ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/629/25 Справа № 215/6404/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
УХВАЛА

10 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Новікової Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів у справі №215/6404/21 за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі виконавчого комітету Тернівської районної у м.Кривий Ріг ради про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 жовтня 2022 року закрито провадження у справі.

Із вказаним судовим рішенням не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року визначено склад суду: Зубакова В.П. (суддя-доповідач), Бондар Я.М., Остапенко О.О.

Разом із апеляційною скаргою від ОСОБА_1 надійшов відвід суддям Дніпровського апеляційного суду Макарову М.С., Агєєву О.В., Бондар Я.М., Корчистій О.І., Тимченко О.О., Зубаковій В.П., Каратаєвій Л.О., Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М., Остапенко В.О., які, на думку заявника , не вживають систему заходів для повного, всебічного розгляду справи і це доводить їх зацікавленість, а також порушили правила і норми поведінки судді з метою використання своїх можливостей для задоволення власних потреб, що призведе до результату розгляду справи, в якому побічно заінтересовані судді та норми Закону України «Про судовий збір» тлумачать на свій розсуд, що суперечить їх змісту.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2025 року заяву про відвід суддів Зубакової В.П., Бондар Я.М., Остапенко В.О., визнано необґрунтованою та передано справу до канцелярії суду на автоматизований розподіл для вирішення питання про відвід суддів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 жовтня 2025 року заяву про відвід суддів передано для розгляду судді Дніпровського апеляційного суду Новіковій Г.В.

Вирішуючи питання про відвід суддів, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3, 8 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Як вбачається із ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка стосується недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Згідно із ч.4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

За приписами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, № 33949/02, § 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зав`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися порушення порядку визначення судді для розгляду справи або процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Таким чином, не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Зважаючи на зазначене, а також те, що із заяви ОСОБА_1 не вбачається наявність обставин, які б могли бути підставою для відводу у розумінні ст. 36, 37 ЦПК України та свідчили б про упередженість чи необ`єктивність суддів, підстав для відводу суддів: Зубакової В.П., Бондар Я.М., Остапенко В.О. у розумінні чинного процесуального закону не має.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Зубакової В.П., Бондар Я.М., Остапенко В.О. у справі №215/6404/21.

Справу передати суддям, визначеним протоколом автоматизованого розподілу даної судової справи між суддями Дніпровського апеляційного суду від 01 жовтня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Дніпровського

апеляційного суду Г.В. Новікова