справа № 492/545/25
провадження № 2/492/674/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Варгаракі С.М.,

за участю секретаря судового засідання Богдан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Описова частина

Стислий виклад позиції позивача

Представниця позивачки звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1565 га та 3,6866 га, розташовані за адресою: Одеська область Арцизький район сільська рада Задунаївська.З ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала разом з позивачкою у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 до дня смерті, тому позивачка фактично прийняла спадщину, вступила у володіння та управління майном, що належало її матері. Після смерті спадкодавиці, позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , яка на випадок своєї смерті залишила заповіт на ім`я позивачки, але отримати відповідне свідоцтво на зазначене майно не змогла, оскільки пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на зазначене спадкове майно.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області від 27 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 07 серпня 2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання представниці позивачки адвоката Нерушко Д.Г. про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позиції та доводи учасників справ

Позивачка та її представниця у судове засідання не з`явилися, але представниця позивачки за допомогою системи «Електронний суд» надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачки, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але надіслав до суду нотаріально засвідчену заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив,що з позовними вимогами ознайомлений, просив їх задовольнити, будь-яких спорів, майнових та інших претензій не має.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Правовідносини, що склалися між сторонами пов`язані з правом особи на спадкування та регулюються ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 (а. с. 26). Внаслідок реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила своє дошлюбне прізвище на « ОСОБА_5 », а потім на наявне « ОСОБА_6 » (а. с. 27, 39).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 грудня 2018 року серії НОМЕР_1 , виданим Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 993 (а. с. 25, 29). Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є позивачка ОСОБА_1 (а. с. 19-21) та відповідач ОСОБА_2 (а. с. 22-23).

Спадковим майном після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є: будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 159,00 кв.м., житловою площею 35,80 кв.м., житлова будівля А 45,40 кв.м., літня кухня Б 62,60 кв.м., сарай В 51,00 кв.м., дворові споруди 1-3, інші споруди І-ІІ; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6866 га, кадастровий номер :01:002:1305, розташована за адресою: Одеська область, Арцизький район, сільська рада Задунаївська; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1565 га, кадастровий номер :01:001:1116, розташована за адресою: Одеська область, Арцизький район, сільська рада Задунаївська (а. с. 30, 31, 32, 33, 34, 37, 38, 40, 41).

Згідно із заповітом від 18 липня 2003 року, посвідченого секретарем Задунаївського виконкому Неновим В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 197, ОСОБА_3 заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось і в чому б воно не полягало, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона по закону матиме право ОСОБА_7 (а. с. 35).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 16 червня 2021 року ОСОБА_1 , позивачка у справі, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 28, 43).

ОСОБА_3 була зареєстрована з 28 липня 2011 року за адресою: АДРЕСА_2 по день смерті (а. с. 36).

13 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського районного нотаріального округу Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 (а. с. 42, 46). Приватним нотаріусом Одеського районного нотаріального округу Одеської області Стрижак Н.С. повідомлено ОСОБА_1 про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що позивачкою пропущений строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду (а. с. 44). Згідно з витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 77702445 від 19 липня 2024 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 не була заведена (а. с. 45).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частин 1-3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина 3 статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17, провадження № 61-39308св18; від 18 листопада 2020 року у справі № 523/19010/15-ц, провадження № 61-5777св20; від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19, провадження № 61-6290св20; від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19, провадження № 61-15380св20; від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19, провадження № 61-3620св21; від 19 квітня 2023 року у справі № 2-516/2007, провадження № 61-11834св22, від 20 березня 2025 року у справі № 522/11093/23.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 3 статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

У частині 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пред`являючи позов, позивачка вказувала, що на час смерті матері ОСОБА_3 вона проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_3 , в якій вони вели спільний побут. Про відмову від спадщини вона не заявляла. Тому вважає, що є такою, що прийняла спадщину.

Зазначене підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 16 червня 2021 року, виданою відділом реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради та листом відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради № 1896 від 16 червня 2021 року, згідно з якими ОСОБА_3 з 28 липня 2011 року, а ОСОБА_1 з 17 січня 2015 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням наведеного суд вважає доведеним факт прийняття позивачкою спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 у порядку частини 3 статті 1268 ЦК України, згідно з якою спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка в обґрунтування позову посилається на те, що вона прийняла спадщину фактом спільного проживання зі спадкодавцем на момент смерті останньої та фактичним вступом в управління спадковим майном.

Вирішуючи питання прийняття спадщини суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах: від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15, провадження № 14-22цс20; від 10 квітня 2024 року у справі № 760/20948/16, провадження № 14-70цс22, в яких Велика Палата зазначила, що відмова у позові через незаявлення вимог про встановлення вказаного факту не є підставою для відмови у позові про право власності (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 вересня 2024 року у справі № 642/4502/17, провадження № 61-14982св23).

Також, суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, в якій Велика Палата дійшла висновку, що спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію.

Спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, провадження № 14-67 цс 20(пункт 58); постанова Великої Палата Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, провадження № 14-182цс21, яка стосується саме поділу нерухомого майна подружжя (пункти 23-27, 36).

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Подібні правові висновки щодо застосування частини 3 статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212 св 19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308 св 18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290 св 20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380 св 20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620 св 21), від 19 квітня 2023 року у справі № 2-516/2007 (провадження № 61-11834 св 22).

Матеріали справи не місять відмови ОСОБА_1 від спадщини.

Статтею 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)).

Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд вважає за необхідне встановити визнати за позивачкою право власності за заповітом на спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1565 га та 3,6866 га, розташовані за адресою: Одеська область Арцизький район сільська рада Задунаївська, які залишилися після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі статей 16, 29, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1269 ЦК України, керуючись статтями 2, 7, 8, 12, 19, 48, 76-81, 95, 128, 206, 211, 247, 258-259, 263-265, 273, 315, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 159,00 кв.м., житловою площею 35,80 кв.м., житлова будівля А 45,40 кв.м., літня кухня Б 62,60 кв.м., сарай В 51,00 кв.м., дворові споруди 1-3, інші споруди І-ІІ; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6866 га, кадастровий номер :01:002:1305, розташовану за адресою: Одеська область, Арцизький район, сільська рада Задунаївська; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1565 га, кадастровий номер :01:0012:1116, розташовану за адресою: Одеська область, Арцизький район, сільська рада Задунаївська, які залишилися після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому наявного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Варгаракі С.М.