ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 жовтня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/3619/25

Головуючий у першій інстанції Бузунко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1643/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: керівник Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області,

відповідач: ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальний заклад «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» Чернігівської обласної ради,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2025 року про повернення позовної заяви керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, скасування рішення та скасування державної реєстрації земельної ділянки, -

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 року керівник Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив:

- витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Остерської міської ради земельну ділянку загальною площею 2 га з кадастровим номером :31:250:0006, розташовану на території Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Ткаченко Н.В. від 30.07.2020 індексний номер 53376715 і здійснену на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 (із закриттям розділу) на земельну ділянку з кадастровим номером :31:250:0006 (номер відомостей про речове право 37547999, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220);

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :31:250:0006 у Державному земельному кадастрі, припинивши право приватної власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що передача у приватну власність спірної земельної ділянки здійснена з порушенням вимог земельного законодавства та законодавства про охорону природно-заповідного фонду. Земельну ділянку з кадастровим номером :31:250:0006 протиправно передано у приватну власність вже після створення Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» за рахунок земель природно-заповідного фонду.

Зазначав, що землі природно-заповідного фонду вилучені з обороту, а тому не можуть перебувати у власності фізичних чи юридичних осіб, надаватись для інших цілей, ніж ті, що передбачені ст. 9 Закону України «Про природнозаповідний фонд України».

Указував, що без згоди уповноваженого органу державної влади Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області не мало повноважень для зміни цільового призначення спірної земельної ділянки та розпорядження нею.

Уважав, що у даному випадку відсутнє непропорційне втручання у право мирного володіння майном.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 19.08.2025 позовну заяву Козелецької окружної прокуратури, подану в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, скасування рішення та скасування державної реєстрації земельної ділянки залишено без руху.

Надано Козелецькій окружній прокуратурі строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання цієї ухвали, для усунення недоліків.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 02.09.2025 позовну заяву керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, скасування рішення та скасування державної реєстрації земельної ділянки повернуто Козелецькій окружній прокуратурі.

Роз`яснено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із цією заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

В апеляційній скарзі керівник Козелецької окружної прокуратури просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що положення законодавства, якими регулюються особливий порядок витребування майна у добросовісних набувачів не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки підстави набуття права власності на земельну ділянку відрізняються від визначених цивільним законодавством для набуття статусу добросовісного набувача. Звертаючись із цим позовом до ОСОБА_1 прокурор вказав у позовній заяві, що відповідач є недобросовісним набувачем і на цій обставині прокурор наполягає.

Прокурор зазначає, що розташування спірної земельної ділянки в межах об`єкту природно-заповідного фонду безумовно є обставиною, яка викликає сумніви у законності набуття відчужувачем права власності на неї для ведення особистого селянського господарства площею 2 га. З огляду на викладене, стверджує про обізнаність відповідача щодо незаконності виділення земельної ділянки та його недобросовісність у спірних правовідносинах.

Наголошує, що вирішення питання щодо добросовісності/ недобросовісності відповідача у спірних правовідносинах має здійснюватися судом на стадії ухвалення рішення і він не вправі відхиляти ці твердження позивача ще на стадії подання позовної заяви та повертати її.

Уважає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції помилково не врахував, що положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» в частині умов та порядку компенсації добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна не застосовуються до спірних правовідносин, адже відповідач набув право власності на земельну ділянку за договором дарування, крім того прокурором наведені дані, які свідчать про його недобросовісність при її отриманні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначає, що з документів, доданих до позовної заяви, вбачається, що прокурором до суду першої інстанції надано лише нормативно-грошову оцінку землі, при цьому відсутній звіт про оцінку, який містив би висновок про дійсну вартість (експертно-грошову оцінку) земельної ділянки з кадастровим номером :31:250:0006 на дату подання позову до Козелецького районого суду Чернігівської області.

Указує, що прокурором не було ані здійснено експертної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :31:250:0006, ані внесено на депозитний рахунок Козелецького районного суду Чернігівської області грошових коштів у розмірі її вартості, чим порушено ст. 177 ЦПК України.

Наголошує, що відповідач, набуваючи спірну земельну ділянку у власність, проявив розумну обачність та здійснив всі необхідні дії, для того, щоб переконатися, що земельна ділянка з кадастровим номером :31:250:0006 не має жодних обмежень оборотоздатності, а тому він є добросовісним набувачем.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на неї, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилання захисту прав добросовісного набувача" (далі Закон №4292-ІХ), а тому, в силу положень абзацу 2 пункту 3 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 4292-ІХ, ч. 4 ст. 177, ч. 2 ст. 185 ЦПК України прокурор мав усунути недоліки позовної заяви, шляхом внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 19.08.2025 позовну заяву Козелецької окружної прокуратури, подану в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, Остерської міської ради до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, скасування рішення та скасування державної реєстрації земельної ділянки залишено без руху.

Ухвалу обґрунтовано тим, що 09.04.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України» щодо посилання захисту прав добросовісного набувача, абзацом 2 пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення якого внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, до статей 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд зазначив, що з урахуванням того, що прокуратурою заявлено віндикаційний позов, до вказаного позову підлягають застосуванню вимоги зазначеного закону. При цьому, на цій стадії суд не може давати оцінку добросовісності чи недобросовісності дій відповідача при набутті у власність спірної земельної ділянки, адже ця обставина має бути з`ясована судом при вирішенні спору по суті.

Районний суд дійшов висновку, що Козелецька окружна прокуратура має усунути недолік, а саме внести на депозитний рахунок Козелецького районного суду Чернігівської області суму грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

01.09.2025 керівник Козелецької окружної прокуратури подав до суду додаткові пояснення у справі, де зазначав, що положення законодавства, якими регулюються особливий порядок витребування майна у добросовісних набувачів не можуть бути застосовані у даному випадку, оскільки підстави набуття права власності на земельну ділянку відрізняються від визначених цивільним законодавством для набуття статусу добросовісного набувача.

Указував, що він у позові стверджував про обізнаність відповідача щодо незаконності виділення земельної ділянки та недобросовісність у спірних правовідносинах.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Форма та зміст позовної заяви, яка подається до суду, визначені у статтях 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до абзацу першого частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

09.04.2025 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача" № 4292-IX від 12.03.2025, згідно з яким статтю 390 ЦК України доповнено частиною 5 наступного змісту: "Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.

Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.

Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Частину 4 статті 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: "У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви".

Відповідно до частин першої та третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З позовної заяви вбачається, що прокурор пред`явив позов до відповідача як до недобросовісного набувача.

Залишаючи позовну заяву без руху з підстав недотримання прокурором вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме ненадання доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, суд першої інстанції залишив поза увагою, що надання таких доказів прокурором передбачено виключно у разі витребування майна у добросовісного набувача, про що зазначено в указаній нормі закону.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.09.2022 у справі №908/976/19 виснувала, зокрема, що перевірка добросовісності набувача цього майна здійснюється саме при вирішенні питання про витребування/повернення майна.

Добросовісність чи недобросовісність особи - це правовий висновок, який робиться судом на підставі встановлених обставин справи, які можуть про це свідчити. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/20528/21.

Аналізуючи аргументи сторін, що викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів наголошує, що обставини добросовісності/недобросовісності набувачів досліджуватимуться та встановлюватимуться судом безпосередньо під час розгляду справи по суті, а не на стадії відкриття провадження. При цьому, факт недобросовісності набувача встановлюється судом на основі наданих сторонами та досліджених в ході судового розгляду доказів, а не виключно через вказівку опонента про його недобросовісність у поданому позові.

З огляду на неможливість перевірки добросовісності набувача земельних ділянок на стадії відкриття провадження у справі, вказана вимога суду першої інстанції є помилковою.

Колегія суддів зазначає, що встановивши під час розгляду справи по суті необґрунтованість доводів прокурора та добросовісність відповідача як набувача спірної земельної ділянки, відсутність внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна (ч. 4 ст. 177 ЦПК України) матиме наслідком відмову в задоволенні позову, незалежно від його обґрунтованості по суті.

Так, у справі "Delcourt v. Belgium" Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі "Bellet v. France" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що повернення позовної заяви з підстав, наведених судом першої інстанції, є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам ст. 177 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про недобросовісність відповідача під час набуття спірної земельної ділянки у власність та доводи відзиву про те, що відповідач є добросовісним набувачем не підлягають оцінці з огляду на те, що це питання на стадії відкриття провадження та прийняття справи до розгляду не вирішується, а з`ясовується при розгляді справи по суті.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про повернення позовної заяви. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ухвала Козелецького районного суду Чернігівської області від 02.09.2025 підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу керівника Козелецької окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 02 вересня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.Є.Мамонова

Судді Н.В. Висоцька

Н.В.Шитченко