(2/199/4957/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Микільської селищної військової адміністрації Маріупольського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до Микільської селищної військової адміністрації Маріупольського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.1998р на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Оскільки договір підлягав реєстрації в БТІ с. Володарське, на зворотній стороні договору мається реєстраційний напис на документі про право особистої власності про реєстрацію нерухомості в Володарському Бюро технічної інвентаризації 14.07.1998р. в реєстровій книзі за номером №183.

03.03.2025року ОСОБА_1 , з метою реєстрації права власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі прав на нерухоме майно звернулася до Державного реєстратора. Проте у здійсненні реєстрації її права власності було відмовлено. Державним реєстратором прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з ненаданням на запит реєстратора інформації про права, які виникли та зареєстровані в установленому законодавством порядку до 01.01.2013р.

Згідно з даними технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 від 24.11.1993р, квартира складається з двох жилих кімнат, має загальну площу 52,3 кв.м., житлову площу 32,8кв.м., підсобну 19.56кв.м. Технічний паспорт складений КП «Володарське БТІ» 24.11.1993р..

Згідно інформаційної довідки №435280988 від 14.07.2025р., з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: на квартиру АДРЕСА_1 .

Микільська селищна військова адміністрації у відповідь на адвокатський запит №276 від 08.07.2025 повідомила, що Комунальне підприємство «Володарське Бюро технічної інвентаризації» не релокувалося на територію, підконтрольну уряду України.

У зв`язку з тим, що Нікольська селищна територіальна громада Маріупольського району Донецької області з 05 березня 2022 року повністю тимчасово окупована, документація та архів Нікольської селищної ради та комунальних закладів, розташовані на території Нікольської громади, залишились на непідконтрольній території та частково знищені, ні підтвердити ні спростувати інформацію про зареєстровані права до 01.01.2013року на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не виявляється можливим.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 5 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по теперішній час.

Наказом від 22/12/2022року №309 віце прем`єр-міністра України затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до якого весь Маріупольський район з 05 березня 2022року вважається тимчасово окупованим.

У зв`язку з чим, позивач просила суд визнати за нею право власності на нерухоме майно - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,3 кв.м., та житловою площею 32,8кв.м.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 15 серпня 2025 року відкрито провадження у справі.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому просив суд про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 12.06.1998р на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

12 червня 1998 року договір купівлі-продажу квартири посвідчений державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за №1383, бланк серія НГ№0495845.

Оскільки договір підлягав реєстрації в БТІ с. Володарське, на зворотній стороні договору мається реєстраційний напис на документі про право особистої власності про реєстрацію нерухомості в Володарському Бюро технічної інвентаризації 14.07.1998р. в реєстровій книзі за номером №183.

03.03.2025року ОСОБА_1 , з метою реєстрації права власності на зазначену квартиру в Державному реєстрі прав на нерухоме майно звернулася до Державного реєстратора. Проте у здійсненні реєстрації її права власності було відмовлено. Державним реєстратором прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з ненаданням на запит реєстратора інформації про права, які виникли та зареєстровані в установленому законодавством порядку до 01.01.2013р.

Згідно з даними технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 від 24.11.1993р, квартира складається з двох жилих кімнат, має загальну площу 52,3 кв.м., житлову площу 32,8кв.м., підсобну 19.56кв.м. Технічний паспорт складений КП «Володарське БТІ» 24.11.1993р..

Згідно інформаційної довідки №435280988 від 14.07.2025 р., з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: на квартиру АДРЕСА_1 .

Микільська селищна військова адміністрації у відповідь на адвокатський запит №276 від 08.07.2025 повідомила, що Комунальне підприємство «Володарське Бюро технічної інвентаризації» не релокувалося на територію, підконтрольну уряду України.

У зв`язку з тим, що Нікольська селищна територіальна громада Маріупольського району Донецької області з 05 березня 2022 року повністю тимчасово окупована, документація та архів Нікольської селищної ради та комунальних закладів, розташовані на території Нікольської громади, залишились на непідконтрольній території та частково знищені, ні підтвердити ні спростувати інформацію про зареєстровані права до 01.01.2013року на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не виявляється можливим.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 5 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє по теперішній час.

Наказом від 22/12/2022року №309 віце прем`єр-міністра України затверджено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до якого весь Маріупольський район з 05 березня 2022року вважається тимчасово окупованим.

Реєстрацію права власності на спірну квартиру здійснено у відповідності до Інструкції № 121.

Відповідно до п. 1.4. наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 121 від 09.06.98 "Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб" (далі Наказ),чинний на момент реєстрації права власності, державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.).

Пунктами 1.5., 1.6. Наказу передбачено, що державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації; державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності.

Розділом 2 Наказу передбачено, що реєстрація права власності провадиться на підставі правовстановлюючих документів за заявою; відповідальний працівник БТІ на підставі цих документів робить запис у реєстровій книзі; на оригіналі та копії правовстановлюючого документа робиться реєстраційний напис з посиланням на реєстровий номер та дату реєстрації; до інвентаризаційної справи додається копія правовстановлюючого документа, довідка про належність об`єкта нерухомого майна з підписом особи, відповідальної за реєстрацію.

Тобто до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна проводилася, реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ.

Відповідно до п. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державний реєстратор при перенесенні даних в Реєстр має перевірити факт державної реєстрації права власності за наданими документами тим чи іншим органом БТІ.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, які вже є власником. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 статті 1Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право особи на доступ до суду, зокрема, включає в себе право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо оцінки доказів, встановлення обставин, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії"; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії").

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

На даний час продовжує існувати, зазначена державним реєстратором, причина відмови позивачу в реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме відсутність реєстрації спірного майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також неможливість витребування реєстраційних документів у відповідного бюро технічної інвентаризації, яке здійснювало реєстрацію права власності, що пов`язано з перебуванням на тимчасово окупованій території України.

Рішенням Нікольської селищної ради від 21.10.2015 за №VI/65-637 вулиця «Чапаєва» була перейменована в «Ярослава Мудрого» в рамках декомунізації, яка відбувалася в Україні згідно із Законом України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки".

Постановою Верховної Ради України від 04.02.2016 №984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів», відповідно до пункту 29 частини першої статті 85 Конституції України, пункту 8 статті 7 Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", враховуючи пропозиції, подані органами місцевого самоврядування, та рекомендації Українського інституту національної пам`яті, Верховна Рада України в Донецькій області селище міського типу Володарське Володарського району було перейменоване на селище міського типу Нікольське;

Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020№ 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» Із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 23 серпня 2023 року N 3334-IX був утворений, зокрема, в Донецькій області Маріупольський район (з адміністративним центром у місті Маріуполь) у складі територій Кальчицької сільської, Мангушської селищної, Маріупольської міської, Нікольської селищної, Сартанської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України;

Постановою Верховної Ради України від 19.09.2024№ 3984-IX «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Відповідно до пункту 29 частини першої статті 85 Конституції України, пунктів 8, 13 статті 8 Закону України "Про засудження та заборону пропаганди російської імперської політики в Україні і деколонізацію топонімії", враховуючи пропозиції, подані органами місцевого самоврядування, військовими адміністраціями населених пунктів, та рекомендації Українського інституту національної пам`яті, Національної комісії зі стандартів державної мови, було перейменоване у Донецькій області селище Нікольське Маріупольського району на селище Микільське;

Враховуючи відсутність в позивачки іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права - реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , у визначеному законом порядку, аналізуючи правовстановлюючі документи, сул дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно на праві приватної власності належить житлова двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори, реєстровий №1383, бланк серія НГ№0495845, та зареєстрованому в Володарському Бюро технічної інвентаризації 14.07.1998р. в реєстровій книзі за номером №183.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 321, 392 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Микільської селищної військової адміністрації Маріупольського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52,3 кв.м., та житловою площею 32,8 кв.м.

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя Руденко В.В.