Справа № 452/4704/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Бікезіної О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

представника позивачки адвоката Цап А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відекоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Рабінович М.П. 27 грудня 2024 року звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовом до

ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідачки на користь позивачки 165854,00 доларів США, що за офіційним курсом становить 6922745,96 грн. за договором позики та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 липня 2015 року був укладений договір позички, за яким позивачка передала відповідачці грошові кошти в сумі 19400 доларів США на невизначений строк із сплатою кожного місяця відсотків за користування позиковими коштами в сумі 7% від суми позики, що становить 1358 доларів США щомісячно. В порушення умов договору ОСОБА_2 сплатила позивачці 7000 доларів США за користування позиковими коштами, про що позивачкою були складені відповідні розписки. 10 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про повернення позики, яку скеровано цінним листом на адресу відповідачки, але 26 вересня 2024 року поштове відправлення повернуто відправнику за закінченням строку зберігання. Оскільки зобов`язання за договором позики не виконано, просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки суму боргу, що складається з 19400 доларів США основна заборгованість, 146454 доларів США відсотки за користування коштами (а.с.1-4).

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху (а.с.22).

21 січня 2025 року позивачкою усунені недоліки позовної заяви (сплачений судовий збір) (а.с.25-26).

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23 січня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження; відповідачці запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 28).

26 лютого 2025 року від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Шали Р.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому стороною відповідачки не заперечується отримання 18 липня 2015 року грошових коштів в сумі 19400 доларів США на невизначений строк із сплатою кожного місяця відсотків за користування позиковими коштами в сумі 7% від суми позики. Разом з тим, оскільки строк повернення позики розпискою не був встановлений, представник вважає, що право вимоги повернення наданої позики виникло з наступного дня після складання розписки, відтак, позивачка могла звернутися до суду з позовом, з урахуванням пільгового строку для виконання боржником вимоги кредитора про повернення позики, 20 серпня 2018 року. Позивачка звернулася до суду 27 грудня 2025 року, отже позовну давність позивачкою пропущено. З урахуванням зазначеного, відповідачкою заявлено про пропуск позивачкою позовної давності та застосування наслідків спливу шляхом відмови у задоволенні позову (а.с.32-34).

24 березня 2025 року представником позивачки адвокатом Цап А.Р. надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи відповідачки не заслуговують на увагу та суперечать приписам частин 1, 2 статті 1049 ЦК України. Вважають, що перебіг строку позовної давності в даному випадку розпочався не з дати укладення договору позики, як стверджує сторона відповідача, а з дати невиконання пред`явленої позикодавцем вимоги про повернення позики, а саме з 11 жовтня 2024 року. Отже позов пред`явлений у межах строків позовної давності (а.с.60-69).

Ухвалою суду від 12 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справ, справу призначено до судового розгляду (а.с.93).

15 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивачки адвокат Цап А.Р. подала заяву про зменьшення розміру позовних вимог, в якій просить поновити строк для подання даної заяви; ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки суму боргу, що складається з 19400 доларів США основна заборгованість, 41888 доларів США відсотки за користування коштами за період з 17.12.2021 року по 17.12.2024 року з урахуванням сплачених відповідачкою 7000 доларів США, загалом 61288 доларів США, що за офіційним курсом становить 2574096 грн. та понесені судові витрати. (а.с.116-125).

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Шала Р.М. 24 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» подав заперечення на заяву про зменшення позовних вимог в якій просив відмовити у задоволенні заяви про зменьшення розміру позовних вимог, наполягав на застосуванні позовної давності до заявлених позовних вимог, у зв`язку з відсутністю поважних причин через які позивачка позбавлена була можливості своєчасно звернутися до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог (а.с.128-129).

Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивачки адвокат Цап А.І. в судовому засіданні, просила розгляд справи провести без участі позивачки, позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримала, просила такі задовольнити.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи відповідачка

ОСОБА_2 та її представник адвокат Шала Р.М. у судове засідання не з`явився, про поважні причини неприбуття суд не повідомили.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За вказаних обставин, суд здійснив розгляд справи без участі відповідачка

ОСОБА_2 та її представника адвоката Шали Р.М.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що клопотання представника позивачки адвоката Цап А.Р. про поновлення строку для подання заяви про зменшення позовних вимог від 15 вересня 2025 року задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, згідно даної заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, представником позивача зменшено розмір позовних вимог в частині розміру стягнення відсотків за користування коштами за період з 17.12.2021 року по 17.12.2024 року з урахуванням сплачених відповідачкою 7000 доларів США, і надано нову редакцію позову, яку скеровано представнику відповідачки.

При цьому, зміст нової редакції позовної заяви не є ідентичним з первісним позовом і фактично містить нові обґрунтування позовних вимог.

Згідно із постановою Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09.07.2020 року, зроблено висновок: «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Зміна предмета позову відбудеться тоді, коли в рамках конкретно визначеної позивачем позовної вимоги позивач замість способу захисту прав який був заявлений при подачі позову, виявить бажання скористатися іншим способом захисту, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (предмет позову) тими самими обставинами, якими він обґрунтовував і первісні вимоги.

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Статтею 49 ЦПК України передбачені процесуальні права та обов`язки сторін, зокрема, право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Виходячи з положень п. 3 ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд, у разі необхідності, заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви.

Таким чином, законодавцем визначено не тільки право право позивача змінювати предмет позовних вимог, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, але й строки вчинення таких дій.

Зміна позивачем підстав і предмету позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива. Це правило законодавець визначив імперативно. Отже, у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, наявні правові підстави для відмови в задоволенні такого клопотання. Зміна предмета позову означає зміну матеріально-правової вимоги до позивача.

В даному випадку, за змістом поданої до суду заяви про зменшення розміру позовних вимог та нової редакції позовної заяви представник позивача фактично подав нову редакцію позову, виклавши нові обґрунтування позову.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Аналогічна позиція виклад у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.11.2021 року по справі №405/3360/17.

Оскільки за своїм змістом у новій редакції позовної заяви представником позивача викладено нові обґрунтування позовних вимог, яких в первісному позові не було, що є недопустимим відповідно вимог статті 49 ЦПК України та свідчить про подання позивачем нової позовної заяви з визначенням іншого способу захисту та нових обґрунтувань, суд прийшов до висновку, що в прийнятті заяви про зміну предмета позову у зв`язку із порушенням стороною позивача вимог ч. 3 ст. 49 ЦПК України щодо неможливості одночасної зміни предмету і підстав позову, слід відмовити.

Окрім того, як уже зазначалось судом, згідно з вимогами ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В даному випадку провадження у справі відкрито ухвалою суду від 23 січня 2025 року, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження; підготовчі засідання у справі призначалися тричі. У підготовче засідання 12 червня 2025 року представник позивача адвокат Цап А.Р. не з`явилася, надала клопотання про його проведення без її участі (а.с.90). Ухвалою суду від 12 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Заяву про зменьшення розміру позовних вимог представник позивача адвокат Цап А.Р. подала 15 вересня 2025 року (понад 3 місяці після закриття підготовчого провадження), пославшись лише на наявність «технічних причин», які не дали змоги подати заяву до закінчення підготовчого судового засідання, більш того 11 липня 2025 року за її участі вже був розпочатий судовий розгляд даної справи.

Враховуючи викладене суд не вбачає підстав для поновлення представнику позивача адвокату Цап А.Р. пропущеного процессуального строку, встановленого законом на подання заяви зменшення позовних вимог, а тому у прийнятті такої заяви відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись 43, 49, 127, 197, 260, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У поновленні строку на подання заяви та прийнятті заяви про зменшення позовних вимог представнику позивачки адвокату Цап А.Р. у цівільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя