ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5343/25 Справа № 932/2310/24 Суддя у 1-й інстанції - Потоцька С. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2024 року у складі судді Потоцької С.С.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 20 вересня 2023 року у м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом «Хонда Сівік» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2023 року у справі № 203/5811/23 ОСОБА_1 визнано винною особою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 3894928 відповідальність ОСОБА_1 застрахована ПАТ НАСК «ОРАНТА», яка здійснила йому виплату страхового відшкодування у розмірі 32463,81 грн.

Оскільки страхова компанія частково відшкодувала витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав та просити суд стягнути з відповідача, як з особи, яка зобов`язання відшкодувати збиток, різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 33896,19 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 33896,19 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю правових підстав для стягнення з відповідача, як особи винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, різниці між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 33896,19 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини у справі, що мають значення для справи, у зв`язку з чим викладені у рішенні суду висновки не відповідають обставинам справи. Вказує, що сума страхового відшкодування, яка здійснена страховою компанією є меншою, аніж розмір фактично завданої шкоди майну та не узгоджується з лімітом відповідальності, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Окрім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі завданих збитків у розмірі визначеному позивачем, на що суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про задоволення позову. Суд першої інстанції безпідставно стягнув витрати на професійну правничу допомогу, оскільки останні є неправомірними та необґрунтованими.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Судом встановлено, що 20 вересня 2023 року о 18 годині 43 хвилин в м. Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участі ОСОБА_1 , яка керувала транспортним засобом «Хонда Сівік» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснила зіткнення з транспортним засобом «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , своїми діями відповідач порушила п. 12.3 ПДР та спричинила матеріальний збиток та пошкодження автомобілю «Renault Sahdero», д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2023 року у справі № 203/5811/23 ОСОБА_1 визнано винною та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно частини 4, 6 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб «Рено Сандеро», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2016 року випуску, належить ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Хонда Сівік» д.н.з. НОМЕР_1 , на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПАТ НАСК «ОРАНТА» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 квітня 2023 року № АТ 3894928.

Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становив 160000,00 грн, сума страхового відшкодування 32463,81 грн, що підтверджено розрахунком страхового відшкодування.

ПАТ НАСК «ОРАНТА» 26 вересня 2023 року здійснило огляд транспортного засобу «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_2 , про що складений протокол огляду, який проводився у присуьності ОСОБА_2 .

На підставі заяви ОСОБА_1 складений страховий акт від 15 грудня 2023 року №ОЦВ-23-04-98165/1, на підставі якого ПАТ НАСК «ОРАНТА» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 32463,81 гривні.

Відповідно до Акту здачі-прийняття робіт від 14 листопада 2023 року № ЯМ-1333, який складений ФОП ОСОБА_3 , виконані ремонті роботи автомобіля «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_2 на суму 61110,00 грн. та Акту здачі-прийняття робіт від 14 листопада 2023 року № ЯМ-1311, який складений ФОП ОСОБА_3 , виконані ремонті роботи автомобіля «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_2 на суму 2250,00 грн., факт оплати підтверджується товарним чеком ФОП ОСОБА_3 на суму 63360,00 грн.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України та частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2, частини 3 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди передбачені статтями 1166, 1167, 1187 ЦК України, у тому числі завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (статті 1192 ЦК України).

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно із статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

При настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом частини 1 статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина 2 статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Тобто, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування у межах вартості визначного матеріального збитку.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15 та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15.

Також подібні за змістом висновки, зокрема, щодо застосування положень частини 2 статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі №265/5388/20, від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16, від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20.

З огляду на вказане, враховуючи, що обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності.

Аналогічна позиція щодо встановлення обов`язку виплати страховиком страхового відшкодування у межах витрат, пов`язаних відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу викладена у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі №709/370/20, від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20) зазначено: «різниця між виплаченою позивачу страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, зумовлена законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком - франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Тому саме відповідач, як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Тому суд першої інстанції установивши, що розмір шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує розмір страхового відшкодування, зробив правильний висновок, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою».

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Встановивши, що вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та проведеною страховою виплатою.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, дійшов правильного висновку, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, яка складає різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля у розмірі 63360,00 грн. та сплаченим на користь позивача розміром страхового відшкодування у розмірі 32463,81 грн. й різниця складає та підлягає стягненню у розмірі 33896,19 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума страхового відшкодування, яка здійснена страховою компанією є меншою, аніж розмір фактично завданої шкоди майну та не узгоджується з лімітом відповідальності, а тому відсутні підстави для задоволення позову, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки розмір шкоди, завданої ОСОБА_2 пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_1 , перевищує розмір страхового відшкодування, а тому саме з останньої підлягає стягненню на користь потерпілого різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Вказане узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами у справі розмір завданих збитків, який визначений самим позивачем, а тому відсутні підстави для задоволення позову, є безпідставними, оскільки вказані доводи спростовуються матеріалами справи, а саме актом здачі-прийняття робіт від 14 листопада 2023 року № ЯМ-1333 та актом актом здачі-прийняття робіт від 14 листопада 2023 року № ЯМ-1311, який складений ФОП ОСОБА_3 по виконанню ремонтних робіт автомобіля «Рено Сандеро», д.н.з. НОМЕР_2 на суму 63360,00 грн., що підтверджує понесені витрати та не спростовані скаржником.

Колегія суддів звертає увагу на те, що скаржник не був позбавлений права заявити клопотання про призначення судової експертизи для встановлення розміру спричиненої матеріальної шкоди в разі з її незгодною, однак своїм право ні в суді першої інстанції, ні апеляційної інстанції не скористався.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув витрати на професійну правничу допомогу, оскільки останні є неправомірними та необґрунтованими, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вирішуючи питання понесених витрат на професійну правничу допомогу суд виходив із засад співмірності та складності справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, що у даній справі відповідає критерію реальності, розумності та співмірності таких витрат.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна