Справа № 2018/2-3311/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Дяченка О.М.,

за участю секретаря судових засідань Гавриленко К.О.,

представника скаржника - адвоката Левицької А.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на дії державного виконавця Індустріального ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник Вікторії Анатоліївни, боржник ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (далі ТОВ «Дебт Форс») звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Індустріального ВДВС у м. Харкові Колісник В.А., боржник ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2012 по справі №2018/2-3311/11, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у сумі 10 128 доларів США 50 центів, судовий збір у сумі 1700 грн та витрати на інформаціно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 26.12.2023 ухвалою суду змінено стягувача на ТОВ «Дебт Форс». 17.04.2025 головним державним виконавцем Індустріального ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник В.А. винесено постанову ВП №44637839 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», в якій зазначено залишок нестягнутої суми за виконавчим документом 4 694,98 доларів США; сума стягнутого виконавчого збору 158, 28 гр. В оскаржуваній постанові зазначено, що сума стягнутого виконавчого збору дорівнює 158,28 гривня (UAH). Тобто, виходячи зі статті 45 ЗУ «Про виконавче провадження» в такому разі в ході виконавчого провадження мало бути стягнуто 1 582,80 грн., проте сума боргу за виконавчим документом зменшилася на 1 820 грн. та 5 433,32 дол. США. Отже, виходячи з норм діючого законодавства та інформації від попередніх кредиторів про відсутність перерахованих грошових коштів можна зробити висновок про безпідставність зменшення суми боргу за виконавчим документом на 1 820 грн. та 5 433,32 дол. США чим були порушені права стягувача.

11.08.2025 на адресу суду від Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на скаргу, в якому представник ВДВС просить відмовити у задоволенні скарги та зазначає, що на примусовому виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 44637839 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2018/429/2012/15 від 08.08.2014 року виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення солідарно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором 10128 доларів США 50 центів, що еквівалентно 80 876,07 грн., за курсом долара 7,98 пені в сумі 113 872,36 грн., судовий збір у сумі 1700 грн, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суму 120 грн., а всього 196568,43 грн. Тобто, у самому виконавчому документі № 2/2018/429/2012/15 від 08.08.2014 одразу визначено еквівалентну суму заборгованості у гривнях.

Представник скаржника ТОВ «Дебт Форс» у судовому засіданні скаргу підтримала просила задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 та її представник Юрченко В.В. у судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про день та час розгляду справи, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Головний державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник В.А. у судове засідання не з`явилась була повідомлена належним чином про день та час розгляду справи, у відзиві просила розгляд скарги проводити без її участі.

Суд, заслухавши думку представника скаржника, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2012 року по справі 2018/2-3311/11 стягнуто солідарно зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ «АТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором 10 128 доларів США 50 центів, що еквівалентно 80876,07 грн., за курсом долара 7,98 пені в сумі 113872,36 грн., судовий збір у сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суму 120 грн, а всього 196568,43 грн. Рішення набрало законної сили.

Постановою головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Харківського міського управління юстиції Близнюковим Ю.В. від 05.09.2014 відкрито виконавче провадження №44637839.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2019 замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2023 замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №2018/2-3311/11 на правонаступника стягувача ТОВ «Дебт Форс».

Постановою головного державного виконавця Індустріального ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник В.А. від 17.06.2025 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.

Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд у разі встановлення обґрунтованості скарги визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з положеннями статті 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Положенням частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Індустріальним відділом державної виконавчої служби у м. Харкова Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано до суду матеріали ВП 44637839, в яких відсутня інформація виконання боржником ( ОСОБА_1 ) зобов`язань за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06.11.2012 по справі 2018/2-3311/11, в тому числі зарахування грошових коштів на рахунки Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та подальше перерахування таких грошових коштів стягувачу в межах ВП 44637839 відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи наведене, постанова головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник В.А. від 17.06.2025 у виконавчому провадженні № 44637839 про повернення виконавчого документа стягнення, є неправомірною та підлягає скасуванню.

Керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 167, 258, 260-261, 447, 449 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на дії головного державного виконавця Індустріального ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник Вікторії Анатоліївни задовольнити.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.06.2025 у виконавчому провадженні № 44637839, що винесена головним державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник Вікторією Анатолівною.

Зобов`язати головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колісник Вікторію Анатоліївну винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням залишку нестягнутої заборгованості у доларах США з урахуванням фактично стягнених сум.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст ухвали складено 09.10.2025.

Суддя О.М. Дяченко