Справа № 541/2783/24
Провадження № 2-п/541/20/2025
У Х В А Л А

іменем України

07 жовтня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Вірченко О.М.

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення,

встановив:

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 серпня 2024 року задоволено позов ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, стягнуто з останнього на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» заборгованість за договором кредиту та страхування від 23 липня 2019 року № Z06.21281.005507338 в розмірі 115 974 грн 12 коп., витрати на правничу допомогу в розмірі 7 200 грн 00 коп., судові витрати в розмірі 2 422 грн 40 коп.

03 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного рішення, мотивуючи вимоги наступним. Про ухвалення заочного рішення суду він дізнався, коли повернувся до України з Польщі і в застосунку «Дія» побачив постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію рішення ОСОБА_1 отримав 30 вересня 2025 року в приміщенні суду. З`явитися в судове засідання, призначене на 28 серпня 2024 року, на якому було прийняте рішення, він не міг, причиною цьому є той факт, що він тривалий час проживав за кордоном та не був обізнаний про судовий розгляд справи. Просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, переглянути заочне рішення та скасувати його.

Суд, дослідивши клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне відмовити у поновленні процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, заяву про перегляд заочного рішення суду залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Заочним рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 серпня 2024 року у цивільній справі № 5412783/24 за позовом ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості позовні вимоги позивача було задоволено в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач повідомлявся про судове засідання, призначене на 13 год 30 хв. 28 серпня 2024 року належним чином, а саме - за адресою його реєстрації відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, СМС-повідомленням на номер телефона НОМЕР_1 , яке доставлено 02 серпня 2024 року о 13:01:57 (а.с. 85, 90, 91). Про те, що відповідач був обізнаний про розгляд справи у суді, свідчать подані ним через систему «Електронний суд» заяви (а.с. 92, 93). Крім того, 16 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» відповідач подав апеляційну скаргу на рішення суду від 28 серпня 2024 року, яка ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року була повернута відповідачу через не усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі апеляційного суду від 27 вересня 2024 року (а.с. 107-120). При цьому, відповідач направив заяву про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та перегляд заочного рішення суду лише 03 жовтня 2025 року. Поважних причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не наведено.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач не був позбавлений можливості реалізувати своє право на доступ до судових рішень через Єдиний державний реєстр судових рішень шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їх частин (аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду України від 24 лютого 2017 у справі № 5-45кз17) із дотриманням строків, встановлених Законом для подання для суду заяви про перегляд заочного рішення суду.

Суд звертає увагу, що несвоєчасне отримання копії судового рішення саме по собі не може бути визнано поважною причиною пропуску строку. Визнати поважною причиною можливо лише в сукупності з іншими обставинами, обумовленими поважністю, з огляду на які цей строк було пропущено.

Наявна в матеріалах справи апеляційна скарга відповідача від 16 вересня 2024 року свідчить про те, що останньому ще у вересні 2024 року було відомо про існування заочного рішення від 28 серпня 2024 року, але він звернувся до суду для ознайомлення з матеріалами, отриманням копії заочного рішення суду лише 29 вересня 2025 року, отримав копію рішення 30 вересня 2025 року (а.с. 130).

Наведені обставини не змінюють як момент, з настанням якого процесуальний закон пов`язує початок відліку строку на подання заяви про перегляд заочного рішення (дата його ухвалення), так і подію, з якою пов`язується наявність у відповідача, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, права на поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, а саме з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Водночас такі обставини дозволяють суду зробити оцінку поведінки відповідача після отримання інформації про постановлення рішення (постанова ВП ВС від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20).

Ч. 1 ст. 127 ЦПК України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об'єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 3.04.2008 у справі Ponomaryov v. Ukraine, п.41).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Таким чином, відповідач не дотримався строку подання заяви про перегляд заочного рішення, встановленого у ст. 284 ЦПК України.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду постановою від 12 червня 2024 року по справі №756/11081/20, яка відступила від висновків, сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від 9 листопада 2021 року по справі № 214/5505/16, згідно з якими за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення, поданої з пропуском установленого процесуальним законом строку, суд першої інстанції може прийняти лише одне з передбачених у ч. 3 ст. 287 ЦПК рішень, а саме - залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, заява про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає, у зв`язку з чим, заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 7 ст. 127 ЦПК України про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 260, 284 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 серпня 2025 року у цивільній справі №541/2783/24 відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від28 серпня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи, яким ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Суддя: О. М. Вірченко