Справа № 349/656/25
Провадження № 22-ц/4808/1340/25
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Мальцевої Є.Є., Томин О.О.,

секретаря: Гудяк Х.М.,

з участю: представника ТОВ «Українські фінансові операції» - Лисенка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» на рішення Рогатинського районного суду в складі судді Рибій М.Г., ухвалене 09 липня 2025 року в м. Рогатині Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ТОВ «Українські фінансові операції» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4331839 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалася надати клієнту грошові кошти в сумі 15 000 грн, строком 360 днів з 26.01.2024 по 19.01.2025 на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит в сумі 15 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку.

23.09.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право грошової вимоги до відповідачки. За відомостями поденного розрахунку заборгованості у період з дати укладення кредитного договору з 26.01.2024 по дату відступлення права вимоги 23.09.2024 у відповідачки перед первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у розмірі 90 750,00 грн. Станом на дату укладання договору факторингу, строк дії договору № 4331839 від 26.01.2024 не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 24.09.2024 по 23.01.2025 (118 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 44 250,00 грн.

Зважаючи на викладене, просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість загальною сумою 150 000,00 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 15 000 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором 90 750,00 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 118 календарних днів 44 250,00 грн, а також судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Заочним рішенням Рогатинського районного суду від 09 липня 2025 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» 97 575,00 грн боргу за договором № 4331839 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські фінансові операції» судовий збір в розмірі 1 575,77 грн, а також витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в розмірі 2 402,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду, представник ТОВ «Українські фінансові операції» подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі врахував договірні умови спірних правовідносин, принцип свободи, обов`язковості договору та презумпції правомірності правочину, що призвело до часткової відмови у стягненні на користь позивача заборгованості за відсотками. Зауважує, що відповідач не скористався правом, передбаченим п. 5.3.2. Договору відмовитись від його укладення. Підписуючи вказаний договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на мовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», актуальних на дату укладення договору, редакція яких розміщена на вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. При цьому матеріали справи не містять судового рішення про визнання недійсними окремих умов договору.

Вказує, що пунктом 9 ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Таким чином, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом 33498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024 року, денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення такого договору. При цьому денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносились зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять доказів зміни умов договору № 4331839 від 26.01.2024, а тому суд першої інстанції помилково відмовив у стягненні відсотків за користування кредитними коштами.

Просить оскаржене рішення суду в частині стягненні заборгованості за відсотками в сумі 82 575,00 грн скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором 90 750,00 грн, суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 118 календарних днів у сумі 44 250,00 грн задовольнити повністю. В іншій частині рішення Калуського міськрайонного суду від 02 липня 2025 року - залишити без змін. Здійснити розподіл судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання відповідачка не з`явилась з невідомих причин, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд відповідно до положень статті 372 ЦПК України не вбачає перешкод розглядові справи у відсутності скаржника.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник скаржника доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, викладеній у ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТОВ «Українські фінансові операції», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення оскаржується в частині зменшення суми заборгованості за нарахованими відсотками, нарахованими первісним кредитором та ТОВ «Українські фінансові операції».

Рішення Рогатинського районного суду від 09 липня 2025 року не оскаржується в частині стягнення кредитної заборгованості за тілом кредиту та правничої допомоги, тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині, а саме в частині зменшення суми заборгованості за нарахованими відсотками.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з положень частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Суд врахував положення пункту 17 розділу IV Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відтак, здійснивши відповідні розрахунки в межах встановлених Законом процентних ставок суд дійшов висновку, що розмір заборгованості відповідачки за процентами згідно з кредитним договором № 4331839 від 26.01.2024 становить 82 575,00 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 26.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4331839 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 15 000 грн строком на 360 днів (а.с. 29-34).

Кредитний договір підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором 58543.

Згідно з п. 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".

Пунктом 1.4.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 договору.

Також 31.01.2024 відповідачка електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписала паспорт споживчого кредиту, яким останню до укладення договору про споживчий кредит було ознайомлено з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту (а.с. 35-36 т.1).

Згідно з листом директора ТОВ «УПР» від 03.10.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було повідомлено про перерахування коштів, а саме: 26.01.2024 на суму 15 000 грн на карту № НОМЕР_1 (а.с. 37 т.1).

На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «Приват Банк» направило лист, в якому зазначило, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано банківську картку № НОМЕР_2 та 26.01.2024 на вказану картку було зараховано платіж у сумі 15 000 грн (а.с. 225 т.1).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4331839 від 26.01.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 23.09.2024 у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 113 250 грн, з яких: 15 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 90 750,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами та штрафні санкції у розмірі 7 500,00 грн (а.с. 68-77 т.1).

23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 23/09/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 114-122 т.1).

Згідно з витягом з реєстру боржників від 23.09.2024 до договору факторингу №23/09/2024 ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 4331839 від 26.01.2024 у розмірі 113 250,00 грн, кількість днів прострочення 212 (а.с. 85 т.1).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4331839 від 26.01.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту за 118 календарних днів (24.09.2024 19.01.2025) сума нарахованих процентів становить 44 250,00 грн (а.с. 78).

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У справі, яка переглядається, встановлено, що 26.01.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4331839 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачці надано кредитні кошти у розмірі 15 000 грн строком на 360 днів.

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет www.credat7.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Стандартна процентна ставка за користування кредитом відповідно до 1.4.1. договору становить 2,5% в день.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, проценти за користування кредитом нараховувалися за відсотковою ставкою в розмірі 2,5% у період з 25.02.2024 по 19.01.2025. Загальна сума нарахованих відсотків становить 135 000,00 грн (90 750,00 відсотки нараховані первісним кредитором + 44 250 грн нараховані позивачем за 118 календарних дні).

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.

Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.

Кредитний договір № 4331839 укладений 26.01.2024 строком 360 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір діяв після набрання чинності цим Законом. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до вказаних правовідносин зазначеного вище закону.

Розрахунок заборгованості по відсоткам, здійснений судом та висновок суду про те, що розмір заборгованості відповідачки за процентами згідно з кредитним договором становить 82 575 грн процентів, з них за період 26.01.202421.04.2024 (87 днів, 2,5%/день) 32 625,00 грн; 22.04.202419.08.2024 (120 днів, 1,5%/день) 27 000,00 грн; 20.08.202419.01.2025 (153 дні, 1%/день) 22 950,00 грн. є вірним, обґрунтованим та відповідає вимогам Закону.

Враховуючи викладене, доводи скаржника про те, що зміни до Закону «Про споживче кредитування» не стосуються укладеного з відповідачем у цій справі кредитного договору без внесення до нього змін, є безпідставними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення Рогатинського районного суду від 09 липня 2025 року в оскаржуваній частині ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то апеляційний суд не здійснює перерозподіл судових витрат у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 09 липня 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.А. Девляшевський

Судді: Є.Є. Мальцева

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2025 року.