Справа № 522/2157/24 Провадження № 2-др/522/168/25
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря - Лахматової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі заяву представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Верховець Ксенії Сергіївни, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу,
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 08 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу.

15.09.2025 на адресу суду від представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Верховець К.С. надійшла сформована в системі «Електронний суд» 13.09.2025 заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить: стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 14.03.2005 року) судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 32 000,00 грн.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2025 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. Копія рішення суду від 08.09.2025 отримана адвокатом Верховець К.С., через підсистему Електронний Суд 09.09.2025. Орієнтований розмір витрат на професійну правничу допомогу був зазначений третьою особою при наданні письмових пояснень у справі та відповідна усна заява повторно зроблена у судовому засіданні, призначеному на 04.09.2025. На підтвердження понесених правових витрат у розмірі 32000,00 грн надають відповідні документи.

17.09.2025 на адресу суду від представника позивача адвоката Димовчі М.І., надійшли сформовані в системі «Електронний суд» 17.09.2025 заперечення на заяву, відповідно до яких зокрема зазначив, що враховуючи, що третя особа не є стороною у справі, що виключає застосування положень частини 2 ст. 137, частини 8 статті 141 ЦПК України, просить суд, відмовити у задоволенні заяви адвоката Верховець К.С. про стягнення з позивача судових витрат на правову допомогу треті особі у розмірі 32000,00 грн.

Ухвалою суду від 19 вересня 2025 року прийнято до розгляду заяву представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Верховець К.С. про ухвалення додаткового рішення та призначено судове засідання у справі.

У судове засідання учасники розгляду справи не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином.

Представник третьої особи ОСОБА_1 адвокат Верховець К.С. у заяві про ухвалення додаткового рішення просила заяву розглядати без участі третьої особи ОСОБА_1 та її адвоката.

Від представника позивача адвоката Димовчі М.І. на адресу суду надійшла заява, в якій просить судове засідання проводити без участі представника позивача з урахуванням його письмових заперечень на заяву, які подані суду 17.09.2025. У задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу просив відмовити.

Зазначені обставини, відповідно до ч. 1 ст. 223, ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджають розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу за відсутності учасників справи та їх представників.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 08 жовтня 2025 року.

Дослідивши матеріали справи та заяви про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У письмових поясненнях від 22.11.2024, які надійшли на адресу суду 27.11.2025 представником третьої особи ОСОБА_1 адвокатом Верховець К.С. було зазначено, що третя особа у зв`язку з розглядом справи очікує понести судові витрати, зокрема витрати на отримання правової допомоги. Детальний опис витрат буде наданий у передбачений законодавством строк та відповідна усна заява повторно зроблена у судовому засіданні 04.09.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником третьої особи надано:

- Витяг з договору про надання правової допомоги від 09.10.2023, що укладений між адвокатом Верховець К.С. (Адвокат) та Борисовою Я.О. (Клієнт);

- додаткову угоду № 2 від 26.02.2024 до договору про надання правової допомоги від 09.10.2023, відповідно до п.1 якої предметом додаткової угоди № 2 є надання юридичних послуг Адвокатом щодо представництва інтересів Клієнта й супроводу справи № 522/2157/24 у суді першої інстанції. Відповідно до п. 2 Угоди вартість юридичних послуг Адвоката становить 12000,00 грн з урахуванням (але не виключно) ознайомлення з матеріалами справи, підготовки письмових пояснень у справі;

- Акт прийому-передачі наданих юридичних послуг від 10.12.2024 до додаткової угоди № 2 від 26.02.2024 до договору про надання правової допомоги від 09.10.2023 між адвокатом Верховець К.С. (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт), відповідно до якого вартість юридичних послуг становить 12000,00 грн;

- квитанцію до прибуткового касового ордеру від 21.02.2024, відповідно до якої адвокатом Верховець К.С. прийнято від ОСОБА_1 12000,00 грн, підстава: додаткова угода № 2 від 26.02.2024;

- додаткову угоду № 3 від 26.02.2024 до договору про надання правової допомоги від 09.10.2023 відповідно до п.1 якої предметом додаткової угоди № 3 є надання юридичних послуг Адвокатом щодо представництва інтересів Клієнта й супроводу справи № 522/2157/24 у суді першої інстанції. Відповідно до п. 2 Угоди сторони дійшли згоди про погодження вартості юридичних послуг Адвоката щодо участі у судових засіданнях по справі № 522/2157/24 у суді першої інстанції у розмірі 4000,00 грн.

- Акт прийому-передачі наданих юридичних послуг від 08.09.2025 до додаткової угоди № 3 від 26.02.2024 до договору про надання правової допомоги від 09.10.2023 між адвокатом Верховець К.С. (Адвокат) та ОСОБА_1 (Клієнт), відповідно до якого загальна вартість наданих юридичних послуг відповідно до розрахунку до Додаткової угоди № 3 від 26.02.2024 складає 20000,00 грн;

- розрахунок від 08.09.2025 до Додаткової угоди № 3 від 26.02.2024 на загальну суму 20000,00 грн;

- квитанції до прибуткового касового ордеру від 15.01.2025, 19.02.2025, 01.04.2025, 15.05.2025, 04.09.2025, відповідно до яких адвокатом Верховець К.С. прийнято від ОСОБА_1 кошти у загальному розмірі 20000,00 грн, підстава: додаткової угоди № 3 від 26.02.2024.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч.3, 4, 5 ст.141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої увалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

У справі №522/2157/24 третя особи ОСОБА_3 з позовом ОСОБА_2 не погоджувалася та просила у його задоволенні відмовити.

Оскільки рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 08 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, витрати на правничу допомогу, понесені третьою особою ОСОБА_3 , підлягають відшкодуванню позивачем ОСОБА_2 .

Разом з тим, враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи з врахуванням складності справи та критерій розумності її розміру, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 32000,00 гривень є завищеними, а тому суд дійшов висновку про зменшення розміру зазначених витрат та стягнення з позивача на користь третьої особи витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 15, 141, 270 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Верховець Ксенії Сергіївни, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 14.03.2005, адреса АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) гривень.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Юлія КОВТУН