ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/2513/25

Провадження № 22-ц/820/2060/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника апелянта, позивачки,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Козачук С.В. від 14 липня 2025 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 20.02.2015 року. У шлюбі в них народилися дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані та проживають разом із нею. Сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Спільне господарство сторони не ведуть, з 2022 року проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, примирення між ними неможливе.

За цих обставин просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 .

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , 20 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №58 - розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду, виклавши мотивувальну частину у відповідності до фактичних обставин справи. Вказує, що встановлені судом обставини справи не відповідають дійсності, а твердження позивачки щодо відсутності сімейних відносин між ними, відсутність ведення спільного господарства з 2022 року є неправдивими. Будучи військовослужбовцем, апелянт з лютого 2022 року виконував накази щодо захисту територіальної цілісності України, що зумовлювали часті та довгострокові відрядження. Він не припиняв сімейні відносини з дружиною ОСОБА_1 та донькою, продовжує утримувати родину фінансово, про що свідчать постійні відрахування грошових коштів на рахунок своєї дружини. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася друга дитина. Всі відпустки він проводив зі своєю родиною за їх місцем проживання, також мали спільний відпочинок в Одесі, Києві, Буковелі. 11.05.2023 року сім`єю придбано транспортний засіб Volkswagen Tiguan, 2016 року випуску, який зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 . 20.05.2025 року ОСОБА_1 надіслала йому за місцем дислокації його цивільні речі, з незрозумілих йому підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення суду залишити без змін, у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Вказує, що починаючи з 2022 року вони фактично спільно не проживають, періодично, коли чоловік не перебував у службових відрядженнях, вони мешкали разом. Ще до початку повномасштабного вторгнення у їх родині між нею та відповідачем були напружені стосунки, так як їх погляди на сімейне життя не співпадали. В кінці 2021 року вона зверталася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки, проте чоловік обіцяв змінитися, покращити своє ставлення до неї та дитини, тому подала заяву про залишення позову без розгляду. Проте після народження сина в їхній родині нічого не змінилося, вона не бажає продовження шлюбних відносин, тому збереження шлюбу буде суперечити її інтересам.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених мотивів, виключити з мотивувальної частини рішення посилання на припинення подружніх відносин сторонами з 2022 року.

Позивачка просила відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, встановлено, що з 20.02.2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шепетівського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.

Сторони є батьками неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З витягу з реєстру територіальної громади №2024/009176888 від 01.08.2024 та довідки №254 виданої 29.05.2025 ПП «УК» Житлофонд» ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 . Разом з нею зареєстровані та проживають її діти: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яких вона доглядає.

Згідно повідомлення виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області №03-16/2625 від 09.06.2025, ОСОБА_2 зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позов про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі жінки, сторони припинили шлюбні відносини, підстав для збереження сім`ї немає, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дітей.

Так, відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 СК України).

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.

За змістом частини 3 статті 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд першої інстанції правильно констатував, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що між сторонам склалися неприязні стосунки, відсутність взаєморозуміння, шлюб зберегти неможливо.

Водночас в мотивувальній частині рішення суд встановив, що сторони сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть з 2022 року.

Позивачка, посилаючись на цю обставину, всупереч нормам ст.ст.12, 81 ЦПК України не надала жодних доказів на її підтвердження.

Суд першої інстанції також не послався на докази, на підставі яких встановлено припинення сторонами подружніх відносин з 2022 року.

Водночас згідно довідки військової частини НОМЕР_1 №801/487/5438/ПС від 08.08.2025 року ОСОБА_2 на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 вибував у відрядження до визначених позиційних районів військової частини для виконання бойових завдань з 24.06.2021 року по 22.04.2025 року. Відповідно до витягів з журналів бойових дій в період з 2022 року ОСОБА_2 залучався до виконання бойових завдань ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася друга дитина, син ОСОБА_7 .

Народження спільного сина в 2023 році, сімейні фото з відпочинку, виписки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , спільного святкування хрещення сина ОСОБА_7 , спростовують, що сторони припинили шлюбні відносини з 2022 року.

Відтак наявні підстави для виключення з мотивувальної частини рішення посилання на припинення сторонами шлюбних відносин з 2022 року, рішення в цій частині слід змінити. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 липня 2025 року змінити, виключити з мотивувальної частини рішення посилання на припинення сторонами шлюбних відносин з 2022 року.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.10.2025 року

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк