Справа № 562/2047/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2025 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача-адвокат Мокрицька Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

У поданій заяві позивач ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. на кожну дитину, разом 12000 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, а також на її утримання у розмірі 2000 грн. до досягнення ОСОБА_5 трьох років.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що сторони з 10 квітня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який виявився невдалим та протягом останніх років сімейне життя між ними погіршувалося через різні погляди на життя, тривалий час подружніх стосунків не підтримують та не турбуються одне про одного, проживають окремо. Таке становище стало суперечити їх особистим інтересам та інтересам дітей, про яких відповідач не піклується, свідомо самоусунувся від їх виховання та утримання, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним, отримує належний дохід та може сплачувати аліменти на дітей та на її утримання.

У відзиві на позов відповідач просить в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що спільні діти сторін проживають разом з батьками за однією адресою та перебувають на його повному утриманні, а тому правові підстави для стягнення аліментів відсутні.

Відповідь на відзив позивач не подавала.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та додатково пояснила, що жодних коштів на утримання дітей позивач, з яким на даний час триває судовий розгляд справи про їх розлучення, їй не надає, а тих коштів, які він пересилає на карткові рахунки старших синів з огляду на значне підвищення цін на продукти харчування та комунальні послуги, підвищення рівня прожиткового мінімуму, є недостатньо. На даний час інших доходів, крім соціальних виплат по догляду за дитиною в сумі 2100 грн., вона немає і цих коштів на утримання дітей не вистачає. Відповідач, хоча й офіційно не працевлаштований, проте може сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнали з наведених у відзиві мотивів.

Заслухавши учасників справи, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Установлено, що сторони з 10 квітня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвами про шлюб та народження дітей.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач, хоча й зареєстрований за однією адресою з позивачем та сплачує на карткові рахунки певні кошти, зокрема, на комунальні послуги, однак такі обставини не можуть свідчити про перебування дітей та дружини на його повному утриманні, оскільки заперечуються, що свідчить про наявність спору та є підставою для вирішення питання стягнення аліментів у судовому порядку.

Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України, оскільки докази про офіційне працевлаштування відповідача та отримання ним регулярного доходу в матеріалах справи відсутні, проте він має нерегулярні, мінливі доходи і має змогу виплачувати кошти на утримання своїх неповнолітніх дітей.

Таку обставину суд визнає такою, що має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, який відповідно до ч.2 ст.184 СК України підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено, що розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 1 січня 2025 року становить 2563 грн., а дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст..1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України).

З довідки від 21 липня 2025 року вбачається, що відповідач з 14 лютого 2025 року по 11 липня 2025 року працював в ТОВ «Салма-Фуд» та його дохід без податків склав 73033,78 грн. або 12172,30 грн. середньомісячний, що є меншим за розмір аліментів, який просить стягнути позивач.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України).

На даний час відповідач офіційно не працевлаштований і доказів про розмір його нерегулярних доходів позивач не надала.

А відповідно положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного при взаємному обов`язку батьків утримувати дитину (ч.1 ст.141 СК України) та відсутності належних і допустимих доказів про розмір отримуваних відповідачем доходів, понесених витрат на утримання дітей, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Ураховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України при ухваленні рішення присуджує стягнення судового збору з відповідача в прибуток держави у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.258-273, 351 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі по 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 червня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

У решті вимог позивача відмовити.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанціїпротягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 08 жовтня 2025 року.

Суддя: