Справа №672/795/25
Провадження №6/672/19/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2025 року м. Городок
Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., заявника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка заяву ОСОБА_1
про визнання судового наказу №672/795/25 від 04.08.2025, виданого ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання судового наказу №672/795/25 від 04.08.2025, виданого ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню, пояснивши суду, що вважає, що при видані вказаного судового наказу судом не було враховано та оцінено ряд письмових доказів, що призвело до помилкової видачі судового наказу.
Зокрема, ОСОБА_1 стверджує, що судом при вирішені справи безпідставно було не враховано тієї обставини, що на його утриманні перебувають також двоє спільних із стягувачкою дітей. Крім того, ним вже сплачуються аліменти на одну дитину, що впливає на розмір частки доходу, що підлягає до стягнення з нього.
Не враховано і те, що на думку ОСОБА_1 , у даному випадку наявний спір про батьківство. Тпеож стягувачкою не було надано належні докази, а саме подане свідоцтво про народження дитини без апостилю, а між сторонами на даний час існує спір щодо визначення місця проживання дітей.
Дані обставини ОСОБА_1 вважає такими, що свідчать про те, що судовий наказ було видано помилково і просить з цих підстав його заяву задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_1 подану заяву підтримав і просить її задовольнити та визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ №672/795/25 від 04.08.2025, виданий Городоцьким районним судом Хмельницької області.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду вказаної заяви, що не є перешкодою для розгляду вказаної заяви у даному судовому засіданні.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Так, судом було об`єктивно встановлено, що 04.08.2025 Городоцьким районним судом Хмельницької області було видано судовий наказ ОСОБА_2 , про стягнення аліментів у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, однак не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2025, на утримання дитини ОСОБА_3 з ОСОБА_1 .
При видачі вказаного судового наказу суддя у належний спосіб з`ясував всі необхідні відомості для видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої (малолітньої) дитини: дитина проживає з матір`ю в іншій державі та перебуває на повному її матеріальному утриманні, а ОСОБА_1 є батьком вказаної дитини та має обов`язок по її утриманню.
ОСОБА_1 посилається на те, що він насправді не є біологічним батьком дитини, вказує, що в Республіці Польща існує судовий спір з приводу батьківства іншого чоловіка, який подав відповідний позов (проте будь-якого рішення з цього приводу суду надано не було. про хід вказаної судової справи ОСОБА_1 теж нічого не відомо).
Також вказує, що розмір аліментів, який він фактично сплачує на двох дітей становить 50 % від його доходу, а мав би становити максимум 1/3 частину.
Посилається на те, що суд невірно оцінив докази, не врахував наявність спірних відносин при видачі оспорюваного судового наказу.
Вирішуючи питання чи існують у даному випадку обставини, які б слугували підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, суд приходить до такого висновку.
Згідно абз.1 ч.1, ч.2 ст. 432 ЦПК України: Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
Наведені підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
При цьому, словосполучення "або з інших причин" стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.
Згідно статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.
Аналіз вказаної норми СК України свідчить, що право на звернення до суду із вимогами про стягнення аліментів належить лише особі, з якою проживають діти та яка забезпечує умови їх проживання.
Отже, на даний час у ОСОБА_1 наявний обов`язок щодо утримання його малолітньої доньки ОСОБА_3 , оскільки на даний час відсутнє будь-яке судове рішення, яке б спростувало факт його батьківства, а дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.
Щодо тверджень ОСОБА_1 щодо того, що з нього стягуються аліменти, на його думку, у значно більшому розмірі, то йому неодноразово судом роз`яснювалось право захистити свої інтереси, які він вважає порушеними, у визначений законодавством спосіб. Так, у відповідності до ч.ч.7,8 ст. 170 ЦПК України визначено, що: У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Крім того, ч.4 ст.273 ЦПК України визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Решта доводів боржника зводиться до незгоди із судовим рішенням, переоцінки доказів та фактично до переоцінки і власного тлумачення певних існуючих і встановлених судом фактів чи їх заперечення.
За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є безпідставною і задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 260, 432 ЦПК України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , визнання таким, що не підлягає виконанню судового наказу №672/795/25 від 04.08.2025, виданого ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала суду набирає законної сили негайно, після її проголошення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.
Повний текст ухвали суду виготовлено 10.10.2025.
Суддя: