СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/322/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

за участю секретаря Лавриненко Т.С.,

розглянувши заяву позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2025 представник позивача - адвокат Стеценко М.В. за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся Святошинського районного суду м. Києва із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Дану заяву адвокат обґрунтовує тим, що 01.11.2013 позивач в особі свого представника звернувся до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 27.11.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Просто Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір № 4 про надання кредиту для купівлі автомобіля FUAH0009_VAZ_ZAZ_Zaporog, модель 21070, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 29550,00 грн. зі строком погашення до 10.12.2012 року та зі сплатою 9,9 % відсотків річних за його користування, разової комісії за надання кредиту у розмірі 1% від початкової суми кредиту, комісії за управління кредитом в розмірі 0,15% від початкової суми кредиту. 18.05.2012 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким ТОВ «Просто Фінанс» передало ТОВ «Кредитні ініціативи» за плату право вимоги за кредитними зобов`язаннями, в тому числі за кредитним договором ОСОБА_1 , а тому позивач просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 14547,60 грн., з яких: 13119,48 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 1295,13 - сума заборгованості за відсотками, 132,99 грн. - заборгованість по комісії. Судові витрати просить покласти на відповідача.

05.12.2013 Святошинським районним судом м. Києва вказаний позов задоволено, ухвалено стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" заборгованість за кредитним договором №4 від 27.11.2007 р. у розмірі 14547,60 грн., з яких: 13119,48 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 1295,13 грн. - сума заборгованості за відсотками, 132,99 грн. - заборгованість по комісії, а також 229,40 грн. судового збору, а всього 14777 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят сім) грн. 00 коп.

01.04.2014 судом видано виконавчий лист, на підставі якого позивач звернувся до державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Як наслідок, було відкрито виконавче провадження НОМЕР_3.

Разом з тим, 23.12.2016 головним державним виконавцем Святошинського ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Євпатовою Т.Г. винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу у зв`язку з відсутністю іншого зареєстрованого майна (рухомого та нерухомого), на яке може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості.

При цьому, станом на 15.04.2025 виданий виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби.

Враховуючи, що позивач помилково вважав, що виконавчий лист перебуває на виконанні в органах ДВС, останній пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та просить поновити такий строк. Крім того, звертає увагу, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 23.12.2019, однак з березня 2020 року в Україні були запроваджені карантинні обмеження, які значно ускладнили роботу товариства, зокрема, внаслідок переведення деяких працівників на дистанційну форму роботи, а з 24.02.2022 в Україні запроваджено воєнний стан, який є форс-мажорною обставиною, котра унеможливлювала пред`явлення документа до виконання та звернення до суду для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.06.2025 дана заява передана для розгляду по суті судді Святошинського районного суду м. Києва Єросовій І.Ю.

Учасники провадження, будучи налженим чином та своєчасно повідомленими про дату і час судового розгляду заяви, до суду не прибули. Жодних клопотань чи заяв, у тому числі й про відкладення, на адресу суду не надсилали.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути заяву по суті без осіб, які не з`явилися.

В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Приписами ст. 13 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Судом встановлено, що 01.04.2014 Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі №759/17587/13-ц, який було пред`явлено до виконання та, як наслідок, відкрито виконавче провадження НОМЕР_3.

Таким чином, на час видачі виконавчого листа у справі №759/17587/13-ц (квітень 2014 року) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Враховуючи наведені положення, зазначення у виконавчому листі строку пред`явлення його до виконання «09.02.2015» узгоджується із вимогами закону, який діяв на час видачі такого виконавчого листа.

У свою чергу, в рамках даного виконавчого провадження 23.12.2016 головним державним виконавцем Святошинського ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Євпатовою Т.Г. винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника іншого зареєстрованого майна (рухомого та нерухомого), на яке може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості.

Суд звертає увагу, що 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно з пунктом 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Так, положення ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне зауважити, що згідно з ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Із наведеного випливає, що винесення виконавцем постанови про повернення виконавчого листа від 23.12.2016 передбачає можливість пред`явлення виконавчого листа протягом трьох років (що відповідає приписам ст. 12 вказаного Закону). Таким чином, суд погоджується із твердженнями представника позивача про те, що строк пред`явлення даного виконавчого документа до виконання сплив саме 23.12.2019 року.

Однак, суд вважає, доводи представника позивача про наявність у період з 23.12.2019 низки обставин, які останній вважає достатніми для поновлення пропущеного строку - введення в Україні карантинних обмежень та воєнного стану.

Так, суд звертає увагу, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання в рамках даного судового провадження сплив до настання обставин, яким представник позивача надає статус поважних причин пропуску строку. Так, карантинні обмеження введенні в Україні постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020, а воєнний стан - Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа сплив ще до появи обставин, які представник позивача ставить у вину пропуску наданого йому законом строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у своїй заяві представник позивача вказує, що фактично пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наслідком того, що стягувач після повернення виконавчого документа помилково вважав, що виконавчий лист перебуває на виконанні в органах ДВС. Водночас, така обставина, на переконання суду, не є поважною та не породжує у права поновити пропущений процесуальний строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Отже, фактично дії самого позивача (стягувача) призвели до унеможливлення належного виконання судового рішення, що з огляду на обставини справи не є поважними причинами для пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, суд, оцінивши наведені у заяві доводи в їх сукупності, а також доучені до заяви докази, доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 353,431, 433 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому, відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю. Єросова