ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
06 жовтня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» Постернак М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
22 травня 2025 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних у сумі 3 763,32 долара США.
Боржниця за кредитним зобов`язання та поручитель не виконали умов щодо своєчасного повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва по справі № 2-315/11 від 25 липня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 за вказаним вище кредитним договором у сумі 25 607,97 доларів США.

В подальшому між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (новим кредитором), було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і договором № . Договір купівлі-продажу права вимоги був укладеним 08 грудня 2011 року.

11 травня 2019 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» було укладено договір відступлення права вимоги, за яким до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги за договором № та договором поруки № 222673.

В подальшому вирішувалось питання заміни сторони стягувача у правовідносинах, що виникли внаслідок ухвалення Рішення Печерського районного суду міста Києва по справі № 2-315/11 від 25 липня 2011 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» про заміну стягувача правонаступником, з огляду на те, що вказана заява позбавлена процесуальної мети, адже Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року було відмовлено заявнику у поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання та у видачі дублікатів виконавчих листів.

Позивач вважає, що в межах матеріальних правовідносин у кредитному зобов`язання та у акцесорному зобов`язанні, що виникли з договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № і договором поруки № 222673, відбулась заміна кредитора, і права кредитора перейшли до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ», а відмова у заміни сторони справи (стягувача) в межах процесуальних відносин, не припиняє зазначеного вище матеріально-правого зобов`язання.

Відповідно, позивач, як новий кредитор, має право вимагати стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 трьох процентів річних, у відповідності до приписів частини 2 статті 625 ЦК України, за період часу з 02 квітня 2017 року до 23 лютого 2022 року у сумі 3 763,32 долари США.

З урахуванням викладено, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку грошові кошти у сумі 3 763,32 долари США та 3 028 гривень, як кошти, витрачені на сплату судового збору за подання позовної заяви.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, справа передана на розгляд головуючому судді Самусі В.О. (а. с. 33).

Згідно з відповіддю Управління обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області, отримано інформацію про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 та відомості про те, що вона 17 жовтня 2014 року змінила прізвище на « ОСОБА_4 » (а. с. 39).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін (а. с. 40, 40 зворот).

Проведення судового засідання було відкладеним у зв`язку із необхідність забезпечення належного виклику відповідачів.

25 вересня 2025 року в судовому засіданні приймав участь представник позивача, який заявлені позовні вимого підтримав та просив позов задовольнити, додатково пояснив, що ухвалення судового рішення не припиняє кредитного зобов`язання і не позбавляє кредитора права вимоги щодо стягнення з боржника трьох процентів річних за порушення грошового зобов`язання.

У цьому випадку, внаслідок стягнення суми боргу за кредитним договором в судовому порядку, не відбулась натуралізація зобов`язання, а отже існують підстави для стягнення трьох процентів річних за зазначений в позовній заяві період, враховуючи зупинення строку перебігу позовної давності на період карантину та воєнного стану.

Відповідачі були належним чином повідомленими про час і дату проведення судового засідання, конверти, відправлені за їхньою адресою реєстрації були повернуті з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а отже в силу приписів пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України вважаються повідомленими про час і дату судового засідання.

Оскільки неявка відповідачів не перешкоджає розгляду справи по суті, суд, керуючись приписами частини 1 статті 223 ЦПК України, ухвалив, проводити судовий розгляд без участі відповідачів.

За згодою представника позивача, суд ухвалює судове рішення за правилами заочного розгляду справи.

Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення.

У відповідності до приписів статті 244 ЦПК України складення та проголошення судового рішення відкладено до 06 жовтня 2025 року до 16 години 30 хвилин.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановив наступні обставини справи.

Так, судом встановлено, що 18 серпня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0.

18 серпня 2008 року між вказаним вище банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 222673 для забезпечення виконання зобов`язань за договором № 0.

Боржниця за первісним кредитним зобов`язання та поручитель не виконали умов щодо своєчасного повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва по справі № 2-315/11 від 25 липня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованість за вказаним вище кредитним договором у сумі 25 607, 97 доларів США.

В подальшому між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (новим кредитором), було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і договором № 0. Договір купівлі-продажу права вимоги був укладеним 08 грудня 2011 року.

11 травня 2019 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» було укладено договір відступлення права вимоги, за яким до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги за договором № та договором поруки № 222673.

В подальшому вирішувалось питання заміни сторони стягувача у правовідносинах, що виникли внаслідок ухвалення Рішення Печерського районного суду міста Києва по справі № 2-315/11 від 25 липня 2011 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» про заміну стягувача правонаступником, з огляду на те, що вказана заява позбавлена процесуальної мети, адже Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року було відмовлено заявнику у поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до примусового виконання та у видачі дублікатів виконавчих листів.

Однак, цією ж постановою суду апеляційної інстанції підтверджено, що до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ», як нового кредитора, правомірно перейшло право вимоги в зобов`язанні, що існує згідно з договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № .

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про повне чи часткове виконання обов`язків боржниками перед кредиторами, як первісним, так і іншими, щодо повного чи часткового повернення суми боргу та сплати процентів після ухвалення Рішення Печерського районного суду міста Києва по справі № 2-315/11 від 25 липня 2011 року.

Отже, суд констатує, що відповідачі продовжують порушувати умови виконання зобов`язання, що існує за договором № та договором поруки № 222673.

Встановивши зазначені вище обставини справи, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні правові норми.

Так, згідно приписів пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1, 2 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно приписів частини 1 статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно приписів частини 1 статті 509 ЦК України (в редакції, чинній та дату укладення кредитного договору та договору поруки), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно приписів частини 1 статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно приписів частини 1, 2 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно приписів частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно приписів частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведені правові норми, судом було встановлено, що зобов`язання, яке виникло з договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, продовжує бути невиконаним, що має наслідком застосування приписів частини 2 статті 625 ЦК України та, як наслідок, стягнення з відповідачів, як боржниці та поручителя, трьох процентів річних за період, зазначений у позовній заяві.

В цьому випадку суд враховує правову позицію, висловлену в пунктах 98, 99 Постанови ВП ВС від 10 вересня 2025 року у справі № 369/13444/20, згідно яким, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з ухваленням судового рішення, а ухвалення судового рішення щодо стягнення заборгованості за договором не є підставою для заміни зобов`язання за договором новим зобов`язанням за рішенням суду.

Отже, враховуючи наведену правову позицію, зобов`язальні відносини за кредитним договором та договором поруки продовжують існувати і після ухвалення судового рішення про стягнення боргу, а отже, подальше невиконання такого зобов`язання, що є грошовим, передбачає можливість застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Далі, згідно приписів пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Отже, суд вважає, що в силу приписів пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, до позивача, як нового кредитора, після укладення правочинів, пов`язаних із відступленням права вимоги, правомірно перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про нікчемність зазначених правочинів та визнання їх недійсними в судовому порядку.

Отже, в цьому випадку суд констатує, що до позивача, як нового кредитора, правомірно перейшло право вимоги у кредитному зобов`язанні.

Далі, враховуючи, що кредит був наданим в іноземній валюті, проценти річних також мають бути нараховані в іноземній валюті.

Висновок про необхідність стягнення трьох процентів річних згідно частини 2 статті 625 ЦК України у валюті зобов`язання, в тому числі і в іноземній валюті, якщо умовами договору було передбачено надання кредиту в іноземній валюті, випливає зі змісту Постанови ВС від 04 жовтня 2023 року по справі № 766/2980/18.

Перевіряючи правильність розрахунку сум, заявлених до стягнення, суд погоджується, як з методикою відповідного розрахунку, так і з періодом нарахування.

Отже, враховуючи солідарний характер обов`язків відповідачів, з них на користь позивача, як нового кредитора, підлягають стягненню три проценти річних згідно приписів частини 2 статті 625 ЦК України у сумі 3 763,32 доларів США.

Також, враховуючи задоволення позовних вимог, суд керуючись приписами статті 141 ЦПК України, стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору.

Разом із тим, враховуючи роз`яснення, викладені в пункті 35 Постанови Пленуму ВСССУ від 14 жовтня 2014 року № 10, суд зауважує, що солідарне стягнення судових витрат законом не передбачено, а отже, стягує понесені судові витрати у рівних частках з відповідачів.

Враховуючи вище наведене, керуючись приписами статті 11, 202, 204, 509, 512, 610, 625 ЦК України, статті 4, 12, 81, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, -

Ухвалив:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних у сумі 3 763,32 долара США - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» 3 763,32 долара США, нарахованих процентів річних згідно частини 2 статті 625 ЦК України.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» 1 514 гривень, як компенсацію витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ» 1 514 гривень, як компенсацію витрат зі сплати судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «ЄВРОПЕЙСЬКА ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ РОЗВИТКУ», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 40-х.

Відповідачі: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Самуха В.О.