнародних договорах, у навчальному процесі в навчальних закладах в межах і порядку, що визначаються цим Законом.

За частиною 1 статті 14 вказаного Закону судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою, а в частині 3 цієї статті визначено, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

У разі, коли письмові докази подаються до суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Враховуючи викладене, наданий ПзІІ «Тойота-Україна» фрагментарний переклад відповідної веб-сторніки не може бути прийнятий судом до уваги, як доказ.

За таких обставин апеляційний суд вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для звернення з судовим дорученням та зупинення провадження у справі.

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бюрг та інші проти Франції" (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гору проти Греції" N 2) [ВП], § 41" (Gorou v. Greece no.2).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (SeryavinandOthers v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Доводи апеляційної скарги зводяться до обґрунтування вимог заяви, суб`єктивного тлумачення скаржником норм права, та незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду, без посилення на обставини, які не враховані судом під час розгляду вказаної вище заяви.

Порушень судом норм процесуального права колегією суддів не встановлено.

Отже доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного висновку суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, з мотивів наведених у скарзі.

У відповідності ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін, оскільки доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями Тойота-Україна залишити без задоволення.

Ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 10 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький