ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1254/25 Номер провадження 22-ц/814/3165/25Головуючий у 1-й інстанції МАХАНЬКОВ О. В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП»

на рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 07 травня 2025 року, постановлене суддею Маханьковим О.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

26.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (далі - ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП») звернулося в суд із указаним позовом, у якому просило стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства заборгованість за договором №2353 від 08.03.2024, яка станом на 29.10.2024 становить 12 000,00 грн. та складається із: 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9000,00 грн. - заборгованість за відсотками; а також судові витрати у розмірі 9422,40 грн.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що 08.03.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №2353, яким погоджено наступні умови зобов`язання: розмір позики - 3000,00 грн.; строк позики - 30 днів; процентна ставка (базова)/день - 2,5% фіксована; процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,5%; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 90465,53%; орієнтовна загальна вартість позики- 5250,00 грн. Кредитор виконав умови такого договору та перерахував грошові кошти на електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 . У в свою чергу позичальник не виконав умови договору позики щодо повернення кредитних коштів унаслідок чого виникла заборгованість, заявлена до стягнення позивачем, як правонаступником позикодавця згідно договору факторингу №291024 від 29.10.2024

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 07.05.2025 позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованість за договором №2353 від 08.03.2024 у розмірі 3 000,00 грн. за тілом кредиту.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» судовий збір у розмірі 605,60 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1750,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено отримання відповідачем позики, але не доведено правомірність нарахування відсотків, а тому постановлено до стягнення виключно фактично отримані та не повернуті позичальником кошти у розмірі 3000,00 грн.

Не погодившись із таким рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку в частині, якою відмовлено у задоволенні позову. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду у відповідній частині скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі та вирішити питання розподілу судових витрат, включно із понесеними в суді апеляційної інстанції.

Із підстав, раніше викладених у позовній заяві, доводить погодження позичальником таких істотних умов зобов`язання, як базова відсоткова ставка, а також неналежне виконання позичальником умов зобов`язання за договором №2353 від 08.03.2024.

Вважає висновки суду першої інстанції суперечливими та наголошує, що нарахування відсотків здійснювалося у відповідності до умов зобов`язання за базовою процентною ставкою/день - 2,5% упродовж строку кредитування - 30 днів та наступників 90 днів, допоки боржник не виконає умови зобов`язання.

Ухвалами Полтавського апеляційного суду від 20.06.2025 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в межах вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Із матеріалів справи убачається, що

08.03.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 (електронний підпис одноразовим ідентифікатором С53Fu4, номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 ) укладено договір позики №2353 (з фіксованою процентною ставкою), яким визначено наступні параметри та умови позики: сума позики - 3000,00 грн.; строк позики - 30 днів; процентна ставка (фіксована)/день- 2,50%; дата надання позики - 08.03.2024; дата повернення позики - 07.04.2025; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 90465,53%; орієнтовна загальна вартість позики - 5250,00 грн.

Згідно із п.4 цього договору сторони погодили, що виходячи з положень статті 1048 ЦК України у випадку неповернення позичальником позики до визначеної у статті 2 договору/додатковими угодами дати повернення позики, позичальник отримує право користування коштами позики протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами (без застосування по відношенню до позичальника штрафних санкцій, у тому числі, процентної ставки за понадстрокове користування позикою), за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена у п.п.2.3 п.2 договору. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п.2.3. п.2 договору. Товариство залишає за собою право на власний розсуд зупинити нарахування процентів до спливу строку, протягом якого здійснюється нарахування процентів./а.с.9-11/

Додатком №1 до Договору позики (з фіксованою процентною ставкою) №2353 від 08.03.2024 є таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який є невід`ємною частиною договору та містить електронний підпис ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором С53Fu4./а.с.11-12/

Передувало укладенню такого договору ознайомлення ОСОБА_1 із паспортом споживчого кредиту (позики з фіксованою процентною ставкою), що підтверджується підписом споживача 08.03.2024 ОСОБА_1 , телефон: НОМЕР_2 ; 103jTt./а.с.14-15/

08.03.2024 ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» перерахувало ОСОБА_2 , платіжний інструмент НОМЕР_1 (VISA) кошти у розмірі 3000,00 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції dfe8e47d-bfac-47a3-a452-6f7ed467d02d./а.с.8/

ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» складено довідку, якою підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства відповідно до вимог частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 №675-VII: адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПР; договір: №2353 від 08.03.2024; сума кредиту: 3000,00 грн.; строк кредитування: 30 днів; номер телефону: НОМЕР_2 ; електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заявка на кредит подана: 08.03.2024 о 21:17 год.; акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором): С53Fu4./а.с.12/

29.10.2024 між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір факторингу №291024, за яким останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 , що підтверджується Реєстром права вимоги; Актом прийому-передачі документів від 17.02.2025; платіжною інструкцією №18 від 30.10.2024./а.с.30-38, 40/

29.11.2024 ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» надіслано ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості за договором про споживчий кредит №2353 від 08.03.2024, за змістом якої кредитор надає позичальнику строк для виконання зобов`язання до 05.12.2024 у розмірі 12000,00 грн. за відповідними реквізитами./а.с.16-17/

При постановленні рішення в оскаржуваній частині, районний суд виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність нарахування відсотків у розмірі 9 000,00 грн.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині в повній мірі погодитися не може з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

В свою чергу, частини перша, друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції станом на час укладення договору) реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставка визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

Частини перша та п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції станом на час укладення договору) вказує у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема: 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та слати процентів; 9) орієнтовна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредити, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Законом України від 22.11.2023 №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».

Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частина перша статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №159/2146/15-ц зазначено, що: «колегія суддів вважає безпідставними посилання апеляційного суду, як на законність підстави для відмови у задоволенні позову банку на недоведення суми заборгованості, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається матеріалами справи підтверджено факт укладення кредитного договору та погодження сторонами його істотних умов, зокрема, відсоткова ставка (базова) на день 2,5%. Відтак, незалежно від того, що у справі відсутні первинні бухгалтерські документи, наявні у справі докази у своїй сукупності дозволяють суду визначити суму стягнення за відсотками, виходячи із умов кредитного договору та вимог Закону України «Про споживче кредитування».

Відтак, за період із 08.03.2024 по 24.04.2024 нарахування процентів має здійснюватися за відсотковою ставкою 2,5% на день, а тому розмір заборгованості становить 3 600,00 грн. (48 дн. х 75 грн.), а подальші 72 дні за відсотковою ставкою 1,0%, що складає 2 160,00 грн., а всього заборгованість за відсотками 5 760,00 грн.

Доводів на спростування такого розміру стягнення заборгованості за відсотками, апеляційна скарга не містить, а в частині стягнення боргу за тілом кредиту рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалося.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів ураховує наступне.

Згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, у разі відмови - на позивача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №925/1545/20 від 18.02.2022.

У постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №824/9/22 зазначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Відтак, відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу, що узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №127/9918/14-ц.

Із огляду на викладені норми права, ураховуючи критерій складності справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів дійшла висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції у розмірі 1000,00 грн., що відповідатиме принципу пропорційності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, які склали 73%, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП»» підлягає стягненню судовий збір за подачу позову у розмірі 1 768,35 грн. та за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 652,52 грн., а всього 4 420,87 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» - задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 07 травня 2025 року в частині, якою відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» () заборгованість за відсотками у розмірі 5 760,00 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» () витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 420,87 грн. та правничі витрати у розмірі 2 750,00 грн., а всього 7 170,87 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.В. Чумак