Справа № 395/1346/25 Провадження № 2/395/445/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Забуранного Р.А.

при секретарі Романенко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомиргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Новомиргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з березня місяця 2019 року громадянка ОСОБА_3 проживала однією сім`єю без укладення шлюбу з громадянином ОСОБА_4 , до моменту його мобілізації до лав Збройних сил України. Тобто, проживали вони у цивільному шлюбі. Від цивільного шлюбу та їх спільного проживання у них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстрація його народження проводилася у відповідності статті 135 Сімейного кодексу України, тобто запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини внесено за вказівкою матері. У квітні 2023 року на адресу ОСОБА_3 надійшло письмове повідомлення (сповіщення) про те, що її чоловік, ОСОБА_4 під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини - загинув. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. 23 лютого 2024 року рішенням виконавчого комітету Новомиргородської міської ради №22, ОСОБА_5 , надано статус дитина-сирота. 23 лютого 2024 року рішенням виконавчого комітету Новомиргородської міської ради №25, призначено ОСОБА_1 опікуном над дитиною сиротою - ОСОБА_5 . За ступенем родинного зв`язку ОСОБА_1 є рідною сестрою померлої ОСОБА_3 .

На теперішній час, в позивачки виникла необхідність в захисті прав та інтересів неповнолітнього ОСОБА_5 , як члена сім`ї військовослужбовця, зокрема в отриманні грошового забезпечення свого батька. Однак, неперебування в офіційно зареєстрованому шлюбі та відсутність належного запису про батька в свідоцтві про народження дитини, створює перешкоди у реалізації прав та інтересів дитини, як члена сім`ї військовослужбовця, тому вона звернутися до суду з метою визнання факту батьківства дитини.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав клопотання в якого вказав, що не заперечує щодо задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає за можливе зі згоди позивача та його представника, слухати справу за відсутності представника відповідача, на що сторони в судовому засіданні не заперечували.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків.

Судом встановлено, що з березня місяця 2019 року громадянка ОСОБА_3 проживала однією сім`єю без укладення шлюбу з громадянином ОСОБА_4 , до моменту його мобілізації до лав Збройних сил України. Тобто, проживали вони у цивільному шлюбі, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов життя від 11 квітня 2023 року.

Від цивільного шлюбу та спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження актовий запис № 39 від 27 травня 2020 року, вчинений Новомиргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Реєстрація народження дитини ОСОБА_5 проводилася у відповідності статті 135 Сімейного кодексу України, тобто запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини внесено за вказівкою матері, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 0 від 03.02.2024 року.

У квітні 2023 року на адресу ОСОБА_3 надійшло письмове сповіщення № 2372 від 04.04.2025 року про те, що її чоловік, ОСОБА_4 гранатометник 3 відділення 3 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти НОМЕР_1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі бойових дій біля населеного пункту Білогорівка, Луганської області - загинув. Дана обставина також підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №1265/НЕ від 04.04.2023 року видане лікарем комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради».

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть актовий запис № 39 від 30 січня 2024 року вчинений Новомиргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

23 лютого 2024 року рішенням виконавчого комітету Новомиргородської міської ради Кіровоградської області №22 ОСОБА_5 , надано статус дитина-сирота.

23 лютого 2024 року рішенням виконавчого комітету Новомиргородської міської ради Кіровоградської області №25 призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , опікуном над дитиною сиротою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За ступенем родинного зв`язку ОСОБА_1 є рідною сестрою померлої під час пологів ОСОБА_3 .

Тобто, громадянка ОСОБА_1 , відповідно ст. 67 Цивільного Кодексу України, ст. 24 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 249 Сімейного кодексу України, несе повну відповідальність за життя , здоров`я, фізичний та психічний розвиток дитини, зобов`язана вживати заходи захисту цивільних прав та інтересів підопічного ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 130 СК Україниу разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 встановлює факт батьківства ОСОБА_4 по відношенні до дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою оформлення права на соціальне забезчення, як сина військовослужбовця, а тому вбачається спір про право та позивачка обрала вірний спосіб захисту своїх прав в порядку позовного провадження.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, №3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Пунктом 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі №478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що ''висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства''.

Відповідно до висновку експерта № 227-МГ молекулярно-генетичної експертизи відділу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» встановлено, що загиблий військовослужбовець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вірогідність того, що ОСОБА_4 дійсно є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999%.

Крім цього, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у них народилась дитина син - ОСОБА_5 . ОСОБА_4 за життя визнавав факт, що народжена дитина - його син, він брав участь у його житті та вихованні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_5 .

Згідно з п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у ст.ст. 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини встановлені судом, суд дійшов висновку про беззаперечне задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новомиргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженець міста Новомиргород Кіровоградської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , є батьком дитини - ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 у місті Новомиргород Кіровоградської області.

Зобов`язати Новомиргородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 39 від 27 травня 2020 року про народження дитини ОСОБА_5 , вчиненого Новомиргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районіКіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зазначивши у відомостях про батька дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Змінити прізвище дитини на « ОСОБА_9 » та по батькові на « ОСОБА_10 ».

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 10 жовтня 2025 року.