Справа № 565/2539/25
Провадження № 2-о/565/57/25
У Х В А Л А

10 жовтня 2025 року м.Вараш

Суддя Вараського міського суду Рівненської області Бренчук Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в:

10 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до Вараського міського суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Велика Знам`янка Кам`янко-Дніпровського району Запорізької області.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У ч.1 ст.317 ЦПК України зазначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в порядку ст. 317 ЦПК України та вказала, що померлий ОСОБА_2 є її дядьком по материнській лінії, однак, доказів цього матеріали справи не містять.

Заявниця зазначає, що встановлення факту смерті їй необхідне для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_2 та отримання відповідного свідоцтва.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

У Постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі №243/385/19 зазначено, що оскільки заявник не підтвердив, що він є родичем або членом сім`ї особи, факт смерті якої просить встановити, то суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України, заявник не має права на звернення до суду із відповідною заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №265/6342/17, вказано, що обмеження права на звернення із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України лише колом родичів померлого або їхніми представниками, встановлені з метою недопущення внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян недостовірних відомостей за зверненнями сторонніх осіб. Тому, у разі відсутності родинних зв`язків з померлою особою, заявник, для набуття права звернутися із відповідною заявою, повинен підтвердити, у визначеному законом порядку, факт проживання з померлою особою однією сім`єю, зокрема, шляхом встановлення цього факту у судовому порядку.

Доказів факту проживання з померлою особою однією сім`єю, зокрема шляхом встановлення цього факту у судовому порядку, заявником не надано.

Законом передбачено, що заява про встановлення факту смерті може бути подана також іншими заінтересованими особами, якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси.

Проте, заявник у заяві не вказала, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 впливає на її права, обов`язки чи законні інтереси та яким саме чином.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з п.1 ч.4 ст.185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Із викладених у заяві обставин та доданих до неї доказів не убачається, що заявниця належить до кола осіб, які у відповідності до вимог ст.317 ЦПК України наділені правом на звернення до суду з відповідною заявою.

За таких обставин, заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

Згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 185, 260, 317 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України- повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.352-355 ЦПК України.

Суддя Г.В.Бренчук