Справа № 296/5454/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"02" жовтня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (далі - ТзОВ «Українські фінансові операції») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява сформована в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 лютого 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4413346 (далі по тексту рішення Кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 000 гривень строком на 361 день шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Крім того, 23 лютого 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до Кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 9 000 гривень. ТзОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання до Додатковим договором виконало та перерахувало ОСОБА_1 кредит в розмірі 9 000 гривень на платіжну карту № НОМЕР_1 . Враховуючи зміни до Кредитного договору, які оформлені Додатковим договором, загальна сума кредиту, яку отримав ОСОБА_1 14 000 гривень.

Кредитний договір та Додатковий договір укладені в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТзОВ «Лінеура Україна», які відповідач підписав електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

23 вересня 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 4413346 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 лютого 2024 року перейшло до ТзОВ «Українські фінансові операції». Розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на дату відступлення права вимоги становила 95 675 гривень, з яких 14 000 гривень тіло кредиту; 74 675 гривень заборгованість по процентах; 7 000 гривень штрафні санкції.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, заборгованість не погашає, що зумовлює потребу звернення до суду з цим позовом.

Станом на дату укладання договору факторингу № 23/09/2024 від 23 вересня 2024 року строк дії Кредитного договору не закінчився. А тому, в межах строку дії Кредитного договору у період з 24 вересня 2024 року по 17 лютого 2025 року (147 календарних днів) позивачем здійснено нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою на суму 51 450 гривень.

Станом на дату звернення до суду з цим позовом відповідач ОСОБА_1 має заборгованість перед ТзОВ «Українські фінансові операції» в розмірі 140 125 гривень, з яких 14 000 гривень тіло кредиту; 74 675 гривень проценти, нараховані первісним кредитором; 51 450 гривень проценти, нараховані позивачем за 147 календарних днів.

На підставі наведеного ТзОВ «Українські фінансові операції» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором в розмірі 140 125 гривень, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Ухвалою судді від 26 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Станом на день розгляду справи відзив на позов від відповідача до Корольовського районного суду міста Житомира не надійшов.

Представник позивача ТзОВ «Українські фінансові операції» у судове засідання не з`явився, попередньо заявив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та надає згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Установлено, що відповідач має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Матеріали справи містять відомості про те, що позивачем належно виконано вимоги ч. 7 ст. 43 ЦПК України та надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання копію позовної заяви з додатками. Крім того, відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, а також судові повістки на кожне судове засідання надіслані рекомендованим листом на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Однак, поштове відправлення - судовою повістка з повідомленням про судове засідання, призначене на 02 жовтня 2025 року, повернуте на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». А тому, відповідно до змісту п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що отримав судову повістку. Враховуючи, що судом вжито належних заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також, беручи до уваги строки розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення.

За наявності всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд установив, що 23 лютого 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4413346. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або Мобільний додаток «Сredit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. Вказаний Кредитний договір підписаний відповідачем 23 лютого 2024 року о 14:38:06 шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором - 44661, надісланий на його номер телефону.

Відповідно до п.1.2. Кредитного договору сума кредиту становить 5 000 гривень.

Строк кредитування 361 днів (п. 1.3 Кредитного договору).

Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 19 днів. Детальні терміни повернення (дати) кредиту та сплати відсотків визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п. 1.3 Кредитного договору).

Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Кредитного договору. Знижена процентна ставка становить 0,50 % в день та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 12 березня 2024 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 1.4 Кредитного договору).

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_2 .

Пунктом 2.2. Кредитного договору передбачено, що сума кредиту перераховується товариством протягом 2 робочих (банківських) днів з моменту укладення договору.

Також установлено, що ОСОБА_1 23 лютого 2024 року підписав додаток №1 до Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. В указаній таблиці визначено суми процентів, які ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати.

Крім того, ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписав паспорт споживчого кредитування, у якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача: стандартна процентна ставка, відсотків річних: 912,50 % (або 2,5 % в день); знижена процентна ставка 182,50 % (або 0,50 % в день); тип процентної ставки - фіксована. Пунктом 5 Паспорту споживчого кредитування визначено порядок повернення кредиту - 19 платежів, сума кредиту 5 000 гривень; періодичність внесення - кожні 19 днів. Перший платіж у сумі 475 гривень зі сплати процентів за перший період та 17 платежів по 2 375 гривень зі сплати процентів; останній 19-й платіж 7 375 гривень, який включає: проценти 2 375 гривень, кредит 5 000 гривень.

23 лютого 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до Кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач додатково отримав кредит у розмірі 9 000 гривень. Загальна сума кредиту 14 000 гривень. Строк кредиту та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до умов Кредитного договору.

Також 23 лютого 2024 року ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписав паспорт споживчого кредитування, пунктом 5 якого визначено порядок повернення кредиту, а саме: 19 платежів, сума кредиту 14 000 гривень; періодичність внесення - кожні 19 днів. Перший платіж у сумі 1 285 гривень зі сплати процентів за перший період та 17 платежів по 6 650 зі сплати процентів; останній 19-й платіж 20 650 гривень, який включає: проценти 6 650 гривень, кредит 14 000 гривень.

У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 зобов`язань заборгованість за Кредитним договором становить 140 125 гривень, з яких 14 000 гривень тіло кредиту; 74 675 гривень проценти, нараховані первісним кредитором; 51 450 гривень проценти, нараховані позивачем за 147 календарних днів.

Представлений позивачем розрахунок заборгованості свідчить, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснено за період строку дії Кредитного договору за процентною ставкою, визначеною цим договором, штрафні санкції не нараховані.

23 вересня 2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого право вимоги за Кредитним договором № 4413346 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23 лютого 2024 року перейшло до ТзОВ «Українські фінансові операції».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд ураховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 509, 510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (статті 525, 625 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (статті 612 ЦК України ).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановлені Кредитним договором строки кредит не повернув та не сплатив проценти за користування кредитом, а отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору відповідачем. Здійснений позивачем розрахунок заборгованості відповідач не заперечив та не спростував.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи досліджені судом докази та встановлені обставини справи, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому позов ТзОВ «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованим та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи висновок суду про задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.

Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представник ТзОВ «Українські фінансові операції» надав суду Договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А, укладений 01 серпня 2024 року між ТзОВ «Українські фінансові операції» та адвокатом Дідухом Є. О., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреність, видану ТзОВ «Українські фінансові операції» адвокату Дідуху Є. О. на представництво інтересів товариства в судах України, акт приймання - передачі наданих послуг № 4413346 до Договору № 01/08/2024 від 01 серпня 2024 року, де наведено перелік виконаних адвокатом робіт.

Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які поніс позивач є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Звертаючись до суду із цим позовом, ТзОВ «Українські фінансові операції» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь 10 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи за клопотанням представника позивача проводився без його участі, розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження, позовна заява є типовою для такого роду справ, а також враховуючи незначну ціну позову, сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 2000,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 509, 510, 511, 525, 526, 536, 553, 554, 651, 1048, 1054, 1055 ЦК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість за Договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4413346 від 23 лютого 2024 року в розмірі 140 125 (сто сорок тисяч сто двадцять п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору та 2 000 (дві тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2, код в ;

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Дата складення повного рішення 07 жовтня 2025 року.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК