Справа № 727/7677/25
Провадження № 2/727/2018/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі : головуючого судді Танасійчук Н.М.,

при секретарі судового засідання Кремзелюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Посилається на те, що 21.02.2025 року він позичив ОСОБА_2 кошти у розмірі 10 000 доларів США. Факт одержання відповідачем коштів підтверджується розпискою, яка власноруч написана та підписана ОСОБА_2 ..

Термін повернення позики сторонами визначено до 20.05.2025 року.

Відповідач ухиляється від виконання своїх грошових зобов`язань. У зв`язку із чим, має заборгованість, що станом на дату звернення із позовом до суду становить 10000 доларів США

Також зазначає, що 21 травня 2025 року звернувся із листом до ОСОБА_2 з вимогою повернення грошових коштів у сумі 10000 (десять тисяч) доларів США, які були ним отримані згідно позики від 21 лютого 2025 року. Однак жодної відповіді на звернення позивач не отримав. У зв`язку із невиконанням взятих на себе грошових зобов`язань позивач просить стягнути із відповідача грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США

Відповідачем відзиву на позов подано не було.

У судове засідання представник позивача Підгорна Л.Є. не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, у порядку передбаченому положеннями ст.130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Надсилав до суду клопотання про відкладення судових засідань у зв`язку із зверненням до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення вчинене позивачем. Однак в подальшому в судові засідання не з`являвся і заяв про відкладення не надсилав.

Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 21.02.2025 року ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10000 доларів США на період до 21 квітня 2025 року, що підтверджується письмовою розпискою. Зазначена розписка підписана позичальником. (а.с.27).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.

На підтвердження факту укладення договору позики позивач надав оригінал боргової розписки, яка наявна в матеріалах справи (а.с.27).

Відповідно до ст. 218 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину може доводитись письмовими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків.

Дослідивши боргову розписку, оцінивши її зміст, установивши, що оригінал розписки знаходиться в позивача, а доказів неправомірного володіння ним розпискою відповідач суду не надав, суд дійшов висновку про те, що між сторонами існують правовідносини, що виникли з договору позики.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

З урахуванням конкретних обставин спору, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачем не виконане.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у зобов`язанні належним чином.

Статтею 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як було встановлено судом, боржник ОСОБА_2 зобов`язався повернути позику до 21 квітня 2025 року, однак, після спливу зазначеного терміну, кошти не повернув.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом позики у розмірі 10000 дол. США, що за курсом НБУ становить 417 316.0 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Приймаючи до уваги прийняття рішення про задоволення позовних вимог, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати за сплату судового збору в розмірі 4173,16 грн.

Керуючись ст.ст.526, 536, 611, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4,12,13,76-83,130,131,259,263-265,280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 борг за договором позики від 21.02.2025 року у розмірі 10000 дол. США, що еквівалентно 417 316.0 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 4173,16 гривень.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом 30 - ти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Танасійчук Н.М.