Справа №359/5896/25
Провадження №2/359/2864/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі судового засівання Кулик Т.В.

за участю

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

В травні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулось до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 29 березня 2024 року уклав з ОСОБА_1 договір про надання кредиту №494437-КС-001. За яким ТОВ «Бізнес Позика» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 7000 гривень, а ОСОБА_1 зобов`язалась протягом 24 тижнів повернути кредит, сплатити відсотки за користування грошовими коштами: 2% в день фіксована, 1,1% в день занижена та комісію за надання кредиту у розмірі 1050 грн. ТОВ «Бізнес Позика» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7000 гривень. Також, 05 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до Договору №494437-КС-001 про надання кредиту, відповідно до умов якої ТОВ «Бізнес Позика» надав позичальнику додатковий кредит в сумі 3000 грн. Також, 21 червня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №2 до Договору №494437-КС-001 про надання кредиту, відповідно до умов якої ТОВ «Бізнес Позика» надав позичальнику додатковий кредит в сумі 7000 грн. Відповідач неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 52310 гривень 65 копійок, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 14846гривень 29 копійок, заборгованості за відсотками у розмірі 36414 гривень 36 копійок, заборгованість за комісією 1050 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Бізнес Позика» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 52 310 гривень 65 копійок.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 червня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано в АТ "Райффайзен Банк ", а саме інформацію чи випускалась банківська картка № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 ; інформацію про рух коштів (виписку) по банківській карті, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 29.03.2024 року (дата видачі кредиту) по 06.12.2024 року (дата закінчення терміну кредитування).

Представник позивача у судове засідання не з`явився про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала.

Заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 березня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір №494437-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого: кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 7000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк кредиту складає 24 тижні; стандартна процентна ставка в день 2,00000000 (фіксована ставка); занижена процентна ставка в день 1,15407143 (фіксована ставка); загальний розмір кредиту 18 240,00 грн.; термін дії договору до 13.09.2024.

05 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до Договору №494437-КС-001 про надання кредиту від 29 березня 2024 року, за умовами якого: Кредитодавець та Позичальник підтверджують, що станом на 05.04.2024 р. сума неповернутого Позичальником Кредиту отриманого відповідно до умов договору становить: 8696,32 грн. Кредитодавець та Позичальник домовились, що після укладення Додаткової угоди: 2.1. Кредит збільшується на 3 000,00 грн. та Кредитодавець, на умовах викладених у Договорі, збільшує суму Кредиту, а Позичальник отримує збільшення суми Кредиту та зобов`язується повернути Кредит збільшений на 3 000,00 грн. у строки та на умовах викладених у Договорі. 2.2. Після збільшення суми Кредиту, відповідно до цієї Додаткової угоди, загальна сума отриманого та неповернутого Позичальником Кредиту складатиме 10 000,00 грн. Після укладення Додаткової угоди та збільшення суми Кредиту:- загальна сума отриманого Кредиту становить: 10 000,00 грн. (п.1 та п.2.1 Додаткової угоди); - орієнтовна реальна річна процентна ставка: 14984,01 процентів; - орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 25 664,13 грн. Комісія за надання додаткової суми кредиту: 450,00 грн.

21 червня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №2 до Договору №494437-КС-001 про надання кредиту від 29 березня 2024 року, за умовами якого: Кредитодавець та Позичальник підтверджують, що станом на 21.06.2024 р. сума неповернутого Позичальником Кредиту отриманого відповідно до умов договору становить: 7846,29 грн. Кредитодавець та Позичальник домовились, що після укладення Додаткової угоди: 2.1. Кредит збільшується на 7 000,00 грн. та Кредитодавець, на умовах викладених у Договорі, збільшує суму Кредиту, а Позичальник отримує збільшення суми Кредиту та зобов`язується повернути Кредит збільшений на 7 000,00 грн. у строки та на умовах викладених у Договорі. 2.3. Після збільшення суми Кредиту, відповідно до цієї Додаткової угоди, загальна сума отриманого та неповернутого Позичальником Кредиту складатиме 14 846,29 грн. Після укладення Додаткової угоди та збільшення суми Кредиту:- загальна сума отриманого Кредиту становить: 14 846,29 грн. (п.1 та п.2.1 Додаткової угоди); - орієнтовна реальна річна процентна ставка: 14446,80 процентів; - орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 41 813,73 грн. Комісія за надання додаткової суми кредиту: 1050,00 грн.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором. Вказаний кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У відповідності зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та третьої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора електронного документа. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).

Суд встановив, що Договір про надання кредиту №494437-КС-001 від 21.06.2024, додаткова угода №1 від 05.04.2024 року та додаткова угода №2 від 21.06.2024 року підписано ОСОБА_1 у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та підтверджується наданою позивачем візуальними формами послідовності дій клієнта щодо укладення електронного Договору про надання кредиту №494437-КС-001 від 21.06.2024, додаткової угоди №1 від 05.04.2024 року та додаткової угоди №2 від 21.06.2024 року в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Разом з тим, суд встановив, що анкета клієнта на отримання кредиту містить персональні дані ОСОБА_1 , зокрема, її паспортні дані, номер картки платника податків, номер банківського рахунку та інше.

Суд оцінивши в сукупності надані позивачем докази, щодо укладення Договору про надання кредиту №335825-КС-006 від 25.01.2023, додаткової угоди №1 від 31.03.2023 року та додаткової угоди №2 від 21.06.2024 року (Електронна форма), дійшов висновку, що вказані обставини підтверджені належними та достатніми доказами, а доказів протилежного матеріали справи не містять.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вказано у частині 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

З наданої позивачем довідки про стан заборгованості вбачається, що у ОСОБА_1 станом на 30.04.2025 року утворилася заборгованість за кредитним договором №494437-КС-001 в загальному розмірі 52 310гривень 65 копійок, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 14 846 гривень 29 копійок, заборгованості за відсотками у розмірі 36 414 гривень 36 копійок та заборгованість за комісією 1050,00 грн.

Судом встановлено, що при підписанні договору про надання кредиту сторони погодили строк кредитування, відсотки за його користуванням, порядок погашення кредиту, відповідальність сторін.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, в передбачений у договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого в неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми кредиту в розмірі 14846,29 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.

За положеннями статей1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1048та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою і відповідачем кредитного договору від 29 березня 2024 року дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику в повному обсязі у визначений договором строк до 13 вересня 2024 року.

Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 24тижні, тобто до 13 вересня 2024 року.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою включає період, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Бізнес позика», вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування позиками за період з 14 вересня 2024 року по 29 квітня 2025 року, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за кредитним договором № 494437-КС-001 від 29 березня 2024 року в розмірі, що становить 17708,4 грн. (з 29.03.2024 по 13.09.2024 року).

Щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту в розмірі 1050,00 грн., не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на наступне.

Згідно частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Отже, суд приходить до висновку, що положення кредитного договору про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в сумі 1050,00 грн. слід відмовити.

Враховуючи викладене позов підлягає частковому задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір».

Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 52310,65 грн.

Оскільки, суд частково задовольняє вимоги на суму 32554,69 грн., що становить 62,23% від ціни позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1507,54 грн. витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 526, 610, 625, 638, 639, 1054, 1077 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» розташованого за адресою м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф.411 , заборгованість кредитним договором у розмірі 32 554,69 грн. та судовий збір у розмірі 1507,54 грн.

В задоволенні вимог в іншій частині відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 вересня 2025 року.

Суддя Чирка С.С.