Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9397/25
Номер провадження2-о/711/247/25
РІШЕННЯ
09 жовтня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,
Обгрутовуючи заяву, ОСОБА_1 , у мотивувальній частині заяви, стверджує, що вона є донькою померлого ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27 липня 1961 року.
Про смерть батька заявник дізналась лише у 2025 році від знайомих, оскільки після вторгнення російської федерації на територію України та анексію Автономної Республіки Крим, втратила зв`язок з батьком, а також іншими родичами, які лишилися проживати в АРК.
Водночас отримати свідоцтво про смерть батька в органах державної реєстрації актів цивільного стану України заявник позбавлена можливості, оскільки документи, що наявні у неї та свідчать про факт смерті батька, видані установами на тимчасово окупованій території України, що створені у порядку не передбаченому чинним законодавством.
Заявник вказує, що отримання свідоцтва про смерть батька є необхідним їй для проведення державної реєстрації смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом державної реєстрації актів цивільного стану України, щоб надалі реалізувати свої спадкові права щодо майна, яке лишилося після смерті батька.
Вказані обставини зумовлюють звернення заявника до суду із заявою про встановлення факту смерті батька на тимчасово окупованій території України.
Підсумовуючи викладене, заявник просить суд встановити юридичний факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Судак, Автономна Республіка Крим, тобто на тимчасово окупованій території України.
Частиною 2 ст.317 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд справи призначено о 16 год 10 хв 09 жовтня 2025 року (а.с.14).
Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.17,18). Водночас у п.3 прохальної частини заяви представник заявника просив суд справу розглянути у відсутність як заявника, так і її представника.
Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки справа розглядалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції представників заявника та заінтересованої особи, висловлені письмово, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.
ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України у м. Судак, Автономна Республіка Крим, помер ОСОБА_3 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Судацьким міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим (а.с.10).
Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , що видане 24 липня 1961 року міським бюро ЗАГС м. Полтава, суд встановив, що ОСОБА_3 є батьком заявника ОСОБА_1 (а.с.9).
Крім того відповідно до копії витягу з паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , що виданий 09 січня 2001 року Судацьким МВ ГУ МВС України в Криму, ОСОБА_3 є громадянином України (а.с.5-6).
Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Абзацом 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064.
Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року (далі Закон №1207), тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.
Частиною 2 ст.1 Закону №1207 передбачено, що Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.
Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території (ч.1 ст.5 Закону №1207).
Відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207 передбачено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.
Частинами 2, 3 статті 9 Закону №1207 передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.
Розділом 3 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №9-1130/0/4-16 від 15.04.2016 передбачено, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia» «Ilascuand Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.
Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Ураховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017) щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017, на сьогодні - це положення ст.317 ЦПК України).
Таким чином, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане Судацьким міським відділом записів актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, не створює правових наслідків, але в той же час містить фактичні дані, які, згідно ст. 76 ЦПК України, підтверджують вимоги заявника.
Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, зокрема, щоб надалі реалізувати спадкові права на майно, що лишилося після смерті батька.
Сукупність наданих заявником доказів свідчить про те, що її батько ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Полтава, дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Судак, Автономна Республіка Крим, Україна (тимчасово окупована територія України) та оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий юридичний факт, задовольнивши вимоги заявника, що є доведеними та обґрунтованими.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.
Ураховуючи, що відповідно до п.21 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються заявники, зокрема, у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, тому судові витрати слід віднести на рахунок держави.
Керуючись ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 4, 76, 89, 259, 263, 265, 293, 294, 315-317, 319, 354, 355, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд
заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території задовольнити.
Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Полтава, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Судак, Автономна Республіка Крим, Україна.
Допустити рішення суду до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повне рішення складене 09 жовтня 2025 року.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), код ЄДРПУО: 05387096, місцезнаходження: м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 3.

Головуючий: О. В. Петренко