Справа № 545/3273/25
Провадження № 2/545/2022/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2025 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря судового засідання Синегуб Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

встановив:

представник Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області звернулось до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування зазначив, що Щербанівська сільська рада Полтавського району Полтавської області є власником гуртожитку по АДРЕСА_1 . В квартирі АДРЕСА_2 гуртожитку зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 17.11.2015 по даний час; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 04.07.2002 по даний час; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 12.10.1990 по даний час. Проте, незважаючи на факт реєстрації відповідачів у спірній квартирі, останні не проживали там жодного дня з моменту їх реєстрації і не проживають на сьогоднішній день. Відповідачі не брали та не беруть участі в її утриманні, фактичне місце проживання їх невідоме. Факт реєстрації відповідачів перешкоджає можливості зареєструвати інших осіб, які потребують житла, в тому числі і внутрішньо переміщених осіб. У зв`язку з тим, що відповідачі хоча зареєстровані, проте фактично не проживають понад шість місяців без поважних причин у спірній квартирі, яка є власністю територіальної громади, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 31.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.42).

Представник позивача у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву, у якій просив проводити без участі представника.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явилися, повідомлялися про розгляд справи належним чином шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації.

Приймаючи до уваги, що представник позивача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення, суд відповідно до ст.280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 належить на праві комунальної власності територіальній громаді Тростянецької сільської ради, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.12.2010 (а.с.10).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав №29095002, право власності було зареєстроване 23.02.2011 (а.с.11) та на замовлення позивача КП «Бюро технічної Інвентаризації та містобудування Полтавського району» виготовлено технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна гуртожиток за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12-15).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №424802782 від 30.04.2025, власником гуртожитку за адресою АДРЕСА_1 є Територіальна громада Тростянецької сільської ради (а.с.16).

Рішенням Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04 липня 2017 року «Про добровільне об`єднання територіальних громад, Щербанівська сільська рада об`єдналася з територіальною громадою Тростянецької сільської ради в Щербанівську об`єднану територіальну громаду з центром в с. Щербані. Щербанівську сільську раду визнано правонаступником прав та обов`язків Тростянецької сільської ради, з дня набуття повноважень Щербанівською сільською радою обраною об`єднаною територіальною громадою (зворот а.с.17-19)

З довідки Виконавчого комітету Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 25.06.2025 №02-29/1437 та витягів з реєстру територіальної громади вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 28.12.2012 по даний час; гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована 04.07.2002 по даний час; гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований 17.11.2015 по даний час (а.с.20-24).

Актами про встановлення факту проживання/не проживання від 01.07.2025 зафіксовано, що відповідачі за адресою: АДРЕСА_1 не проживають з дня реєстрації. Непроживання відповідачів підтвердили сусіди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.25-30).

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц, від 22 грудня 2021 року у справі № 758/12823/17.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з актів про встановлення факту проживання/не проживання відповідачі не проживають за місцем реєстрації з моменту реєстрації, а саме ОСОБА_2 з 04.07.2002, ОСОБА_1 з 17.11.2015, ОСОБА_3 з 28.12.2012 (а.с. 25-30).

Обставин, які б перешкоджали відповідачам у проживанні в квартирі гуртожитку, судом не встановлено і ними не спростовано факт непроживання за місцем реєстрації та не наведено поважність причин непроживання.

Отже, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам та проаналізувавши законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що відповідачі тривалий час не проживають у житлі, не сплачують комунальні послуги та не несуть будь-яких витрат на утримання вказаного житла, і перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням відповідачам ніким, зокрема позивачем, не чиняться, відтак, підстави для збереження за ними цього житлового приміщення відсутні, а тому, наявні підстави для задоволення позову та визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України,

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О. В. Любчик