ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6805/25 Справа № 177/1821/24 Суддя у 1-й інстанції - Панчук М. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді БондарЯ.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересахя якої діє представник адвокат Мотальова-Кравець В.Ю. на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2025 року, ухвалене суддею Панчуком М.В. в с-щі Широке Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 06 травня 2025 року,

УСТАНОВИВ

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором№ 305782898 від 21.07.2021 в розмірі 78254 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Позов мотивовано тим, що 21.07.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №305782898 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Відразу після вчинених дій відповідача, 21.07.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 22 000 грн на його банківську карту № НОМЕР_1 . Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.

28 листопада 2018 року ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався до 31.12.2022.

05 серпня 2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" було укладено договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого неодноразово продовжувався до 30.12.2024.

05 липня 2024 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивач уклали договір факторингу №05/07/24, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Загальний розмірі заборгованості відповідача за кредитним договором №305782898 від 21.07.2021 становить 78 254 грн, з яких: 22000 грн заборгованість по кредиту, 56254 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Також позивачам понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Рішенням Широківського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" заборгованість за кредитним договором №305782898 від 21 липня 2021 року в розмірі 78 254 (сімдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят чотири) гривні.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 гривні, а разом 8422 (вісім тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Відповідач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мотальову-Кравець В.Ю. оскаржила рішення суду в апеляційному порядку.

Представник відповідача Мотальова-Кравець В.Ю. в апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого при неправильному застосованню норм матеріального права з порушеннням норм процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про повну відмову у задоволенні позову.

Виходячи з власного розрахунку, представник відповідача зазначає, що розмір відсотків відповідно до умов договору становить 2 244,,00 грн. за період з 21.07.2021 по 20.08.2021, виходячи з розрахунку: 22 000 грн (тіло кредиту) х 0,34 % (відсотки від суми Кредиту) х 30 днів (строк позики). Тобто, сума до сплати мала бути 24 244,00 грн, а не 78 254,00 грн, як заявляє Позивач.

Представник відповідача зазначає, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за умовами договору позики, укладеного з Відповідачем, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто протягом строку, на який були надані такі кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки.

Представник скаржника зазначає, що Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому, Позивач не заявив до Відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Тому, сплаті підлягає заборгованість, що ґрунтується на чітко обумовлених між сторонами договорів позики умовах, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування. При цьому, доказів підписання ОСОБА_1 Правил надання грошових коштів у позику первісного кредитора та додаткових угод матеріали справи не містять.

Позивачем нараховано 56 254,00 грн. по Договору № 305782898 від 21.07.2021 року відсотків, саме за користування позикою, адже в розрахунку заборгованості Позивача, що міститься в матеріалах справи, заборгованість за понадстрокове користування позикою нарахувань не відбувалось. Також, належних та допустимих доказів пролонгації кредитного договору від 21.07.2021 року матеріали справи не містять.

Представник відповідача вказує, що Позивач не надав належних i допустимих доказів, що Відповідач при укладенні кредитного договору був ознайомлений саме з тими Правилами надання грошових коштів у позику первісного кредитора, які додані до позову. Тобто, право ТОВ «Юніт Капітал» нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору після 21.07.2021 року, а також після 20.08.2021 року, а тому, починаючи із зазначеної дати, товариство не мало права нараховувати проценти за користування кредитом.

Вказує, що доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, зміну дати повернення всієї суми кредиту та у зв`язку з цим сплачував проценти, визначені договором, матеріали справи не містять.

Представник відповідача зазначає, що не повернення позичальником кредитних коштів у визначений договором строк, за відсутності активних дій Відповідача, визначених договором (сплати процентів за продовження дії договору або додаткова угода) є неправомірною поведінкою, а саме не поверненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 30-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором.

Представник скаржника наголошує на тому, що оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договорами проценти, тому заявлені ТОВ «Юніт капітал» вимоги в частині стягнення з Відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом за період, який виходить за межі строку кредитування є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Звертаючись до суду з позовною заявою, ТОВ «Юніт капітал» вважає себе кредитором за кредитним договором №305782898 від 21.07.2021 року, укладеним між Відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», право вимоги від якого перейшло спочатку до ТОВ «Таліон Плюс», потім до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», і вже на підставі Договору факторингу №05/07/24 від 05.07.2024 року до Позивача.

Окрім того, представник відповідача звертає увагу на те, що розрахунки заборгованості самі по собі не є належними та допустимими доказами розміру заборгованості за договором, оскільки розрахунок є виключно внутрішнім документом банку, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію Позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог Позивача до Відповідача.

Також договори факторингу з витягами з реєстру боржників, які є похідними від кредитного договору, не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості.

Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №305782898, заборгованість ОСОБА_1 становить 49 412,00 грн, з яких: 22 000,00 грн., тіло кредиту, 27 412,00 грн. проценти.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №305782898 від 21.09.2021, заборгованість за кредитним договором становить 78 254,00 грн., з яких: 22 000,00 грн. тіло кредиту, 56 254,00 грн. проценти.

Втім, додатково нараховані проценти, нараховані ТОВ «Таліон Плюс» поза межами строку кредитування, згідно умов договору, що передбачені у пунктах 1.7, а ще й зроблені особою, яка отримала лише право вимоги за договором факторингу на підставі реєстру боржників з визначенням суми боргу первісним кредитором, а отже до неї не перейшло право здійснення додаткових нарахувань за договором, як то процентів, комісії тощо.

Скаржник зазначає, що заявлена Позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 56 254,00 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у 22 000,00 грн., суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

У додаткових поясненнях по справі, які надійшли через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Тараненка А.І. 03 липня 2025 року, які по суті є відзивом на апеляційну скаргу, сторона позивача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Щодо переходу прав вимоги за Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (Додаток №10 позовної заяви). 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 (Додаток №11 позовної заяви ). При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року( Додаток №12 позовної заяви). В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 8/1118-01. 31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (Додаток №13 до позовної заяви). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. Таким чином, договір №28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу,а саме 28.11.2018 - 31.12.2022.

Згідно п.4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 21.09.2021 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №152 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 49 412,00 грн. (Додаток №15 до позовної заяви). Тобто, право вимоги за кредитним Договором № 305782898 від 21.07.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 21.09.2021, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги №152.

Укладання договорів факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», а також між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Онлайн фінанс» до моменту виникнення кредитних правовідносин із боржником, не свідчить про недійсність переходу прав вимоги новому кредитору оскільки перехід прав вимоги відбувається саме у момент підписання реєстрів прав вимоги. Станом на момент укладення кредитного договору зазначені договори факторингу були чинними, а тому могли бути підставою для подальшої передачі прав вимоги. До матеріалів справи також долучається схема переходу права вимоги, що підтверджує правонаступництво позивача (Додаток №3).

Щодо переходу прав вимоги за Договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №05/0820-01 (додаток до позовної заяви).

Відповідно до пункту 8.2 Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 строк дії Договору закінчується 04 серпня 2021 року. 03.08.2021 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №2 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п.1 якої Сторони домовились продовжити строк дії Договору до 31.12.2022 включно (додаток до позовної заяви). 30.12.2022 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткову угоду №3 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, відповідно до п.1 якої Сторони домовились продовжити строк дії Договору до 30.12.2024 включно (додаток до позовної заяви). Пунктом 2.1. Розділу 2 (ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ) Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року, Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Тобто предметом Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 78 254,00 грн. (додаток до позовної заяви). Тобто передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності Договору факторингу до 30.12.2024 р. При цьому жодна норма даного договору не обмежує можливість передачі прав вимог лише тими, які існували до моменту укладення Договору.

Відтак, правовідносини між сторонами належним чином врегульовані договором факторингу та відповідними додатками, що передбачали перехід права вимоги у визначений момент.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 78254,00 грн.. Даний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024 (Додаток №23 до позовної заяви).

Звертаємо увагу Суду, що на момент подачі позову та його розгляду в суді першої інстанції, Позивачем, долучено всі наявні на той час документи, які передані первісним Кредитором та всіма наступними Факторами.

Представник позивача зазначає, що до позовної заяви представником Позивача долучено договір факторингу, витяги з реєстрів прав вимог та акти прийому-передачі, що є належним доказом стверджувати що фактор набув права вимоги. До того ж, сам договір факторингу Судом нечинним не визнавався, а тому він є правомірним та обов`язковим до виконання. Проте, для повного та всебічного розгляду справи, позивач також долучає документи, які підтверджують факт фінансування за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 та платіжні інструкції що свідчять про сплату суми фінансування за договорами факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 та № 05/07/24 від 05.07.2024. (долучено до додаткових пояснень від 02.07.2025).

Отже, право вимоги за Кредитним договором №305782898 від 21.07.2021 передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та в подальшому Позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, який оформлений належним чином.

Звертає увагу Суду, що підготовлені розрахунки не суперечать один одному та узгоджується з іншими письмовими доказами у справі, зокрема із витягами Реєстру прав вимоги №152 від 21.09.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020. Наголошує, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами, Позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. Отже, можемо прийти до висновку, що розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами й Позивачем в сукупності з платіжними дорученнями про перахування коштів є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені Позивачем в повній мірі.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 21 липня 2021 року ОСОБА_1 подала заявку на отримання грошових коштів в кредит від 21.07.2021 (а.с. 10), в результаті чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 уклали договір кредитної лінії №305782898, згідно з п.п. 1.1 якого, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн.

Відповідно до п.п.1.7 договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 20.08.2021. Дисконтна процентна ставка становить 0,34 % річних в день, індивідуальна процентна ставка становить 1,36 % річних в день, базова процентна ставка становить 1,7 % річних в день (а.с. 75 зворот 78).

Як вбачається з довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога", ОСОБА_1 підписала договір одноразовим ідентифікатором MNV4Y82J, який відправлено позичальнику 21.07.2021 о 7:44:07 за номером телефону НОМЕР_2 . При цьому ідентифікатор введено ОСОБА_1 для ТОВ " Манівео швидка фінансова допомога" 21.07.2021 о 7:44:43, а кошти перераховано ОСОБА_1 21.07.2021 о 7:44:50 (а.с. 28).

Відповідно до платіжного доручення №276c23c4-aad5-4afc-a828-de767ff027d9 від 21.07.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» переказало Суздаль Діані Миколаївні на картку №4149-49XX-XXXX-6039 грошові кошти у розмірі 22 000 грн. Призначення платежу - переказ коштів згідно договору №305782898 від 21.07.2021, ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ), для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_4 , без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer (а.с. 90).

Згідно з довідкою № 06_2/2024, 21.07.2021 на картку № НОМЕР_5 було перераховано 22000 грн за допомогою платіжного сервісу LiqPay (а.с. 99 100).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" за кредитним договором № 305782898, заборгованість ОСОБА_1 становить 49412 грн, з яких: 22000 грн тіло кредиту, 27412 грн проценти (а.с. 30).

28 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" було укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно з п.п. 2.1 якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 58 - 61).

Згідно з реєстром прав вимоги №152 від 21.09.2021, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відступило ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №305782898 від 21.07.2021. Розмір заборгованості становить 49 412 грн (а.с. 31 - 32).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Таліон Плюс" за кредитним договором №305782898 від 21.09.2021, заборгованість за кредитним договором становить 78 254 грн, з яких: 22 000 грн тіло кредиту, 56 254 грн проценти (а.с. 34).

05 серпня 2020 року між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №05/0820-01, згідно з п.п.2.1 якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 80 82).

Згідно з реєстром прав вимоги №9 від 30.05.2023, ТОВ "Таліон Плюс" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №305782898 від 21.07.2021, розмір заборгованості становить 78 254 грн (а.с. 69 70).

05 липня 2024 року ТОВ "Юніт Капітал" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" уклали договір факторингу №05/07/24, згідно з п.п.1.1 якого, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників (а.с. 35 - 38).

Як вбачається з реєстру боржників до договору факторингу №05/07/24 від 05.07.2024, ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" відступило ТОВ "Юніт Капітал" право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №305782898 від 21.07.2021, розмір заборгованості становить 78 254 грн (а.с. 66 67).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі досліджених та оцінених доказів, виходив з їх доведеності та обґрунтованості. При цьому, суд встановив, що 21.07.2021 між первісним кредитором та ОСОБА_1 виникли договірні відносини внаслідок отримання відповідачем кредиту. Право вимоги за договором кредитної лінії №305782898 було відступлено позивачу по справі, кредит не повернуто, а отже позовні вимоги ТОВ "Юніт Капітал" підлягають задоволенню в повному обсязі. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті. Тож ОСОБА_1 не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами представника відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормамиглави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним таГосподарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК Українипередбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Сторонами не оспорюється факт укладення договору кредиту.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності зістаттею 610 ЦК Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Так, Позивачем доведено, що між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №305782898 за яким остання отримала кредитні кошти у сумі 22 000,00 грн, що не заперечує та визнає відповідачка.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року №352 "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231" до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Наданими позивачем доказами судом перевірено та встановлено належний перехід права вимоги від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до позивача, через договори факторингу з ТОВ "Таліон Плюс" і ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс", при цьому, як правильно зазначив суд, оплата таких це господарські правовідносини сторін договору факторингу, які узгоджуються останніми і оплата таких не спростована будь-якими сторонами таких договорів факторингу, а договори факторингу не визнавалися недійсними, тому у цій частині доводи представника відповідача щодо недоведеності переходу права вимоги до позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими і їх відхиляє.

Відповідачка заперечує розмір боргу, право вимоги на який має позивач, а саме 78 254 грн, при цьому мотивує тим, що відступлення права вимоги можливе лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, хоча чинне законодавство не забороняє такого, але лише за умови визначеності такої вимоги.

Відповідачка погоджується, що наявний борг у розмірі 22 000 грн, що є тілом кредиту, однак зазначає, що відсотки за користування кредитом становлять 11 200 грн, що відповідає відсотковій ставці 1,7 % за кожен день користування впродовж домовлених 30-ти днів, а в загальному борг становить 31 220 грн. Вказує, що після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні праві підстави нараховувати відсотки, а відтак нараховані поза межами 30-ти денного строку відсотки є необґрунтованими, а пролонгації кредитного договору не відбувалося.

Зазначені вище доводи сторони відповідача були предметом розгляду судом першої інстанції, при цьому суд спростував ці доводи, що відображено в оскаржуваному судовому рішенні.

В додаткових поясненнях від 05.03.2025 позивач вказував на те, що нарахування заборгованості у розмірі 49 412 грн здійснив первісний кредитор - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на підставі первинних документів в порядку п.1.3, 1.7, 1.7.2, 1.9.1, 1.9.3, 1.12, 1.12.1, 1.12.2, 4.2, 4.3 договору кредитної лінії №305782898 від 21.07.2021 (а.с. 75 (на звороті аркушу) -78), за якими:

1.3. кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 22000 грн одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 20.08.2021;

1.7. кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі "дисконтний період"), а саме до 20.08.2021. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором;

1.9. за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:

1.9.1. виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 124,10 процентів річних, що становить 0,34 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним;

1.9.3. якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього договору. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору;

1.12. сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:

1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;

1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним;

4.2. строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п. 1.2 Договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1.3. та п.1.7. договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання;

4.3. сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п. 1.7.2. договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 цивільного кодексу України.

При цьому, пункт 1.7.2 у договорі кредитної лінії №305782898 від 21.07.2021, на який позивач посилається, як розмір відсотків за користування кредитними коштами поза 30-ти денним строком відсутній.

Суд першої інстанції встановив, що договором кредитної лінії №305782898 від 21.07.2021 передбачено як розмір тіла кредиту 22 000 грн, так і відсотки у розмірі 0,34 % за користування останнім в 30-ти денний період і, у разі неповернення такого кредиту в 30-ти денний період, з перерахунком відсотків у перші 30 днів 1,7 %, а поза 30-денним періодом по 90-й період у розмірі 2,3%.

З огляду на вказане, із врахуванням розміру відсоткової ставки та неповернення кредиту відповідачкою у 30-ти денний період, 22 000 грн (тіло кредиту) *30 (днів)*1,7 % = 11 220 грн, це відсотки за перші 30 днів користування кредитом у розмірі 22000 грн.

Разом з тим, до процедури факторингу, договір якого було укладено між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" із ТОВ "Таліон Плюс" 21.09.2021, відповідачка користувалася кредитними коштами ще 32 дні, а відтак наступний період використовується відсоткова ставка 2,3% на підставі п. 1.12.2 договору кредитної лінії №305782898 від 21.07.2021, що становить 22 000 грн (тіло кредиту) *32 (днів)*2,3 % = 16 192 грн.

З огляду на що, сума боргу, яка перейшла по договору факторингу від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс" становить 22000 грн + 11220 грн + 16192 грн = 49 412 грн.

Позивач вказує на борг у розмірі 78 254 грн, мотивуючи тим, що після переходу права вимоги до ТОВ "Таліон Плюс" за договором факторингу 21.09.2021, останній донарахував відсотки за користування кредитними коштами в межах 90-та денного строку кредитування після закінчення дисконтного періоду в 30 днів, тобто 22 000 грн (тіло кредиту) *89 (днів)*2,3 % = 45 034 грн, а відтак загальна сума боргу становить 22 000 грн + 11 220 грн + 45 034 грн = 78 254 грн.

Разом з тим, згідно п.2.2 додаткової угоди від 31.12.2020 №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 51-54) вбачається, що разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором.

А відтак, сторони договору факторингу - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" узгодили перехід прав нарахування відсотків за користування кредитними коштами в межах строків кредитування 30 днів дисконтного періоду та 90 днів, що розпочинаються після закінчення дисконтного періоду, з огляду на що, нарахування ТОВ "Таліон Плюс" відсотків за користування кредитними коштами в межах 90 днів, які відраховуються після спливу 30-ти денного дисконтного періоду відповідає умовам договору факторингу. Будь-яких нарахувань поза межами кредитного періоду не відбулося, а відтак ст.625 ЦК України позивачем не застосовувалася.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність заявлених ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» позовних вимог, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених відповідачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересахя якої діє представник адвокат Мотальова-Кравець Валерія Юріївна - залишити без задоволення.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: