Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року місто Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач) про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначає, що 01 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції м. Києва було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 липня 2022 року № 760/34447/21, яке набрало законної сили 25.08.2022 року шлюб було розірвано.

У період шлюбу за кошти, які належали сторонам, як подружжю на праві спільної сумісної власності було придбане спірне майно, а саме:

- квартира, за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 57,1 кв.м, житловою площею 41,9 кв.м, складається з трьох житлових кімнат. Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер відомостей про речове право: 9516557; дата, час державної реєстрації: 28.04.2015 року, 15:29:47, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 201, посвідченого Приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А. від 28.04.2015;

- автомобіль «SUBARU OUTBACK», номер VIN: НОМЕР_1 , держ. номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску, об`єм двигуна 2457 см.куб., авто зареєстроване та перебуває у користуванні ОСОБА_1 ;

- автомобіль «NISSAN ROGUE», VIN: НОМЕР_3 , держ. номер НОМЕР_4 , 2015 рік випуску, об`єм двигуна 2488 см.куб., авто зареєстроване за ОСОБА_1 , але керує та користується ОСОБА_2 .

Після розірвання шлюбу подружжям не було досягнуто згоди про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позивач вимушений звернутися до суду.

Оскільки, майно було придбане ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визнання права власності по 1/2 частки квартири за кожним, виділення у власність позивача автомобіля «SUBARU OUTBACK» та виділення у власність відповідача автомобіля «NISSAN ROGUE», в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Судові витрати просив залишити за позивачем.

Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, просила їх задовольнити.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що 01 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , актовий запис № 405 (а.с. 7).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва у справі №760/34447/21 від 14.07.2022 року позов було задоволено, шлюб сторін було розірвано (а.с. 8-9).

Судом встановлено, що за час шлюбу сторонами було набуто таке нерухоме майно:

- квартира, за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 57,1 кв.м, житловою площею 41,9 кв.м, складається з трьох житлових кімнат. Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер відомостей про речове право: 9516557; дата, час державної реєстрації: 28.04.2015 року, 15:29:47, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 201, посвідченого Приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Кабаєвою А.А. від 28.04.2015 (а.с. 21-23);

- автомобіль «SUBARU OUTBACK», номер VIN: НОМЕР_1 , держ. номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску, об`єм двигуна 2457 см.куб., авто зареєстроване та перебуває у користуванні ОСОБА_1 (а.с. 29-32);

- автомобіль «NISSAN ROGUE», VIN: НОМЕР_3 , держ. номер НОМЕР_4 , 2015 рік випуску, об`єм двигуна 2488 см.куб., авто зареєстроване за ОСОБА_1 , але керує та користується ОСОБА_2 (а.с. 24-28).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 статті 71 СК України).

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджується в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності.

Про це зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 161/8116/19 в постанові від 09.07.2021 р., в якій досліджував питання поділу майна подружжя.

ВС підкреслив, що конструкція норми статті 60 СК свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Верховний Суд зазначив, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, то презумпція права спільної сумісної власності подружжя не спростована. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що спірна квартира та два автомобілі є об`єктом права спільної сумісної власності сторін у справі та підлягає поділу між ними.

Визначаючи розмір часток при поділі спільного майна подружжя, суд дійшов такого.

Статтею 70 СК України врегульовано питання розміру часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: 1. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 2. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. 3. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Крім того, у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Судом встановлено, що за час шлюбу шлюбний договір (контракт) сторони не укладали та домовленості між ними не було, передбачені законом підстави для відступлення від засад рівності часток вістуні, а тому при поділі вказаної квартири між подружжям суд виходить з рівності часток сторін у справі в об`єкті спільної сумісної власності, тобто по 1/2 частині кожному.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги позивача в частині розподілу майна підлягають задоволенню, а саме: із визнанням за сторонами в порядку поділу майна права власності по 1/2 частині.

Щодо поділу спірних транспортних засобів, суд приходить до висновку, що виділення у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя у власність ОСОБА_1 , автомобіля «SUBARU OUTBACK», а у власність ОСОБА_2 автомобіля «NISSAN ROGUE» буде відповідати засадам рівності сторін та не порушить їх права.

Приписами частини 3 статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

З урахуванням викладеного вище, вимог діючого законодавства, встановлених по справі обставин, суд вважає, що придбана квартира та транспортні засоби повинні бути визнані спільним майном подружжя. Враховуючи той факт, що суд визнає квартиру спільним майном подружжя, то поділу вона підлягає на загальних підставах з визнанням за сторонами права власності по 1/2 частині кожному із подружжя. Також, у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя слід виділити у власність ОСОБА_1 , автомобіль «SUBARU OUTBACK», а у власність ОСОБА_2 автомобіль «NISSAN ROGUE». Суд вважає, що саме таким способом має бути поділено майно сторін, тим самим позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 60, 61, 63, 68-70 СК України, ст.ст.15, 16, 29, 317, 319, 321 368, 369, 372 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_6 ) право приватної власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., яка складається з трьох житлових кімнат.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_7 ) право приватної власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., яка складається з трьох житлових кімнат.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_6 ) автомобіль «SUBARU OUTBACK», номер VIN: НОМЕР_1 , держ. номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску, об`єм двигуна 2457 см. куб.;

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_7 ) автомобіль «NISSAN ROGUE», VIN: НОМЕР_3 , держ. номер НОМЕР_4 , 2015 рік випуску, об`єм двигуна 2488 см. куб.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

відповідач - ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Верещінська