Справа № 484/4152/25
Провадження № 2/484/1854/25
Рішення

іменем України

13.10.2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Максютенко О.А

за участю секретаря судових засідань Завірюха В.Ю.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, в залі суду в м. Первомайську, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив

представник позивача звернувся до суду з позовом, за яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 311085515 від 13.04.2024 у розмірі 127575,00 грн., судовий збір в сумі 2422,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що 13.04.2024 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №311085515 за яким кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 27000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальниця зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору, зазначених в договорі. Відразу, після вчинення дій відповідачем, 13.04.2024 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 27000,00 грн. на його банківську картку, що в свою чергу свідчить про те, що останній прийняв пропозицію кредитодавця. Договір був підписаний за допомогою одноразового паролю ідентифікатору.

28.11.2018 року між TOB "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" було укладено Договір факторингу №28/1118-01 (дія якого згідно додаткових угод подовжено до 31.12.2024), відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №311085515 від 13.04.2024, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №289 від 18.06.2024.

19.12.2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено Договір факторингу №19/1224-01 у відповідності до умов якого, до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 311085515 від 13.04.2024, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №1 від 19.12.2024 року.

04.06.2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "Юніт Капітал" було укладено Договір факторингу №04/06/25-Ю, у відповідності до умов якого, до ТОВ "Юніт Капітал" перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №311085515 від 13.04.2024.

Відповідно до реєстру боржників від 04.06.2025 року до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №311085515 від 13.04.2024 в сумі 127575,00 грн. з яких: 27000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 100575,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Згідно з умовами кредитного договору №311085515 від 13.04.2024, позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Проте, незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку, не повернув наданий кредит у строки, передбачені кредитним договором та не сплатив відсотки.

Станом на день звернення до суду із даним позовом заборгованість відповідача перед позивачем не сплачена.

Ухвалою суду від 06.08.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів.

22.09.2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника відповідача адвоката Єрьоменко В.П. надійшов відзив, за яким у задоволенні позовних вимог просили відмовити. В обгрунтування відзиву зазначено, що хоча відповідач і визнає укладення кредитного договору з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 у справі №14-10цс18, положень пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" частково визнає перед ним заборгованість в розмірі 30240,00 грн., яка складається з 27000,00 грн. - тіла кредиту, 3240,00 грн. - процентів за користування кредитними коштами протягом дії кредитного договору (30 днів), однак в зв`язку з недоведенням позивачем факту переходу прав вимог до відповідача з початку від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс", а потім від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до ТОВ "Юніт Капітал". Матеріали позову не містять доказів, що після укладення зазначених вище договорів факторингу були виконані вимоги ст. 1082 ЦК України та відповідач отримав письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні була визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Просили поновити строк для подачі відзиву на позов та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.

23.09.2025 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, за якою просили позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 127575,00 грн, судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Витрати відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн. вважають необгрунтованими і завищеними відносно складності справи. Доводи представника відповідача викладені у відзиві не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами, а тому не можуть бути враховані судом під час розгляду справи.

Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 квітня 2024 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 311085515 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. ОСОБА_2 підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора CFSW.

Відповідно до п. 2.1 договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 27 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (далі Правила).

Згідно п.п. 3.1, 3.3 Договору Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором. Для здійснення першої Пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором, Позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 (тридцять) днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 3240 грн 00 коп. Про суму нарахованих процентів, що Позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій Позичальник інформується через Особистий кабінет.

Відповідно до п. 7.1 Договору рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є дата закінчення Дисконтного періоду кредитування - 13.05.2024, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником.

Згідно п. 7.2 Договору в обов`язковому порядку сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; 7.2.2. дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору. Кінцева дата повернення (виплати) Кредиту - 21.03.2029 (п. 7.3 Договору).

Відповідно до п. 8.3 Договору на момент укладення цього Договору та отримання першого Траншу за цим Договором базова процентна ставка складає 2,500 відсотків в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним, що становить 912,500 (дев`ятсот дванадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних.

Згідно п.п. 9.1.1.2., 9.1.1.7. Кредитодавець має право в односторонньому порядку вимагати від Позичальника дострокового повернення Кредиту та сплати процентів за користування Кредитом в разі виявлення недостовірної, неповної або помилкової інформації у Заявці на отримання Кредиту, та/або отримання негативної інформації про Позичальника в Бюро кредитних історій, та/або в разі дострокового припинення надання Кредитодавцем фінансових послуг, та/або у разі дострокового розірвання Договору в порядку передбаченому Договором, та/або прострочення сплати нарахованих процентів Позичальником. У разі затримання Позичальником сплати процентів за користування Кредитом щонайменше на один місяць Кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Позичальника про дострокове припинення Договору. При цьому Договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту Позичальника.

Відповідно до п. 11.1 Договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час діє Договору, діють до повного їх виконання.

13.04.2024 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перерахувало грошові кошти в сумі 27 000 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 , що свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та не заперечується його представником у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2ст. 639 ЦК України).

Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг`для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок укладення електронного договору.

Так пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Факт виконання ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" своїх зобов`язань за договором та перерахування 13.04.2024 грошових коштів в розмірі 27000 грн на картку, що належить ОСОБА_1 , номер якої надано позичальником, не спростовується відповідачем та підтверджується довідкою ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" від 23.05.2025 та платіжним дорученням від 13.04.2024, відповідно до яких 13.04.2024 за ініціативою ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" АТ "ОТП БАНК" було зараховано кошти в сумі 27000,00 грн на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ "ПриватБанк" на ім`я ОСОБА_1 .

Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору та отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 27000,00 грн.

ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" уклали договір факторингу №28/1118-01, потім між ТОВ"Манівео" та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду № 19 згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року, при цьому умови договору залишаються без змін.

31.12.2020 року між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року. В даній додатковій угоді договір факторингу № 28/118-01 від 28.11.2018 року викладено в новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року. При цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

31.12.2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 року. При цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

31.12.2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 року. При цьому умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020 року.

Відповідно до реєстру боржників №289 від 18.06.2024 за договором факторингу №28/1118-01 з урахуванням додаткової угоди №32 від 31.12.2023 року, ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 311085515 від 13.04.2024 на загальну суму 71550,00 грн.

19.12.2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 19/1224-01, строк дії якого закінчується 31.12.2024 року.

Відповідно до реєстру боржників №1 від 19.12.2024 за договором факторингу № 19/1224-01 від 19.12.2024 року, ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 311085515 від 13.04.2024 на загальну суму 141075,00 грн.

04.06.2025 року ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії.

Відповідно до реєстру боржників б/н від 04.06.2025 за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, позивачу перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №311085515 від 13.04.2024 на загальну суму 141075,00 грн.

ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" не здійснювало нарахувань за кредитним договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

За приписами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11 (провадження № 61-2449св18) викладено висновок про те, що тлумаченнястатті 516, частини другої статті 517ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним.

Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом у справі № 761/1543/20, провадження № 61 - 10389св21 від 23.02.2022, справа № 639/86/17, провадження № 61-5039 св21 від 19.01.2022, справа № 554/8549/15-ц, провадження № 61-18460св20 від 14.07.2021.

Оскільки, ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" на підставі договору факторингу набуло право вимоги за договором кредитної лінії №311085515 від 13.04.2024 року, тому у позивача, як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за цим договором.

Доказів про визнання договору факторингу недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять.

Представник відповідач стверджував, що перехід прав вимоги є недійсним у зв`язку з відсутністю доказів проведення розрахунків між фінансовими компаніями. Проте суд зазначає, що ст. 1077-1079 ЦК України не пов`язують момент переходу прав із оплатою, а лише з укладенням відповідних документів, якщо інше прямо не передбачено умовами договору.

Таким чином, факт підписання сторонами реєстрів прав вимоги та актів приймання-передачі є достатнім доказом заміни кредитора у зобов`язанні (ст. 512, 514 ЦК України), а вимога відповідача щодо підтвердження проведення розрахунків не має правового значення для даного спору.

Долучені до матеріалів справи договори факторингу, витяги з реєстрів та акти приймання-передачі підтверджують правомірність заміни кредитора. Доводи відповідача про недоведеність переходу прав вимоги є необґрунтованими, оскільки суперечать положенням ЦК України (ст. 512, 514, 1077-1079) та усталеній судовій практиці.

Таким чином, аналіз матеріалів справи та викладене свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитом відповідача увійшло до пакету передачі активів на користь позивача.

В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за договором кредитної лінії №311085515 від 13.04.2024 року перейшло до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ", що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 141075,00 грн., яка складається з: 27000,00 грн. - заборгованість по кредиту, 100575,00 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом та 13500,00 грн. - заборгованість за пенею (штрафами).

Згідно розрахунків заборгованості, складеного ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на момент продажу 18.06.2024 року, відповідач ОСОБА_1 на виконання п.п 3.1, 3.3 Договору не здійснив в рахунок погашення заборгованості жодного платежу і тому за договором кредитної лінії №311085515 від 13.04.2024 року за період з 13.04.2024 по 13.05.2024 включно (30 календарних днів) були нараховані проценти за користування грошовими коштами в сумі 3240,00 грн., за період з 14.05.2024 по 18.06.2024 включно (36 календарних днів) були нараховані проценти за користування грошовими коштами в сумі 44550,00 грн.

При цьому, з вищезазначеного розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 13.04.2024 по 18.06.2024 включно (66 календарних днів) відповідач мав заборгованість за тілом кредиту в розмірі 27000,00 грн. За період з 13.04.2024 по 13.05.2024 включно (30 календарних днів) відсотки нараховувалися в дисконтний період за ставкою 0,400% в день, за період з 14.06.2024 по 18.06.2024 (36 календарних днів) відсотки нараховувалися за ставкою 2,5% в день.

З розрахунку, складеного ТОВ "Таліон Плюс" на момент продажу 19.12.2024 року, вбачається, що за договором кредитної лінії №311085515 від 13.04.2024 року за період з 19.06.2024 по 09.09.2024 включно (88 календарних днві) були нараховані проценти за користування грошовими коштами в сумі 56025,00 грн.

При цьому, з вищезазначеного розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 19.06.2024 по 09.09.2024 включно (88 календарних днів) відповідач мав заборгованість за тілом кредиту в розмірі 27000,00 грн. За період з 19.06.2024 по 09.09.2024 включно (88 календарних днів) відсотки нараховувалися за ставкою 2,5% в день.

Вирішуючи питання щодо законності нарахування відсотків, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Умовами укладеного між сторонами договору, а саме п. 8.3, визначена стандартна процентна ставка, що становить 2,500% в день.

Разом з цим, Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023, а договір кредитної лінії №311085515 було укладено 13.04.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, суд дійшов висновку про неправомірність застосування позивачем до споживчого кредиту денної процентної ставки у 2,5%, яка, відповідно до закону, не може перевищувати 1%.

За таких обставин, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 8.3 договору, щодо встановлення денної процентної ставки в 2,500% у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

За період з 13.04.2024 року по 13.05.2024 року (30 календарних днів) відсотки за користування кредитом складають 3240,00 грн. (27000,00 грн. х 0,400% х 30 к.д. = 3240,00 грн.).

За період з 14.05.2024 року по 09.09.2025 року (124 календарних дні) відсотки за користування кредитом складають 33480,00 грн. (27000,00 грн. х 1% х 124 к.д. = 33480,00 грн).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 по несплачених відсотках за договором кредитної лінії №311085515 від 13.04.2024 становить 36720,00 грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання за договором кредитної лінії №311085515 від 13.04.2024 не виконував, у визначені договором строки погашення кредиту та процентів не здійснив, заборгованість за тілом кредиту в розмірі 27000,00 грн. та проценти у сумі 36720,00 грн. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат та витрат на правничу допомогу, то суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено на 49,95% (розмір задоволених позовних вимог - 63720,00 грн. х 100/ 127575,00 грн = 49,95%), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1209,99 грн судового збору (2422,40 грн х 49,95% = 1209,99 грн).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. суду надано копії: договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025 р. № 05/06/25-01 та додаткової угоди №5 до нього від 05.06.2025, які було укладено між адвокатом Тараненком А.І. та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ", акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025р. згідно договору №05/06/25-01 від 05.06.2025р.

При визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Розгляд справи проведено без участі представника позивача.

Як видно із акта прийому-передачі наданих послуг до договору про надання юридичних послуг, які надавалися адвокатом складаються, зокрема складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, яким є ОСОБА_2 .

Вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на картковий рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 , підготовка та подання інших клопотань на суму 2000 грн. охоплюється послугою складення та подання до суду позовної заяви, тому не може вважатися фактично понесеною як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній малозначній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають становити 5000 грн. і стягненню з відповідача ці витрати підлягають пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2497,50 грн. (5000,00 грн. х 49,95% = 2497,50 грн.).

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 263-265, 268, 278-280 ЦПК України

ухвалив

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за договором кредитної лінії №№ 311085515 від 13.04.2024 року в розмірі 63720 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" судовий збір у розмірі 1209,99 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2497,50 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Найменування учасників справи:

Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ", , місцезнаходження за адресою: вул. Рогнідинська, буд. 4, літера А, офіс 10, м. Київ, 01024.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 13.10.2025 року.

Суддя: