ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Марченко С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі судді Болдирєвої У.М. від 22 січня 2025 року по справі за заявою Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якої представляє законний представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про оголошення померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2024 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з даною заявою, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем (солдат) цієї військової частини, старшим водієм автомобільного відділення автомобільного взводу автомобільної роти. Тривалий час ОСОБА_4 відсутній за місцем свого постійного проживання і його місце перебування невідоме. Він обліковується у списках особового складу військової частини НОМЕР_1 з дня його зникнення безвісти ІНФОРМАЦІЯ_3 за обставин, що загрожували йому смертю, і по теперішній час, тобто майже десять років. Оголошення ОСОБА_4 померлим дозволить виключити його зі списків особового складу військової частини та провести виплату всіх належних сум родичам військовослужбовця. Тому заявник просив оголосити померлим ОСОБА_4 від дня його вірогідної смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 31 березня 2025 року про виправлення описки, в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення заяви.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що солдат ОСОБА_4 був відправлений у відрядження до сектору «С» з 29.12.2014 року з метою перевезення керівного складу військової частини НОМЕР_2 , на підставі рапорту ОСОБА_5 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 №275 від 27.12.2014 року. Згідно пояснень ОСОБА_5 , який у період з 26.12.2014 року по 17.02.2015 рік виконував обов`язки керівника сектору « С » в населеному пункті Дебальцево, на той час на посаді водія легкового автомобіля, в підпорядкуванні у полковника ОСОБА_5 перебував солдат ОСОБА_4 . Під час виходу із Дебальцево 17.02.2015 року, приблизно о 23:00 годині офіцери та водій полковника ОСОБА_6 разом з солдатом ОСОБА_4 на МТЛБ (машина-тягач легкоброньована) перемістились до базового табору НОМЕР_3 окремої горно-піхотної бригади, із командного пункту сектору; біля 04:00 годин полковник ОСОБА_5 на автомобілі ГАЗ-66 (кунг) відправив полковника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , солдата ОСОБА_4 та водія полковника ОСОБА_6 за населений пункт АДРЕСА_1 . Сам ОСОБА_5 виїжджав на другому автомобілі за командиром НОМЕР_3 окремої горно-піхотної бригади, але довго руху не було; виїхавши за Дебальцево в район лікарні, полковник ОСОБА_5 зупинився для уточнення завдань колоні, яка стояла, після чого продовжили рух далі; під час руху почали прицілюватись снайпери і водій машини зробив маневр; машина впала у яму, після чого ОСОБА_5 з полковником ОСОБА_9 пішли пішки; вийшли в район населеного пункту Луганське на наступний день; при опитуванні ОСОБА_5 щодо уточнення місцезнаходження солдата ОСОБА_4 , офіцери які з ним їхали в той час сказали, що їх почали обстрілювати на що вони дали бій та продовжили рух; водій полковника ОСОБА_9 надав інформацію, що коли їх обстрілювати, водій машини Урал, яка їхала за ними, був поранений в шию; він сів за кермо ОСОБА_10 , а солдату ОСОБА_11 сказав сісти в кабіну, на що він відповів, що буде чекати свого командира; більше солдата ОСОБА_11 ніхто не бачив (а.с. 17, 20-22).

Згідно копії паспорту ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 від 23.09.2009, місце його проживання зареєстроване за адресою по АДРЕСА_2 , де також проживає його мати - ОСОБА_3 (а.с. 7, 14, 15).

Військова частина НОМЕР_5 Міністерства оборони України у листі від 10.01.2018 №116/3/310 зазначила, зокрема, що за інформацією, наданою від Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, заручників та встановлення місцезнаходження зниклих безвісти в районі проведення АТО при Службі безпеки України, старшого водія автомобільної роти ВЧ НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_4 занесено до списків військовослужбовців ЗСУ, місцезнаходження яких невідоме (які зникли безвісти); станом на 09.01.2018 місцезнаходження зазначеного військовослужбовця не встановлено; відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 03.02.2016 №47 "Про підсумки службового розслідування" старший солдат ОСОБА_4 зник безвісти виконуючи завдання за призначенням (під час виходу з району населеного пункту Дебальцеве Донецької області) 17.02.2015; інформація про захоплення ОСОБА_4 у заручники представниками незаконних збройних формувань відсутня; є вірогідність, що старший солдат ОСОБА_4 міг загинути в районі проведення АТО на території Донецької та Луганської областей, а саме під час виведення військ з населеного пункту Дебальцеве Донецької області; Міністерством оборони України у взаємодії з Об`єднаним центром з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, заручників та встановлення місцезнаходження зниклих безвісти в районі проведення АТО при Службі безпеки України, із залученням громадських та волонтерських організацій вживаються всі можливі заходи щодо встановлення місцезнаходження зниклих безвісти військовослужбовців ЗСУ, у тому числі ОСОБА_4 (а.с. 26).

Відповідно до листа Управління карного розшуку ГУНП в Дніпропетровській області від 28.12.2022 №3/11-4345 повідомлено, що 26.02.2015 відомості відносно безвісного зникнення військовослужбовця (військова частина НОМЕР_6 АДРЕСА_1 ) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внесені до реєстру досудових розслідувань слідчим відділом Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області №0000525, за ознаками кримінального правопорушення ч. 1 ст. 115 КК України. 08.03.2015 ОСОБА_4 оголошений в державний розшук як безвісно зниклий, який пропав під час проведення антитерористичної операції на території Донецької області. На теперішній час місцезнаходження ОСОБА_4 не встановлено (а.с. 29).

Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях своїм листом від 30.09.2024 №78/2/13-4360 повідомило, зокрема, що у провадженні слідчого відділу 2-го управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000041 від 20.01.2015 року, за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.1 ст.258, ч.2 ст.258, ч.3 ст.258, ч.1 ст.438 КК України. В матеріалах даного кримінального провадження містяться дані про безвісті зниклого військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (у т.ч. заява ОСОБА_3 від 17.02.2015 про останнє місце перебування ОСОБА_4 в районі м.Дебальцево, Донецької області). На даний час встановити обставини зникнення ОСОБА_4 на території м.Дебальцево Донецької області неможливо, у зв`язку із відсутністю фактичної інформації та відсутністю можливості її встановлення через тимчасову окупацію частини Донецької області підрозділами ЗС РФ. Інформація з ДНДЕКЦ МВС України щодо збігу ДНК-профілю матері зниклого безвісти ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з особами, останки яких було виявлено в зоні проведення бойових дій з метою підтвердження факту загибелі вказаного військовослужбовця на адресу СВ 2-го управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях не надходила. Досудове слідство по даному кримінальному провадженню триває (а.с. 32).

Відповідно до листа Об`єднаного центру з координації та звільнення військовополонених, незаконного позбавлення волі осіб внаслідок агресії проти України при Службі безпеки України від 14.08.2024 №33/7-14161-В, центром в межах компетенції опрацьовано запит стосовно військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зник за особливих обставин внаслідок збройної агресії рф проти України та повідомлено, зокрема, що інформація, яка б підтверджувала перебування в полоні зазначеного військовослужбовця, вказувала на його місцезнаходження, в Об`єднаному центрі відсутня (а.с. 33).

Листом Управління карного розшуку ГУНП в Дніпропетровській області від 13.08.2024 №3/11-4479 повідомлено, що відповідно до обліків інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розшукується Павлоградським РВП ГУНП в Дніпропетровській області як особа, яка зникла безвісти на території бойових дій. Кримінальне провадження відносно безвісного зникнення ОСОБА_4 скеровано до органів досудового розслідування Слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях (а.с. 30).

У пункті 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України (тут і далі - в редакції, чинній на час звернення до суду із заявою про оголошення особи померлою) фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК України).

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч. 3 ст. 46 ЦК України).

Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення особи померлою ґрунтується на юридичному, достатньо обґрунтованому припущенні смерті особи.

Громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто, констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд па підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

Розглядаючи справу вказаної категорії, судам слід, окрім іншого, з`ясовувати, чи може відсутність особи умисною, тобто, чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Аналогічний за змістом висновок міститься у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №226/3053/18 та від 07 липня 2021 року у справі №390/1443/19.

Аналізуючи норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на військовій службі, приймав безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_3, виконуючи завдання за призначенням під час виходу з району населеного пункту Дебальцеве Донецької області.

З часу зникнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та до теперішнього часу відсутні будь-які відомості щодо місця його перебування. Він обліковується у списках військовослужбовців, які зникли безвісти, 08.03.2015 оголошений у державний розшук Павлоградським РВП ГУНП в Дніпропетровській області як безвісно зниклий (а.с. 29).

Інформація про захоплення ОСОБА_4 у заручники представниками незаконних збройних формувань відсутня (а.с. 26, 33).

Розшукові заходи щодо встановлення місця перебування ОСОБА_4 не дали результатів (а.с.25-33).

Зникнення ОСОБА_4 не пов`язане із вчиненням злочину чи адмінправопорушенням, не є наслідком вчинення військовослужбовцями дій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесних ушкоджень.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 30 квітня 2018 року «Про широкомасштабну антитерористичну операцію в Донецькій та Луганській областях» №116/2018, змінено формат проведення АТО.

Військова частина НОМЕР_1 звернулася з даною заявою до суду у 21 листопада 2024 року, що підтверджується відбитком штемпеля на поштовому конверті (а.с. 34), тобто після спливу трьох років після закінчення АТО.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для часткового задоволення заяви ВЧ НОМЕР_1 та оголошення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим від дня набрання законної сили даним судовим рішенням, адже його зникнення безпосередньо пов`язане з активною (гарячою) фазою бойових дій у період АТО на території Донецької та Луганської областей, виходом колон військової техніки ЗСУ з особовим складом під обстрілами незаконних збройних формувань з міста Дебальцеве Донецької області; перебування у державному розшуку з березня 2015 року та вжиті розшукові заходи на території України протягом більше дев`яти років не дали результатів, а будь-яка інформація про захоплення ОСОБА_4 у заручники представниками незаконних збройних формувань відсутня.

При цьому, колегія суддів зауважує, що вказані вище письмові докази не містять жодних суперечностей і надають можливість зробити вірогідне припущення про загибель ОСОБА_4 на території Донецької області поблизу міста Дебальцеве, де останній виконував обов`язки військової служби, пов`язані із захистом Батьківщини, оскільки він пропав безвісти за обставин, що загрожували йому смертю.

Оголошення ОСОБА_4 померлим дозволить виключити його зі списків особового складу військової частини та провести виплату всіх належних сум родичам військовослужбовця.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для оголошення ОСОБА_4 померлим від дня його вірогідної смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , адже матеріали справи не містять достатніх доказів можливої загибелі військовослужбовця саме в цей день.

Відповідно до обставин зникнення ОСОБА_4 , встановленого в інформаційній картці військовослужбовця, місцезнаходження якого невідоме, зокрема, водій полковника ОСОБА_9 надав інформацію, що коли їх обстрілювати, водій машини Урал, яка їхала за ними, був поранений в шию; він сів за кермо ОСОБА_10 , а солдату ОСОБА_11 сказав сісти в кабіну, на що він відповів, що буде чекати свого командира; більше солдата ОСОБА_11 ніхто не бачив (а.с. 17, 20-22).

Отже, у матеріалах справи відсутні достатні докази, які давали б обгрунтовані підстави припускати загибель ОСОБА_4 саме ІНФОРМАЦІЯ_3, томуднем смерті необхідно вважати день набрання законної сили судовим рішення про оголошення громадянина померлим.

Суд приймає до уваги доводи матері зниклого безвісти ОСОБА_4 - заінтересованої особи ОСОБА_3 , що в місті його постійного проживання ОСОБА_4 відсутній з 2015 року по цей час; викладене підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції та письмовими матеріалами справи.

Твердження матері зниклого безвісти ОСОБА_4 - заінтересованої особи ОСОБА_3 про наявність у неї, з неофіційних джерел, інформації про імовірне захоплення ОСОБА_4 в полон, імовірне відправлення його на бойові дії до Сирії - самі по собі не можуть бути підставою для відмови в задоволення заяви ВЧ НОМЕР_1 , яка подана зі спливом більше дев`яти років з дня зникнення її сина, адже такі твердження не підтверджуються жодними доказами. Зокрема, ОСОБА_3 стверджує, що її сина показували у новинах на російському телебаченні, однак відповідного відео чи фото матеріалу суду не надано. Факт перебування ОСОБА_4 у полоні, як стверджує заінтересована особа, не підтверджується жодним доказом.

Наведені доводи заінтересованої особи ОСОБА_3 пов"язані з запереченням матір"ю самої можливості смерті її сина, тяжкими емоційними переживанням, мають характер припущення, тому не є об"єктивними, не грунтуються на жодному доказі.

Крім того, заінтересована особа ОСОБА_3 визнає, що з березня 2015 року по цей час син ОСОБА_4 жодного разу їй не телефонував, на зв"язок іншим шляхом не виходив; викладене підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання.

Клопотань про надання доказів чи витребування доказів судом не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколом та звукозаписом судових засідань

Отже, ОСОБА_4 відсутній у місті його постійного проживання з 2015 року по цей час; відомості про місце перебування ОСОБА_4 відсутні протягом більше трьох років; відомості про місце його перебування неможливо одержати, незважаючи на вжиті заходи.

Колегія звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 48 ЦК України, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

У випадку появи ОСОБА_4 або одержання відомостей про місце його перебування, ОСОБА_3 наділена правом на звернення з відповідною заявою про скасування судового рішення про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви військової частини.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Військової частини НОМЕР_1 про оголошення померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - задовольнити частково.

Оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , який народився у місті Павлограді Дніпропетровської області, проживав за адресою по АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), - від дня набрання законної сили даним судовим рішенням.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова