Справа № 367/4001/16-ц
Провадження №2/367/32/2025
УХВАЛА

Іменем України

02 жовтня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Зайцевої А.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в місті Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Монтана» (попередня назва - «БГМ ЛТД»), треті особи: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Монтана» (попередня назва - «БГМ ЛТД») до ОСОБА_1 про викуп права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в :

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Монтана» (попередня назва - «БГМ ЛТД»), треті особи: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Монтана» (попередня назва - «БГМ ЛТД») до ОСОБА_1 про викуп права власності на земельну ділянку.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлялись судом належним чином.

Заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду від учасників розгляду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши зміст заявлених у справі вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Згідно з ч.1 ст. 7 даного Кодексу спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до ч. 3 цієї статті матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Системний аналіз положень законодавства про банкрутство дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 ч.1 ст. 120 даного Кодексу визначено, що з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника: пред`явлення кредиторами вимог до боржника та задоволення таких вимог може відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, порушення провадження у справі про банкрутство боржника обумовлює особливість вирішення таких спорів і полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються по суті саме у межах справи про банкрутство.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 відкрито провадження у справі № 910/2859/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальності «Будівельна компанія Монтана» (ідентифікаційний код: 37911391).

Тобто на спірні правовідносини розповсюджується дія ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, а спір належить до юрисдикції господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

За приписами ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 травня 2021 року у справі № 759/9008/19 у частині другій та третій статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, який набрав чинності 21 квітня 2019 року, передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц зазначено, що захист осіб, які мають вимоги до банкрута полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками судів першої та апеляційної інстанції, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції. Однак не погодилася з висновками про закриття провадження у справі, оскільки такі дії перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 Кодексу № 2597-VIII, а до цього статтею 23 Закону № 2343-XII, та направила справу до господарського суду, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство.

Таким чином, виходячи із правових висновків Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку, що з моменту порушення провадження у справі про неплатоспроможність, відповідач Товариство з обмеженою відповідальності «Будівельна компанія Монтана» (ідентифікаційний код: 37911391) перебуває в особливому правовому режимі, тобто внаслідок змін у правовому статусі відповідача справа належить до виключної підсудності господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про неплатоспроможність.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. При цьому вимогами ч. 2 ст. 31 ЦПК України передбачено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про необхідність передачі даної справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Одночасно, судом встановлено, що постановою господарського суду міста Києва від 22.05.2024 у справі № 910/2859/23 визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальності «Будівельна компанія Монтана» (ідентифікаційний код: 37911391) і відкрито ліквідаційну процедуру.

Керуючись 9, 31, 32, 247, 260, 353-355 ЦПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд,

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Монтана» (попередня назва - «БГМ ЛТД»), треті особи: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Монтана» (попередня назва - «БГМ ЛТД») до ОСОБА_1 про викуп права власності на земельну ділянку надіслати до Господарського суду міста Києва для розгляду спору по суті в межах справи № 910/2859/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальності «Будівельна компанія Монтана» (ідентифікаційний код: 37911391).

Ухвала може бути оскаржена в установленому законодавством порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза