Справа № 343/770/25
Провадження № 22-ц/4808/1339/25
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Томин О.О., Девляшевського В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 14 липня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12.09.2024 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання фінансового кредиту № 15356-09/2024, що підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документа згідно вимог ст. 639 ЦК України ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», строком на 120 днів, з кінцевим строком повернення 09 січня 2025 року.

На виконання умов договору ОСОБА_1 перераховано кошти в розмірі 12 000,00 грн на картку № НОМЕР_1 .

Однак, відповідачка кредитні кошти не повернула у повному обсязі та не виконала інші взяті на себе грошові зобов`язання, тому в неї виникла заборгованість в розмірі 30 360,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 12 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими відсотками - 12 360,00 грн та заборгованість за неустойкою - 6 000,00 грн.

23 грудня 2024 року між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 23122024, у відповідності до якого ТзОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» належне йому право вимагати повернення коштів, зокрема, за договором про надання фінансового кредиту № 15356-09/2024 від 12.09.2024 року.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 15356-09/2024 від 12.09.2024 року в розмірі 30 360,00 грн та 2 422, 40 грн сплаченого судового збору.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2025 року відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Не погодившись з таким рішенням, представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 липня 2025 року скасувати та задовольнити позов.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що 12.09.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір N° 15356-09/2024, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.6 якого Товариство надає фінансовий кредит на умовах строковості, зворотно платності, а клієнт зобов`язувалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредит надавався клієнту у безготівковій формі національної валюти на рахунок Клієнта.

З боку кредитодавця договір було підписано за допомогою факсимільного відображення підпису директора та печатки підприємства. Товариство надало зразок аналога підпису уповноваженої особи та печатки, які проставляється на кредитному договорі та будь-яких інших документах, пов`язаних з укладенням та виконанням Кредитного договору. Такі зразки містяться в Договорі про спосіб підписання.

Згідно п.3.1 Договору про спосіб підписання вважається укладеним з дати підписання клієнтом заяви-анкети, що містять дані клієнта і діє до дати його припиненням. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подала заявку отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, після чого Товариство надіслало за допомогою засобів зв`язку на вказаний номер телефону клієнта одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який Відповідач використала для підтвердження підписання кредитного договору. Також у договорі зазначені всі дані про особу, необхідні для її ідентифікапії: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, офіційно зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону. Кредитний договір було підписано одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на номер Відповідача. Позивач вважає, без здійснення вказаних дій Відповідачем кредитний договір не був укладений Сторонами. Для отримання кредиту Клієнт повинен самостійно здійснити вхід на сайт, створити особистий кабінет та ввести власний ідентифікаційні дані для заповнення заявки. Створення кабінету неможливо без належних зустрічних дій особи, а Товариство не може отримати особисті дані клієнта без його відома.

Товариство виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, перерахувавши грошові кошти у розмірі та у строки, визначені умовами договору, що підтверджується листом-повідомленням ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення» про перерахування коштів позичальнику та розрахунком заборгованості кредитним договором N15356-09/2024.

Відсутність у матеріалах справи виписки з особового рахунку не свідчить про відсутність у відповідача заборгованості, оскільки ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» не створює окремий особовий рахунок для Позичальника, а надає кошти на уже існуючий, тому не може мати доступу до таких рахунків для того, аби отримати інформацію щодо вчинених фінансових операцій. Крім того, Кредитор не отримує повні реквізити Банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через Інтернет. Для платіжних операцій по картах Товариство використовує сертифіковані платіжні системами сервісів. Згідно п. 1.6кредитного договору N15356-09/2024, Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки N: НОМЕР_1 . При цьому, згідно п. 10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику» від 03.11.2021 №113 передбачено, що договори, умови яких передбачають надання безготівкових коштів, повинні містити номер такого рахунку або платіжного засобі у форматі ХХХХХХ******ХХХХ , де перші шість знаків і останні чотири знаки це номера платіжного засобу. Таким чином, повний номер платіжної картки відповідача зазначення в кредитному договорі є неможливим.

Вказує, що усі подані докази позивачем є належними та допустимими і підтверджують укладення кредитного договору між сторонами та виникнення заборгованості за ним у зв`язку з неналежним виконанням взятих зобов`язань. Крім того, 02.07.2025 року позивачем подано клопотання про долучення доказів - Log-документ, яки підтверджує вчинення позичальником дій щодо кредиту, підписання кваліфікованим цифровим підписом ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та копію Договору доручення на здійснення переказу коштів N°ФК-П-2022/02-3 між ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ. Суд відмовив у задоволенні клопотання у зв`язку із тим, що позивачем в позовній заяві не було вказано про ці докази, не повідомлено суд про неможливість подати їх у встановлений законом строк з об`єктивних причин та взагалі не обґрунтовано неможливість подання їх у вказаний строк. Позивач не погоджується із таким висновками суду першої інстанції та зазначає, що Позивачем на момент звернення з позовною заявою до суду було надано усі можливі та наявні докази укладення кредитного договору та перерахування коштів Позичальнику, які були передані Первісним кредитором згідно договору про відступлення права вимоги N23122024 від 23.12.2024 року. Позивачем також було вжито заходів та подано клопотання про витребування доказів разом із позовною заявою для отримання повної та достовірної інформації про транзакції у Банку.

Відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту укладення кредитного договору між ТзОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 позивачем долучено до справи заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту від 12.09.2024 року (а.с. 11-22), договір про надання фінансового кредиту № 15356-09/2024 від 12.09.2024 року (а.с. 16-21), додаток № 1 до вказаного договору (графік платежів) (а.с. 22) та паспорт споживчого кредиту від 12.09.2024 року (а.с. 13-15).

Згідно умов цього договору, ТзОВ «Стар Файненс Груп» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12 000,00 грн. на власні потреби, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом перерахування цих коштів на вказаний нею картковий рахунок НОМЕР_1 строком на 120 днів, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.

У відповідності до наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за кредитним договором № 15356-09/2024 від 12.09.2024 року (а.с. 27-28), заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 30 360,00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 12 000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 12 360,00 грн. та прострочена заборгованість за неустойкою - 6 000,00 грн.

З договору факторингу № 23122024 від 23.12.2024 року (а.с. 31-35), акту приймання-передачі письмового та електронного Реєстру боржників за вказаним договором (а.с.37), витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 23122024 від 23.12.2024 року (а.с.36) та платіжної інструкції № 9471 від 23.12.2024 року на суму 3 418 567,77 грн. (а.с. 38) встановлено, що право вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору № 15356-09/2024 ТзОВ «Стар Файненс Груп» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту укладення між ОСОБА_1 та первісним кредитором ТзОВ «Стар Файненс Груп» договору про надання фінансового кредиту № 15356-09/2024 від 12.09.2024 року та отримання відповідачкою ОСОБА_1 кредитних коштів за вказаним кредитним договором, а також суми заборгованості, що є обов`язком позивача, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Перевіривши справу, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронногопідпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Системний аналіз положень вище вказаного законодавства показує, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час.

Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції.

При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги.

Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що кредитний договір № 15356-09/2024 від 12.09.2024 на підставі якого виникла заборгованість, був укладені в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства України, а тому є дійсними та створює для сторін взаємні права та обов`язки.

Законодавство України, зокрема статті 207 та 1055 Цивільного кодексу України, а також спеціальні норми Закону України «Про електронну комерцію», прямо передбачають можливість укладення кредитних договорів в електронній формі. Стаття 12 цього Закону визначає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного правочину, який за своїми юридичними наслідками прирівнюється до власноручного підпису.

Договір № 15356-09/2024 від 12.09.2024 укладений шляхом акцепту (прийняття) відповідачем публічної оферти кредитора та підтверджується електронним підписом одноразового ідентифікатора Богуславець Ю.В. W1063.

Таким чином, відповідачка вчинила активні дії, що свідчать про її волевиявлення на укладення договору на запропонованих умовах. Договір містять усі істотні умови, укладені з дотриманням вимог законодавства щодо електронної форми правочину, а тому є дійсними та обов`язковими до виконання.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У справі, яка переглядається, судом установлено, що при укладенні спірного кредитного договору від 12.09.2024 року № 15356-09/2024 зазначено особу позичальника: " ОСОБА_1 ", РНОКПП: " НОМЕР_4 ", Паспорт «СЕ736528» Адреса : « АДРЕСА_1 », що свідчить про внесення даних самою позичальницею та проходження повної ідентифікації.

Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , яка уклала договір №15356-09/2024 від 12.09.2024 ідентифікований товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файнненс Груп». Акцепт договору позичальником у формі підписання аналогом ЕЦП, одноразовий ідентифікатор W106, час відправки ідентифікатору 9:25:44 12.09.2024, номер телефону НОМЕР_5 (а.с.24)

Факт перерахування коштів підтверджується перерахунком ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на картку відповідача № НОМЕР_1 кредитні кошти в сумі 12 00,00 грн., номер транзакції в системі iPAY/ua - 508119857 ( а.с.26), що відповідає п. 1.6 укладеного кредитного договору . №15356-09/2024 від 12.09.2024 про перерахунок коштів на картку № НОМЕР_1 .

Таким чином, факт видачі відповідачу кредиту в розмірі 12 00грн є доведеним.

Умовами договору передбачено сплату процентну ставку 1% в день, при цьому розмір заборговані обчислено обчислено за період з 12 вересня 2024 року по 23 грудня 2024 року, тобто в межах строку кредитного договору, передбаченого п. 1.2 (120 днів).

Крім того, згідно витягу реєстру боржників до договору факторингу №23122024 від 23 грудня 2024 року у ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору №15356-09.2024 виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 000 грн, відсотків 12 360 грн та заборгованість по пені у розмірі 6 000 грн(а.с.36).

При цьому суд відхиляє вимоги позовної заяви про стягнення пені з огляду на наступне.

Пункт 6.1. Закону України «Про споживче кредитування» передбачав, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання)споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Встановлено, що пеня нараховані за період з 12 вересня 2024 року по 23 грудня 2024 року, тобто включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, тому підлягають списанню кредитодавцем. Даний пункт виключено відповідно до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суму заборгованості по пені у розмірі 6 000 грн за період з 12.09.2024 року по 23.12 .2024 року є безпідставними, оскільки не відповідають приписам Закону України № 3498-IX від 22.11.2023.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, а саме, що судом першої інстанції при ухваленні рішенні не взято до уваги факт укладеного між сторонами договір та доведеність отримання кредитних коштів, то підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал`заборгованість за кредитним договором № 15356-09/2024 від 12.09.2024 року у розмірі 24 360 грн, яка складається з: 12 000 грн - тіло кредиту та 12 360 грн відсотки за користування кредитом період з 12.09.2024 року по 23.12 .2024 року (103 дні* (12000* 1%)

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

З огляду на висновок суду щодо часткового задоволення апеляційної скарги, в результаті чого розмір задоволених позовних вимог з заявленої суми ціни позову 30 360 грн становить 24 360 грн ( 80% від заявлених вимог), то за розгляд справи в суді першої інстанції необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 1937 грн (2422,40 грн * 80 %) судового збору та 2 906 грн (3 633,50 *80%) збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 14 липня 2025 року скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 15356-09/2024 від 12.09.2024 року у розмірі 24 360 грн, яка складається з: 12 000 грн - тіло кредиту та 12 360 грн відсотки за користування кредитом за період з 12.09.2024 року по 23.12.2024 року, у відшкодування витрат на судовий збір в суді першої інстанції 1937 грн та 2 906 грн за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 жовтня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

О.О.Томин

В.А.Девляшевський