Справа № 548/1815/25
Провадження №2/548/831/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2025 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді- Миркушіної Н.С.,

за участю секретаря судового засідання - Калініченко А.В.,

адвоката Савинської Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - органу опіки та піклування Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про утримання та самостійне виховання дитиния,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивувавтим, що вінсамостійно без колишньої дружини ОСОБА_2 утримує та виховує свого малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з ним.

Позивач вказав, що на даний час виникла необхідність встановити даний факт для захисту прав та інтересів дитини.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 11.08.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.08.2025 року залучено до розгляду даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області та відкладено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 02.09.2025 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 25.09.2025 року відкладено відкрите судове засідання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Савинська Н.Ю. позов підтримали повністю та просили його задоволити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, надіслала відзив на позов в якому просила розглядати справу за її відсутності та вказала, що заперечує проти позову. Також вказала, що батько її сина ОСОБА_3 , а позивач по справі, самостійно виховує сина останні 6 років, так як вона проживає окремо і постійно перебуває у відрядженнях, свого житла не має, тому дитину до себе вона не може забрати.

У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області Богатиренко О.В. при вирішенні справи поклалася на розсуду суду.

Допитаний в судовому засіданні в присутності психолога ОСОБА_4 малолітній син сторін ОСОБА_3 показав суду, що вони з батьком тривалий час проживають удвох. Лише батько його виховує, утримує, піклується. Мати не бере участі у вихованні та утриманні.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали суду, що вони є сусідами позивача ОСОБА_1 , який з 2018 року самостійно без участі матері ОСОБА_2 виховує малолітнього сина ОСОБА_7 , який з ним проживає. Матері дитини вони не бачили близько 7 років, дитину весь цей час виховує лише батько.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника і представника третьої особи, з`ясувавши позицію відповідача, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу.

Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено і не заперечувалося сторонами по справі, що 23.11.2013 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_8 , який було розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.11.2015 року справа №539/35666/15-ц, яке набрало законної сили 04.12.2015 року.

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що доводиться копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 .

Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов №130 від 04.02.2025 року, складеного комісією і затвердженого старостою Лубенської міської ради Полтавської області, слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживають та зареєстровані: позивач ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 . Позивач піклується про свого сина, утримує його, займається його доглядом та вихованням, постійно супроводжує до школи, проводить з сином дозвілля, є турботливим та люблячим батьком.

Згідно довідки ЦНАП виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області №02-11-18/129 від 04.02.2025 року слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 до складу сім`ї входять: позивач ОСОБА_1 та його син ОСОБА_3 .

Із характеристики учня 5 класу Войнихівської гімназії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слідує, що дитина навчається в гімназії з 1 класу, позитивно характеризується, проживає з татом ОСОБА_1 , який одноособово опікується ним, приділяє належну увагу навчанню та вихованню сина, матеріально забезпечує та створив всі необхідні житлово-побутові умови для розвитку дитини, бере участь у шкільному та особистому житті дитини. Батько постійно підтримує зв`язок з гімназією та класним керівником.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є засновником та головою Фермерського господарства «Назарівське», є заброньованою особою до 21.08.2026 року, який має достатній матеріальний дохід для одноосібного утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що доводиться довідкорю ФГ «Назарівське» №21 від 24.09.2025 року, наказом ФГ «Назарівське» №1 від 15.09.2014 року, протоколом установчих зборів членів ФГ «Назарівське» №1 від 15.09.2014 року та витягом з вебпорталу «Дія» про результат бронювання за заявою №20939 від 31.08.2025 року.

Враховуючи вищевказане, судом встановлено, що починаючи з 2018 року по даний час, мати ОСОБА_9 не приймає участі у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його батько ОСОБА_1 більше 7 років самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_7 .

На даний час у позивача виникла необхідність встановити те, що він самостійного виховує малолітню дитину, а саме сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно правової позиції, викладеній у постанові ВС від 15 січня 2025 року у справі № 760/2096/22 (провадження № 61-8404св24) зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

У постанові від 02.05.2024 р. у справі № 335/12058/21 КЦС ВС зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків має бути справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найкращих інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

ЄСПЛ у тлумаченні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначив, що батьки не мають права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і насамперед мають бути визначені та враховані інтереси дитини, зважаючи на об`єктивні обставини спору, а вже тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до правової позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 02 квітня 2025 року у справі № 127/3622/24, в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.

Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.

У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.

Суд бере до уваги, що позивач ОСОБА_1 є заброньованою особою, тому на даний час йому не потрібна відстрочка від мобілізації.

Такий порядок встановлення самостійного виховання та утримання дитини визначений тому, що саме суд встановлює обставини та перевіряє (підтверджує) їх доказами незалежно від наданих сторонами доказів та зазначених доводів на їх спростування. Тобто встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом.

Те, що позивач самостійно утримує та виховує дитину до 18 років, а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доводиться: актом обстеження житлово-побутових умов №130 від 04.02.2025 року складеного комісією і затвердженого старостою Лубенської міської ради Полтавської області, довідкою ЦНАП виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області №02-11-18/129 від 04.02.2025 року, характеристикою учня 5 класу Войнихівської гімназії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поясненнями свідків у у судовому засіданні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевказане судом встановлено, що починаючи з 2018 року по даний час, мати ОСОБА_9 , не приймає участі у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його батько ОСОБА_1 більше 7 років самостійно виховує та утримує його як дитину віком до 18 років.

Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані позивачем докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та беручи до уваги ту обставину, що позивач позбавлений можливості у досудовому порядку вирішити заявлене питання, а вирішення даного позову необхідне для захисту прав та інтересів дитини,суд вважає, що є всі підстави для задоволення даного позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 209-241, 259, 263-265, 268, 280 -283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - органу опіки та піклування Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про утримання та самостійне виховання дитини,- задовольнити повністю.

Встановити, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ) самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Хорольський районний суд Полтавської області.

Повний текст судового рішення складено 08.10.2025 року.

Суддя: Н.С.Миркушіна