печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Бусик О.Л.

при секретарі судових засідань Романенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі № 6-443-1/07, виданого Печерським районним судом м. Києва 4 серпня 2008 року, таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява. 18 квітня 2025 року визначено суддю для розгляду та передано згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 6 липня 2005 року між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1978-014/05Р, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 16900 Євро.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором, ОСОБА_1 передав в заставу банку належний йому на праві власності автомобіль марки Skoda модель Oktavia.

Згодом банк звернув стягнення на заставне майно - автомобіль, який згідно з актом опису й арешту майна від 02.11.2006, складеним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Рябченко Н.А. при примусовому виконанні виконавчого напису № 3133, виданого 17.03.2006 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКБ «Правекс-Банк» боргу у розмірі 104038,54 грн., був вилучений та переданий на відповідальне платне зберігання директору Лубенського відділення АКБ «Правекс-Банк» Заводському С.В.

4 серпня 2008 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 6-443-1/07 на підставі рішення Незалежного третейського суду від 25 вересня 2006 року за заявою Акціонерного комерційного банку «Правекс-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заборгованості за кредитним договором.

Вказаний виконавчий лист неодноразово пред`являвся стягувачем до виконання, проте заявнику про його видачу та пред`явлення до виконання стало відомо лише у 2021 року, у зв`язку з блокуванням його рахунків у АТ «Універсал Банк» та списанням грошових коштів на користь АКБ «Правекс-Банк».

31.05.2017 між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги № 2, за кредитним договором № 1978-014/05Р від 06.07.2005.

Крім того, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.09.2024 було замінено стягувача - ПАТ КБ «Правекс-Банк» його правонаступником - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у виконавчому листі № 6-443-1/07.

Вважає, що його зобов`язання перед ПАТ КБ «Правекс-Банк» припинилися у 2017 році, і банк не мав права пред`являти вказаний виконавчий лист до виконання ні у 2019 році ні у 2021 році, оскільки вже не є стягувачем за цим виконавчим документом.

Станом на 16.09.2021 банк не мав права вимагати з нього повернення боргу, оскільки передав таке право ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» ще 31 травня 2017 року, тому кошти в загальні сумі 10182,85 грн., стягнуті з нього 16 вересня 2021 року, отримані банком безпідставно і нібито підлягають стягненню з АТ «Правекс Банк» на користь ОСОБА_1 , тому просить виконавчий лист № 6-443-1/07, виданий 04.08.2008 Печерським районним судом м. Києва, визнати таким, що не підлягає виконанню.

13 червня 2025 року від представника ТОВ «Він Фінанс» надішли заперечення на заяву, відповідно до яких остання просить відмовити у задоволенні заяви.Оскільки, виконавчий лист було видано на підставі рішення третейського суду, що набрало законної сили, не оскаржувалось, не було скасовано, а тому виконавчий лист не може вважатися таким, що був виданий помилково; стягнення за цим виконавчим документом не відбулось, тобто рішення суду не виконано, а отже підстав вважати, що обов`язок боржника за даним судовим рішенням відсутній повністю чи частково, немає.

12 серпня 2025 року від представника заявника до суду надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 12 серпня 2025 року витребувано у Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копій матеріалів виконавчих проваджень № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3, які відкривались для виконання виконавчого листа № 6-443-1/07 від 04.08.2008, виданого Печерським районним судом м. Києва на підставі рішення Незалежного третейського суду від 25 вересня 2006 року за заявою Акціонерного комерційного банку «Правекс-банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

9 вересня 2025 року від представника АТ «Правекс Банк» надійшли заперечення на заяву, відповідно до яких останній вказав, що 31.05.2017 всі матеріали кредитної справи та право вимоги за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_1 , відступлено на користь ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі ст. 512 ЦК України (відступлення права вимоги). Документи кредитної справи, відповідно до договору, разом з документами з примусового стягнення заборгованості за кредитним договором були передані новому кредитору - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». У зв`язку з відступленням права вимоги, банк втратив право вимоги, припинив внутрішній облік заборгованості за кредитом, не очікував надходження коштів за вказаним кредитним договором, не вчиняв будь-яких дій з супроводу вказаного кредитного договору чи із стягнення коштів за ним, в тому числі не володіє та не подавав до виконання виконавчого листа. Тому, вимога ОСОБА_1 про стягнення з банку коштів безпідставна і ґрунтується на помилкових висновках, які не відповідають дійсним обставинам справи.

23 вересня 2025 року від Лубенського ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли витребувані ухвалою суду матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_3.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, 6 липня 2005 року між Акціонерним комерційний банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1978-014/05Р, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 16900 Євро.

6 липня 2005 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційний банком «Правекс-Банк» укладено договір застави транспортного засобу № 1978-014/05Р, згідно якого ОСОБА_1 передав в заставу банку належний йому на праві власності автомобіль марки Skoda, модель Oktavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

4 серпня 2008 року Печерський районний суд м. Києва видав виконавчий лист у справі № 6-443-1/07 на підставі рішення Незалежного третейського суду від 25 вересня 2006 року за заявою Акціонерного комерційного банку «Правекс-банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування заборгованості за кредитним договором, з останньої відмітки державного виконавця на якому вбачається, що «завершено п. 7 ч. 1 ст.37 Закону України «про виконавче провадження».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року видато дублікат виконавчого листа відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2007 у справі № 6-443-1/07 за заявою АКБ «Правекс-Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Незалежного третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 25.09.2006 у справі за позовом АКБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Поновлено ПАТ КБ «Правекс-Банк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу за ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.05.2007.

31 травня 2017 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір про відступлення права вимоги № 2, зокрема, за кредитним договором № 1978-014/05Р від 06.07.2005.

29 липня 2021 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-443-1/07, виданого 4 серпня 2008 року Печерським районним судом м. Києва.

19 серпня 2021 року постановою державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенсбькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Самохвал Ю.С. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.

19 серпня 2021 року постановою державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенсбькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Самохвал Ю.С. у вказаному виконавчому провадження накладено арешт на кошти боржника.

20 серпня 2021 року постановою державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенсбькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Самохвал Ю.С. у вказаному виконавчому провадження накладено арешт на майно боржника.

20 серпня 2021 року постановою державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенсбькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Самохвал Ю.С. здійснено розшук майна боржника.

25 серпня 2022 року постановою державного виконавця Лубенського відділу державної виконавчої служби у Лубенсбькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Самохвал Ю.С. повернено виконавчий документ стягувану, на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «про виконавче провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2024 року замінено стягувана - ПАТ КБ «ПРАВЕКС- БАНК» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому листі № 6-443-1/07 до відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Незалежного Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Ліга юридичного захисту інтересів споживачів» від 25.09.2006 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 1978-014/05Р від 06.07.2005.

Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У своїй Постанові від 20 лютого 2019 року в справі № 2-4671/11, Верховний досліджував питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Верховний Суд поділив підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові. Зокрема, Верховний Суд до матеріально-правових підстав відносить: добровільне виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (фактичне вибуття стягувача).

Суд повинен вирішувати це питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження. Питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, пов`язане з питанням законної сили судового рішення, одним з проявів якої є реалізованість судового рішення. Звісно, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим до виконання на всій території України. Проте, у разі припинення матеріально-правового обов`язку стягувача, припиняється і дія реалізованості рішення суду. Захисту підлягають ті права, які об`єктивно існують на час здійснення цього процесу.

За змістом роз`яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 01.07.2015 року, підставами, які передбачені ст.432 ЦПК України для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню поділяються на матеріально-правові та процесуально-правові. До процесуально-правових підстав відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документу, а до матеріально-правових підстав відносяться випадки відсутності зобов`язання боржника через його припинення, добровільне виконання боржником обов`язку поза межами виконавчого провадження, зарахуванням зобов`язання за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання зобов`язання тощо.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відповідно до вимог статті 129-1Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку Згідно ч. 1ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В інформаційному листі ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року» звернути увагу судів, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, здійснюється вже на завершальній стадії юрисдикційної діяльності стадії виконання судового рішення. Сутність цієї процедури має тісний зв`язок з сутністю виконавчого провадження.

В даному випадку дослідженню підлягають питання співвідношення виконавчого процесу та матеріального права, що підлягають захисту. Верховний суд у своїй постанові від 16.01.2018 у справі № 755/15479/14-ц, зазначає: «Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у поставі Верховного Суду від 15.11.2020 у справі № 752/2391/17, підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові.

До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником чи іншою особою.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Під іншими причинами, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний. У пункті 4 частини першої статті 49 Закону № 606-ХІV передбачено скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, як самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з цим, у разі, якщо виконавчий лист вже і пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі. Таким чином, передбачених Законом № 606-ХІV обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не вбачається».

Аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання виконавчого листа, виданого Печерським районним судом міста Києва, таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 353, 432 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа у справі № 6-443-1/07, виданого Печерським районним судом м. Києва 4 серпня 2008 року, таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення до Київського апеляційного суду.

Суддя О.Л. Бусик