ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4503/25 Справа № 215/3133/24 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 215/3133/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач Товариство з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант»

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року, яке ухвалено суддею Квятковським Я. А. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 12 травня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В травні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ТОВ СК «Альфа-Гарант», третя особа - ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, пені та витрат на проведення експертизи.

Позовна заява мотивована тим, що 05 квітня 2023 року автомобіль ОСОБА_1 FORD ESCAPE, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 майже завершувала паркування до власного гаражу, коли у вказаний автомобіль в`їхав автомобіль марки MITSUBISHI GRANDIS, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 . На місці події буде складено європротокол, оскільки ОСОБА_3 свою винуватість у ДТП визнав.

В цей же день, 05 квітня 2023 року, ОСОБА_2 надала належним чином оформлене повідомлення про ДТП від потерпілого відповідачу безпосередньо.

06 квітня 2023 року ОСОБА_2 подала належно оформлену заяву про страхове відшкодування відповідачу.

Відповідач на підставі поданих документів порушив справу ЦВ/23/1669.

25 квітня 2023 року відповідач запросив надати додаткові матеріали, що і було негайно виконано ОСОБА_2 .

З 02 травня 2023 року по 26 червня 2023 року продовжилася переписка між ОСОБА_2 та відповідачем, де не було ні претензій до дій позивачів, ні повідомлень про направлення представників відповідача як для з`ясування обставин ДТП, так і для визначення розміру шкоди, завданому ДТП автомобілю ОСОБА_1 .

В подальшому листування припинилося, відповідач не відповідав на жодні запити.

31 липня 2023 року згідно ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і з дотриманням усіх формальних вимог судових експерт ОСОБА_4 за замовленням позивача визначив розмір завданої шкоди - 88 381, 38 грн.

Оплату за проведену експертизу в сумі 8 000 грн. здійснила ОСОБА_2 .

Оскільки, з 05 квітня 2023 року і дотепер відповідач не здійснив страхового відшкодування і не надіслав ні рішення про виплату, або відмову у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 звернувся із скаргою до МТСБУ.

В квітні 2024 року МТСБУ повідомило, що відповідач не здійснює страхове відшкодування, тому що за експертним висновком, на думку експерта, у ДТП є порушення правил ПДР з боку ОСОБА_2 , а дії другого учасника ДТП ОСОБА_3 , який саме в`їхав в автомобіль позивачів майже в їхньому дворі, оцінити неможливо.

Тобто, саме в квітні 2024 року позивачем вперше стало відомо, що, ніби проводилася якась експертиза, про яку ніхто не повідомляв і дотепер, як і не надсилав жодного обгрунтованого рішення з приводу відмови у виплаті страхового відшкодування.

Позивачі вважають, що такими діями відповідач порушив вимоги ст.ст. 34, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що і є підставою для звернення за захистом порушеного права.

На підставі наведеного вище позивачі просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 88 381, 38 грн та пеню в сумі 26 616,10 грн. На користь ОСОБА_2 за проведення товаро-транспортного дослідження в сумі 6 000 грн та сплачений судовий збір в сумі 1 229, 97 грн.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 88 381,38 грн та пеню в сумі 26 616,10 грн. Стягнуто з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 витрати за проведення товаро-транспортного дослідження в сумі 6 000 грн та сплачений судовий збір в сумі 1 229,97 грн.

В апеляційній ТОВ СК «Альфа-Гарант» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по справі про задоволення вказаних позовних вимог позивача, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та неповне дослідження обставин справи.

Апеляційна скарга, обґрунтована тим, що спірних правовідносин застосовуються виключно положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Учасники ДТП, яка мала місце 05 квітня 2023 року, за участю транспортного засобу FORD ESKAPE, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу MITSUBISHI GRANDIS, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , на місті ДТП було складено повідомленя про дорожньо-транспортну пригоду (ЄВРОПРОТОКОЛ). У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду, без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції, розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за подання МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Станом на дату ДТП, ліміт такого відшкодування складає 80 000 грн.

Оскільки, оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду було здійснено без участі уповноважених на те передставників підрозділів Національної поліції, а зазначені в Європротоколі обставини дорожньо-транспортної пригоди, схема дорожньо-транспортної пригоди та висновки її учасників не узгоджувались з правами дорожнього руху, то ТДВ СК «Альфа-Гарант», керуючись правами, наданим п.34.4 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прийняло рішення про залучення кваліфікованого експерта для визначення причин настання страхового випадку.

Так, ТДВ СК «Альфа-Гарант» було скеровано матеріали справи судовому експерту ТОВ «Українська Експертна Компанія» Гора І.В., за результатами проведеного комплексного автотехнічного та транспортно-трасологічного експертного дослідження обставин справи та механізму ДТП, було складено висновок експерта № 62 від 30 червня 2023 року, відповідно до якого експерт встановив, що з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «FORD ESCAPE» державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , вбачається невідповідність вимоги, п.10.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даного ДТП, при виконанні якого останній мав технічну можливість своїми односторонніми діями попередити зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI GRANDIS» державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 невідповідність вимогам ПДР, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням даного ДТП, не є можливим, у зв`язку з відсутністю комплексу необхідних вихідних даних».

В зв`язку з тим, що відсутня вина ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди у ТДВ СК «Альфа-Гарант» - відсутні правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування.

З приводу заявлених вимог, щодо стягнення пені такі вимоги є безпідставними, адже ТДВ СК «Альфа-Гарант» прийняло рішення про відмову у здійснені виплати страхового відшкодування, у межах строку, передбаченого нормами п. 36.2. ст. 36 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки заяву про виплату страхового відшкодування від Позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало 06 квітня 2023 року, а лист про відмову у виплаті страхового відшкодування направлено позивачу 03 липня 2023 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник повивачів просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, в редакції, що діяла на момент подання апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 квітня 2023 року у м. Кривий Ріг, вул. Байрачна, 25 відбулось ДТП за участю автомобіля марки FORD ESCAPE, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 і автомобіля марки MITSUBISHI GRANDIS державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яким здійснив наїзд на автомобіль марки FORD ESCAPE (а.с.54,55,99,100-104).

05 квітня 2023 року ОСОБА_5 і ОСОБА_3 склали повідомлення про ДТП на адресу страхової компанії «Альфа гарант», згідно якого ОСОБА_3 визнав свою винуватість у порушенні Правил дорожнього руху і настанні ДТП (а.с.6,9,11,12,112-113).

06 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії «Альфа гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок ДТП (а.с.7,114).

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану власником автомобіля марки MITSUBISHI GRANDIS, державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахована згідно полісу № 209909684 в ТДВ «Страхова компанія «Альфа гарант» (а.с.8).

Згідно висновку № Д5/07/03 від 31 липня 2023 року, розмір матеріального збитку, завданого автомобілю FORD ESCAPE державний номер НОМЕР_1 , становить 88 381,38 грн (а.с.19-49).

Позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування страховою компанією (а.с.50,53,125).

Згідно висновку експерта Гора І.В. від 30 червня 2023 року, складеного за замовленням відповідача, у діях ОСОБА_6 вбачаються невідповідність вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному звязку з виникненням ДТП, при виконанні якого останній мав технічну можливість своїми односторонніми діями попередити зіткнення з автомобілем марки MITSUBISHI GRANDIS. Встановити чи маються у водія ОСОБА_3 невідповідності вимогам ДПР , які б знаходились в причинному звязку з ДТП, не надається можливим (а.с.-115-121).

Згідно показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , наданих в судовому засіданні в суді першої інстанції, кожного окремо, під час заїзду до двору в автомобіль Форд, який вже більшої частиною залишив проїжджу частину дорогу, врізався автомобіль під керуванням ОСОБА_3 . Останній відразу вийшов зі свого автомобіля, вибачався і визнав своїми неправомірні дії, погоджувався скласти Європротокол.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог позивачів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України).

У ст. 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Разом із тим, в Україні діє інститут обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, метою якого є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Питання пов`язані з даним видом страхування регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням винною особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

За змістом вищевказаного закону (ст. ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому, відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» від 17 лютого 2011 року № 3045-VI, який вступив в силу 19 вересня 2011 року регулює механізм спрощеного оформлення ДТП запроваджено в Україні ,зокрема складання європротоколу учасниками ДТП на місці її вчинення.

Європротокол спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим.

Бланк Європротоколу видається автовласнику безкоштовно під час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Європротоколом можна скористатися при умові: відсутні травмовані (загиблі) люди, водії-учасники ДТП мають поліси автоцивільної відповідальності, згоди водіїв транспортних засобів, учасників ДТП, щодо його обставин, у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

У разі невиконання хоча б однієї з обов`язкових для Європротоколу умов, виклик співробітників ДАІ для оформлення ДТП обов`язковий.

Таким чином, обов`язок із відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

На підставі наведеного вище суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 страхової виплати.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність у відповідача підстав для відшкодування страхової виплати, оскільки позивач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 при виникненні ДТП склали Європротокол, який був ними підписаний. У даному протоколі було вказано про визнання вини ОСОБА_3 і окрім того, дана обставина була підтверджена у суді першої інстанції поясненнями свідків, які були присутні під час ДТП, таким чином встановлено винну особу, що скоїла ДТП.

Разом з тим, суд не може погодитись з визначеним судом першої інстанції розміром матеріальної шкоди, з огляду на те, що у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду, без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу Національної поліції, розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за подання МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Станом на дату ДТП, ліміт такого відшкодування складає 80 000 грн, тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні із зменшенням визначеного судом першої інстанції розміру стягнутого з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування з 88 381,38 грн до 80 000 грн.

Також, звертаючись до суду з даним позовом, позивач ОСОБА_1 просив також стягнути з відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» пеню за 196 днів прострочення у розмірі 26 616,10 грн з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за період часу з 06 липня 2023 року по 14 червня 2024 року.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів із дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 452/3519/15 (провадження № 61-14973св18) зазначено, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є грошовим зобов`язанням.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року у справі № 757/26834/15-ц (провадження № 61-23871св18) зазначено, що оскільки за своєю правовою природою зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування є грошовим, до спірних правовідносин слід застосовувати положення статті 625 ЦК України щодо стягнення зі страхової компанії трьох відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

За змістом аналізованої норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Зважаючи на особливу юридичну природу правовідносин сторін у вигляді відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором страхування, нарахування пені за несвоєчасне виконання договору страхування узгоджується з положеннями статті 992 ЦК України, відповідно до яких у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17) вказано, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Крім того, у п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Вказана норма також є спеціальною нормою, що застосовується до спірних правовідносин, так як вони виникли з приводу неналежного виконання обов`язків страховиком своїх обов`язків по сплаті страхового відшкодування, а тому страховик на підставі п. 36.5 Закону зобов`язаний сплатити позивачу пеню за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ.

За змістом ч. 1 ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 200/4309/14-ц (провадження № 61-23763св18) зазначено, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК Українияк спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Суд, приймаючи до уваги приписи ст. 992 ЦК України, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проаналізувавши положення ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України, перевіривши розрахунок пені, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» пені.

Разом з тим, у зв`язку зі зміною рішення суду першої інстанції та зменшенням визначеного судом першої інстанції розміру стягнутого з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування з 88 381,38 грн до 80 000 грн, зменшенню підлягає і стягнутий судом першої інстанції розмір пені за період з 06 липня 2023 року по 14 червня 2024 року з 26 616,10 грн до 15 701,02 грн.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18 вказано, що вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вимоги про стягнення пені є безпідставними, адже ТДВ СК «Альфа-Гарант» прийняло рішення про відмову у здійснені виплати страхового відшкодування, у межах строку, передбаченого нормами п. 36.2. ст. 36 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки заяву про виплату страхового відшкодування від Позивача ТДВ СК «Альфа-Гарант» отримало 06 квітня 2023 року, а лист про відмову у виплаті страхового відшкодування направлено позивачу 03 липня 2023 року колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм процесуального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного вище рішення суду першої інстанції підлягає зміні із зменшенням визначеного судом першої інстанції розміру стягнутого з ТОВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування з 88 381,38 грн до 80 000 грн та зменшенням розміру пені з 26 616,10 грн до 15 701,02 грн.

В іншій частині рішення суду має бути залишено без змін.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги та зміною оскаржуваного рішення, підлягають перерозподілу судові витрати, пропорційно задоволенних позовних вимог та апеляційної скарги.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову,що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 114 997,48 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року змінити в частині розмірустрахового відшкодування, стягнутого з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , зменшивший цей розмір з 88 381,38 гривень до 80 000 (вісімдесят тисяч) грн.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року змінити в частині розміру пені, стягнутої з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , зменшивший цей розмір з 26 616,10 гривень до 15 701 (п`ятнадцять тисяч сімсот одна) грн 02 коп.

Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року змінити в частині розміру судового збору, стягнутого з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 з 1 229,97 грн до 1 023 (одна тисяча двадцять три) грн 58 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 309 (триста дев`ять) грн 58 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: