Справа № 155/2064/24 Головуючий у 1 інстанції: Яремчук С. М.
Провадження № 22-ц/802/899/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши у місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 29 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Бізнес Позика» звернулось до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 06 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №493776-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Вказує, що ТОВ «Бізнес Позика» 06 квітня 2024 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №493776-КС-003 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Також ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5980. Таким чином, 06 квітня 2024 року між сторонами було укладено договір №493776-КС-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 договору кредиту ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 30000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 45000,00 гривень шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 .

Також зазначає, що 06 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору №493776-КС-003 про надання кредиту. Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику кредит в сумі 15000,00 гривень. Вказує, що відповідач ОСОБА_1 частково здійснила оплату за договором на загальну суму 25280,38 гривень.

Разом з тим, відповідач своїх зобов`язань не виконала в повному обсязі, тому станом на 27 листопада 2024 року утворилась заборгованість за договором №493776-КС-003 про надання кредиту в розмірі 104651,94 гривень, що складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 41661,63 гривень; суми прострочених платежів за процентами 62990,31 гривень.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача в свою користь заборгованість за договором №493776-КС-003 про надання кредиту від 06 квітня 2024 року у розмірі 104651,94 гривень та судові витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 29 травня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №493776-КС-003 про надання кредиту в розмірі 73776 гривень 83 копійки та сплачений судовий збір в розмірі 1707 гривень 72 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами, позивач ТОВ «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило рішення суду в оскаржуваній ним частині змінити та стягнути з відповідача 62990,31 грн боргу за процентами, а не 33202,25 грн, як стягнув суд, а також відповідно здійснити перерозподіл судових витрат у справі. В решті рішення просило залишити без змін.

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні частини заборгованості за нарахованими процентами у цій справі. Позивач вважає, що зазначені висновки суду першої інстанції базуються на хибному ототожненні ним понять денної процентної ставки та процентної ставки в день; помилковому трактуванні норм Закону України «Про споживче кредитування», а також ЦК України, ЦПК України та існуючої судової практики щодо можливості суду зменшувати розмір процентів за кредитним договором, які нараховуються протягом строку кредитування (статті 1048 та 1056-1 ЦК України); неналежному дослідженні доказів, що містяться в матеріалах справи.

Вважає, що суд не звернув уваги на те, що дія норми ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово не застосовується, оскільки протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; (з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно) - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 включно до 20.08.2024 включно) - з 21.08.2024 включно та надалі 1%. Вищезазначений Закон набрав чинності 24.12.2023 р., а договір був укладений 06.04.2024 року.

Вважає, що розмір денної процентної ставки, передбачений договором № 493776-КС-003 про надання кредиту від 06.04.2024 року, становить 0,97% і не перевищує 1%, виходячи з того, що обрахування базувалось на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі як того вимагає норма ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 62 990,31 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, повністю відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подав.

В судове засіданні апеляційного суду учасники справи не з`явились , хоча були належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, що дає можливість розглядати справу за відсутності цих учасників справи, відповідно до норм ч.2 ст.372 ЦПК України .

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем лише щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за кредитним договором, то відповідно до ст. 367 ЦПК України апеляційним судом в частині задоволених позовних вимог рішення суду не переглядається та на предмет законності й обґрунтованості не перевіряється.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» частини заборгованості за процентами за користування кредитом, а також судового збору - залишенню без змін, виходячи з таких мотивів.

Відмовляючи частково у задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що, укладаючи 06 квітня 2024 року договір про надання грошових коштів у позику, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати стандартну проценту ставку в день у розмірі 2% та знижену - 1,16103851%, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Суд, здійснивши самостійний розрахунок розміру заборгованості за відсотками, виходячи зі ставки 1% на день та строку користування коштами, вважав, що стягненню підлягає 33202,25 грн заборгованості за нарахованими процентами.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду, враховуючи наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 06 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №493776-КС-003 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 30000 гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика».

Відповідно до п. 2.2., 2.3. договору тип кредиту: кредит; строк на який надається кредит: 16 тижнів.

Згідно з п. 2.4., 2.5. договору стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,16103851, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; комісія за надання кредиту: 4500,00 гривень.

Відповідно до п. 2.7. договору строк дії договору: до 27 липня 2024 року.

Згідно з п. 2.11. договору денна процентна ставка 0,97 процентів.

Як визначено п. 3.5. договору, у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: 1) у першу чергу прострочена сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сума кредиту та проценти за користування кредитом. 3) у третю чергу неустойка (штраф) та інші платежі відповідно до договору.

Пунктом 7.10. договору встановлено, що договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства України.

На підтвердження укладення договору №493776-КС-003 про надання кредиту від 06 квітня 2024 року позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 06 квітня 2024 року о 09:35:47 клієнт, використовуючи номер телефону, ідентифікувався в ІТС та зайшла в особистий кабінет, підтвердила номер мобільного телефону, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, здійснила акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор UA-5980 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався нею при реєстрації на сайті.

Кредитний договір був підписаний відповідачем 06 квітня 2024 року о 10:24:38 шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-5980 в особистому кабінеті.

Отже, судом правильно встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася з ними. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору №493776-КС-003 про надання кредиту від 06 квітня 2024 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.tpozyka.com.

Крім того, 06 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору №493776-КС-003 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із п. 2 додаткової угоди кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 06 квітня 2024 року сума неповернутого позичальником кредиту становить: 30000 гривень; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить: 348,31 гривень; сума нарахованої та несплаченої комісії становить: 4500,00 гривень.

Відповідно до п. 2.1., 2.2. додаткової угоди кредит збільшується на 15000 гривень та кредитодавець на умовах, викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути кредит, збільшений на 15000 гривень, у строки та на умовах, викладених у договорі. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 45000 гривень.

Після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит загальна сума отриманого кредиту становить: 45000 гривень (п. 1 та п. 2. додаткової угоди); орієнтовна реальна річна процентна ставка: 12183,05 процентів; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 94560,17 гривень. Комісія за надання додаткової суми кредиту: 2250,00 гривень.

Матеріалами справи також підтверджується, що 06 квітня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» видало ОСОБА_1 кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача у загальному розмірі 45000 гривень, згідно із довідкою ТОВ «Платежі онлайн» №330/12 від 02 грудня 2024 року, довідкою ТОВ ФК «Елаєнс» від 29 листопада 2024 року, а також випискою за договором б/н за період 06 квітня 2024 року по 27 липня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк».

Інформацією АТ КБ «ПриватБанк» за №20.1.0.0.0/7-250423/60680-БТ від 28 квітня 2025 року також підтверджується видача картки № НОМЕР_1 на ім`я відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 28 листопада 2024 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Бізнес Позика» за договором №493776-КС-003 про надання кредиту від 06 квітня 2024 року позивачем нараховано в сумі 104651,94 гривень, що складається із заборгованості за кредитом 41661,63 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 62990,31 гривень.

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 з метою виконання умов договору, здійснила часткову оплату суми кредиту в розмірі 25288,38 гривень, з яких 3338,37 гривень на погашення заборгованості за кредитом, 15192,01 гривні на погашення відсотків за користування, 6750,00 гривень на погашення комісії, що відображено в розрахунку заборгованості. Однак, повністю грошового зобов`язання відповідач перед позивачем не виконала.

Розрахунком заборгованості за договором №493776-КС-003 про надання кредиту від 06 квітня 2024 року також встановлено, що проценти нараховано позивачем до 27 липня 2024 року (включно), тобто, в межах строку кредитування. Однак, проценти нараховувались за відсотковою ставкою 1,16103851%.

Разом з тим, судом першої інстанції проаналізовано правильність нарахування кредитором процентів за користування кредитом з урахуванням норм чинного законодавства щодо споживчого кредитування.

Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Вищезазначену статтю було доповнено ч. 5 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року. При цьому, вищезазначеним Законом Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено п. 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5%; - протягом наступних 120 днів - 1,5%.

На вказану норму покликається позивач у своїх доводах в апеляційній скарзі, однак колегія суддів не може їх прийняти до уваги, з огляду на таке.

Вищезазначений Закон набрав чинності 24 грудня 2023 року, спірний договір був укладений 06 квітня 2024 року.

Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою, визначеною у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС денна процентна ставка; ЗВСК загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК загальний розмір кредиту; t строк кредитування у днях.

Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.

І хоча згідно з п.2.11 кредитного договору № 493776-КС-003 від 06 квітня 2024 року денна процентна ставка, розрахована у процентах за наведеною формулою, вказано в розмірі 0,97 % за період з 06 квітня 2024 року по 27 липня 2024 року, однак, з розрахунку видно, що фактично позивач нараховував проценти за ставкою, що перевищує законодавчо встановлений максимальний розмір денної процентної ставки 1 % (1,16103851 в день (знижена, фіксована), 2,0 стандартна, фіксована).

Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що станом на час розгляду справи відповідач не спростувала заявлений позивачем розмір заборгованості за тілом кредиту, не надала доказів сплати нею зазначеної суми.

Отже, матеріалами справи підтверджується факт існування у ОСОБА_1 перед позивачем заборгованості за тілом кредиту за вказаним кредитним договором, яка нею добровільно не сплачується, тому в цій частині позов судом підставно було задоволено частково у розмірі 40574,58 грн, з урахуванням погашеної суми тіла кредиту, що не оспорюється позивачем.

Разом з тим, окрім тіла кредиту, позивач просив стягнути проценти за користування коштами. Суд обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині, оскільки передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» про перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів - 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Наведене свідчить, що суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 29788,06 грн, зайво нараховані за денною ставкою, більшою ніж 1%, що суперечить наведеним нормам Закону, та стягнув 33202,25 грн боргу за процентами за кредитним договором № 493776-КС-003 від 06 квітня 2024 року, самостійно здійснивши розрахунок процентів за денною відсотковою ставкою 1%, при цьому врахувавши внесену позивачем суму на погашення кредитної заборгованості, що є підставою для залишення без змін рішення суду у цій частині та відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Отже, суд вірно застосував норми матеріального права та задовольнив позов частково у частині стягнення з боржника 33202,25 грн процентів за період з 06 квітня 2024 по 27 липня 2024 року.

Відповідно до норм ст.141 ЦПК України, оскільки позов судом задоволено частково, то і судові витрати, понесені позивачем за подання позову, судом першої інстанції компенсовано з відповідача пропорційно до задоволеної суми.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України підставами для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін є визнання судом апеляційної інстанції , що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення суду в оскаржуваній частині з додержанням норм процесуального права та правильно застосував норми матеріального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України, його у цій частині належить залишити без змін.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 07 жовтня 2025 року - дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 29 травня 2025 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя

Судді: