Провадження №4-с/523/10/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дяченко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 міста Одеси, цивільну справу № 523/10529/23 за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог скарги та письмових пояснень заінтересованих осіб.

19 травня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попова О.А., звернулася до суду зі скаргою на дії та рішення головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонова О.Ю., заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», в якій просила:

- визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфонова Олександра Юрійовича від 24.03.2021 року про заміну сторони виконавчого провадження, винесену в рамках виконавчого провадження № 51911446;

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфонова Олександра Юрійовича по визначенню оцінки майна, визначеної у «Звіті про оцінку майна за результатами проведення незалежної оцінки нерухомого майна - нежитлові приміщення офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 », дата оцінки: 16 грудня 2022 року, складеному суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ КОМПАНІ» в рамках виконавчого провадження № 51911446;

- визнати недійсною оцінку майна, визначену у «Звіті про оцінку майна за результатами проведення незалежної оцінки нерухомого майна - нежитлові приміщення офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 », дата оцінки: 16 грудня 2022 року, складеному суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ КОМПАНІ».

Скарга мотивована тим, що 12.10.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником є АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит у сумі 27094,00 дол. США на споживчі цілі. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_1 передала в заставу рухоме майно, а саме: транспортний засіб - марка Opel, модель Vektra, piк випуску - 2006, д/н НОМЕР_1 .

Крім того, 08.06.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит у сумі 100 000,00 дол. США на споживчі цілі. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між Банком та ОСОБА_1 08.06.2007 року укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Договору купівлі-продажу прав вимог від 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта-Банк» права вимоги за зобов`язаннями, що виникли з договорів про надання споживчого кредиту №0 від 12.10.2006 року та №0 від 08.06.2007 року, які були укладені з ОСОБА_1 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 травня 2012 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.10.2006 року у сумі 36341,13 доларів США, та Договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.06.2007 року у сумі 152 962,05 доларів США, та понесені витрати по сплаті судового збору.

31 липня 2012 року на виконання вказаного рішення Суворовським районним судом міста Одеси видано один виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитними договорами з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк».

10.08.2016 року постановою державного виконавця Гойда О.Ю. Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 51911446 з примусового виконання виконавчого листа №1527/2- 6394/11.

05.09.2017 року постановою Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області передано виконавчий лист № 1527/2-6394/11 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

19.10.2017 року постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області прийнято виконавче провадження № 51911446 з примусового виконання виконавчого листа №1527/2-6394/11, виданого 31.07.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси.

11.05.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» було укладено Договір №1370/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстровано в реєстрі за № 904, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив Новому кредитору належні Банку права вимоги Банку до позичальників/ заставодавців/ поручителів за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.10.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

26.12.2019 року постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області передано виконавчий лист № 1527/2-6394/11, виданий 31.07.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято виконавче провадження № 51911446 з примусового виконання виконавчого листа №1527/2- 6394/11, виданого 31.07.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси.

13.05.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» укладено Договір №2244/К/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. зареєстровано в реєстрі за № 683, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив Новому кредитору належні Банку права вимоги до позичальників/заставодавців (іпотекодавців)/поручителів за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.06.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , за іпотечним договором до нього б/н від 08.06.2007 та договором поруки №119288 від 08.06.2007 року.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 01.02.2021 року замінено стягувача у цивільній справі №1527/2-6394/11 з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», у зв`язку з переходом до товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдепт Плюс» прав кредитора, відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №2244/К від 13.05.2020.

24.03.2021 року постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфонова О.Ю., по ВП №51911446, замінено стягувача Пат «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Укрдепт Плюс», на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 року.

14.12.2022 року головним держаним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфоновим О.Ю. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої було проведено опис та накладено арешт на майно: нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 57,3 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить боржнику на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_2 від 08.10.2008 року.

14.12.2022 року головним держаним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфоновим О.Ю. винесено постанову, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ "СЕЙВ КОМПАНІ", якому запропоновано надати експертну грошову оцінку арештованого майна.

16 грудня 2022 року оцінювачем ОСОБА_4 , ТОВ «Сейв компані», складено Звіт про оцінку майна, відповідно до якого станом на 16 грудня 2022 року ринкова вартість об`єкту оцінки - нерухомого майна: нежитлові приміщення офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , яка визначена порівняльним підходом, складає 1 079 510,00 гривень (без урахування податку на додану вартість).

03.02.2023 року призначено проведення перших електронних торгів з продажу нежитлових приміщень офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (лот № 521633). Стартова ціна продажу 1079510,00 гривень. Торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів.

27.02.2023 року призначено проведення других електронних торгів з продажу нежитлових приміщень офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (лот № 523024). Стартова ціна продажу 917583,50 гривень. Торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів.

20.03.2023 року проведено треті електронні торги, на яких реалізовано майно боржника, а саме: нежитлові приміщення офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (лот № 524328).

Нерухоме майно реалізовано за ціною 900 001,00 гривень, стартова ціна становила 755 657,00 гривень. Переможцем торгів визнано ОСОБА_2 . Підстава визначення переможця: особлива ставка.

31.03.2023 року головним держаним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфоновим О.Ю. на підставі протоколу про проведений електронний аукціон від 20.03.2023 №584781 видано акт про проведений електронний аукціон.

На підставі акта про проведений електронний аукціон 20.04.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області було видано свідоцтво, зареєстровано в реєстрі за №674, яким посвідчено, що ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з: нежитлових приміщень офісу-салону, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 57,3, та здійснено за останнім державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав.

Отже, посилаючись на те, що постановою державного виконавця від 24.03.2021 року здійснено заміну стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у виконавчому провадженні №51911446 з примусового виконання виконавчого листа №1527/2- 6394/11 від 31.07.2012 року щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за двома кредитними договорами, не зважаючи на те, що ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло право вимоги лише відносно вимоги щодо стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.06.2007 року, скаржниця просила визнати неправомірною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Трифонова Олександра Юрійовича від 24.03.2021 року про заміну сторони виконавчого провадження, винесену в рамках виконавчого провадження № 51911446.

Крім того, посилаючись на те, що визначення вартості майна боржника проведено з порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», оскільки огляд об`єкта оцінки не здійснювався ані державним виконавцем, ані суб`єктом господарювання, відтак оцінка спірного майна проведена на основі необґрунтованих припущень та є неякісною, скаржниця просила визнати неправомірними дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфонова О.Ю. щодо визначення оцінки майна, згідно Звіту про оцінку майна за результатами проведення незалежної оцінки нерухомого майна від 16 грудня 2022 року, складеному суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «СЕЙВ КОМПАНІ» в рамках виконавчого провадження № 51911446, та визначити недійсною вказану оцінку майна.

06.07.2023 року ТОВ «Укрдебт Плюс» подало до суду заперечення на скаргу на дії та рішення державного виконавця, якими просило відмовити у задоволенні скарги. Обґрунтовано заперечення наступним: 1) скаржником пропущено строки звернення до суду зі скаргою. Представник ТОВ «Укрдепт Плюс» направляв ОСОБА_1 письмові пояснення на заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, які були нею отримані особисто, також представник ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. приймала безпосередню участь у судовому засіданні 03.05.2025 року. Державний виконавець направляв ОСОБА_1 постанови прийняті в рамках виконавчого провадження, які вона не отримала, однак виконавець їх направляв за адресою зазначеною у виконавчому листі, тому скаржник умисно не отримувала документи виконавчої служби. 2) Скаржник не довела належними та допустимими доказами, що оцінка була занижена; 3) державний виконавець правомірно здійснив заміну сторони виконавчого провадження, на підставі ухвали суду.

17.07.2023 року головний державний виконавець Суворовського ВДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тріфонов О.Ю. подав до суду відзив на скаргу на дії та рішення державного виконавця, яким просив відмовити у задоволенні скарги. В обґрунтування відзиву зазначив, що скарга ОСОБА_1 є безпідставною та необґрунтованою: 1) боржник ОСОБА_1 особисто отримала вимогу та постанову про заміну сторони у виконавчому провадженні за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується повідомленням. Згідно відповіді ГУ ДМС в Одеській області, боржник зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Тому, скаржником пропущено без поважних причин строки на оскарження постанови. Також, скаржник безсумнівно дізналась про всі виконавчі дії виконавця раніше 10.05.2025 року, оскільки 03.05.2023 року представник скаржника приймала участь у судовому засіданні щодо заміни сторони у виконавчому провадженні.

30.09.2024 року представник ОСОБА_1 , - адвокат Попова О.А. подала до суду додаткові пояснення по справі, зазначивши наступне: 1) матеріали справи не містять доказів направлення ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2016 року. Також, всі інші копії постанов які були направлені на адресу ОСОБА_5 , були повернуті із відміткою «за закінченням зберігання», що підтверджує їх не отримання боржником. 2) Зозуля О.М. дізналась про відкрите відносно неї виконавче провадження лише після реалізації її нерухомого майна, зокрема випадково вона дізналась про судове засідання 03.05.2023 року. 03.05.2023 року у судовому засіданні представнику стало відомо про те, що ТОВ «ФУ «ЄФКР» звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, оскільки ПАТ «Дельта Банк» було відступлено їм право вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 . Судове засідання було відкладено за заявою представника боржника, у зв`язку із необхідністю ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження. Цього же дня представник боржника звернулась до виконавчої служби для ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження, та 10.05.2023 року ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження. Тобто, про порушення свої прав ОСОБА_1 була обізнана 10.05.2023 року. Поряд з цим, у випадку якщо суд дійде висновку про порушення строку звернення до суду, просила поновити строк.

11.11.2024 року представник ТОВ «Укрдебт плюс» подав до суду письмові пояснення, якими зазначив наступне. Документи по виконавчому провадженню на адресу боржника направлялися. Небажання скаржника отримувати кореспонденцію за адресою не може свідчити про порушення її прав з боку державного виконавця. Щодо Звіту про оцінку, до державний виконавець виконав вимоги щодо його направлення ОСОБА_1 , тому вона вважалась такою що обізнана із оцінкою. Якщо би скаржниця належним чином здійснювала свої права та обов`язки, цікавилася ходом виконавчого провадження, ходом виконання судового рішення, то вона повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів з часу вчинення відповідних дій державним виконавцем.

II. Процесуальні рішення e справі.

29 червня 2023 року суддею Суворовського районного суду м. Одеси Кузьміною О.І. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс».

13 жовтня 2023 року суддею Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О. прийнято до розгляду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс».

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 травня 2024 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40, ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

ІІI. Позиції сторін у судових засіданнях.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_6 підтримала скаргу та просила її задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у скарзі та письмових поясненнях, також подала заяву якою не заперечувала проти розгляду скарги у її відсутність.

У судовому засіданні головний державний виконавець Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тріфонов О.Ю. не з`явився, при цьому в матеріалах справи наявна заява про розгляд скарги у відсутність державного виконавця.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс»- Храпенко С.В. просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у письмових поясненнях, також подав до суду заяву якою просив відмовити у задоволенні скарги.

У судовому засіданні представник заінтересованої особи: Товариствоа з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»- Ю. Бесплемянний підтримав скаргу ОСОБА_1 , просив її задовольнити, в матеріалах справи наявна заява про розгляд скарги у відсутність представника заінтересованої особи.

В судове засідання заінтересована особа: ОСОБА_2 не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до його електронного кабінету.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

IV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 травня 2012 року, по справі № 1527/2-6394/11, задоволено позов Публічного акціонерного товариства „Дельта-Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за двома кредитним договором, а саме:

- стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства „Дельта-Банк заборгованість за основним та простроченим кредитом у розмірі 20 634,00 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 164 706,78 гривень, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом складає у розмірі 12 346,67 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 98 554,82 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1764,10 доларів США, що, еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 14 081,56 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом складає у розмірі 1596,36 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 12742,62 гривень, а всього стягнути суму у розмірі 36341 долар 13 центів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 290085 (двісті дев`яносто тисяч вісімдесят п`ять) гривень 78 копійок;

- стягнуто солідарно ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства „Дельта-Банк" заборгованість за основним та простроченим кредитом складає у розмірі 94834,13 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 756 994,48 гривень, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом складає 49 539,71 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 395 440,83 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 2104,93 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 16 802,18 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом складає 6 483,28 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 51 751,49 гривень, а всього стягнути суму у розмірі 152 962,05 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ сумі у розмірі 1 220 88,98 гривень (один мільйон двісті двадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 98 копійок;

- стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 2 955 грн. (а.с.16-23, Том 1).

Таким чином, Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25 травня 2012 року, по справі № 1527/2-6394/11, з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» стягнуто заборгованість, станом на 15.11.2011 року, за двома договорами: Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.10.2006 року в сумі 36341,13 доларів США, та Договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.06.2007 року в сумі 152 962,05 доларів США, та понесені витрати по сплаті судового збору.

31 липня 2012 року Суворовським районним судом міста Одеси видано один виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитними договорами з ОСОБА_1 (а.с.24-25, Том 1).

В свою чергу, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2013 року по справі №523/8039/13-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12 жовтня 2006 року, станом на 19.03.2013 року, в сумі 316323,38 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 164927,56 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 151395,82 грн. (а.с. 303-305, Том.1).

10.08.2016 року постановою державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Гойда О.Ю. відкрито виконавче провадження № 51911446 з примусового виконання виконавчого листа № 1527/2- 6394/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта банк» грошової суми у розмірі 151 029,76 грн. (а.с.26, Том 1).

05.09.2017 року постановою головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гринь А.Д. передано виконавчий лист № 1527/2-6394/11 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.27, Том 1).

19.10.2017 року постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гринь А.Д. прийнято виконавче провадження № 51911446 з примусового виконання виконавчого листа №1527/2-6394/11, виданого 31.07.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси (а.с.28, Том 1).

11.05.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» укладено Договір №1370/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., зареєстровано в реєстрі за № 904, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив Новому кредитору належні Банку права вимоги Банку до позичальників/ заставодавців/поручителів за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.10.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (а.с.109-114, Том 1).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 03 вересня 2019 року, по справі №523/8039/13-ц, замінено стягувача за виконавчим листом № 523/8039/13-ц, що виданий на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк заборгованості за кредитним договором №0 від 12 жовтня 2006 року в сумі 316323,38 грн., а також судових витрат - судового збору у розмірі 3163 грн. 23 коп. з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (а.с. 300 302, Том 1).

26.12.2019 року постановою старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Супильник В.Г. передано виконавчий лист № 1527/2-6394/11 виданий 31.07.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а.с.29, Том 1)

10 січня 2020 року постановою старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Супильник В.Г. прийнято виконавче провадження № 51911446 з примусового виконання виконавчого листа №1527/2- 6394/11 виданого 31.07.2012 року Суворовським районним судом м. Одеси ( а.с.30, Том 1).

13.05.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» укладено Договір №2244/К/1 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. зареєстровано в реєстрі за № 683, відповідно до умов якого ПАТ «Дельта Банк» відступив Новому кредитору належні Банку права вимоги до позичальників/заставодавців (іпотекодавців)/ поручителів за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема, за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 08.06.2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (а.с.33-36, Том 1)

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 01.02.2021 року замінено стягувача у цивільній справі №1527/2-6394/11 з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», в зв`язку з переходом до Товариства з обмежено відповідальністю «Укрдебт Плюс» прав кредитора, відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №2244/К від 13.05.2020 року (а.с.40-41, Том 1).

24 березня 2021 року постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тріфанова О.Ю. у зв`язку з надходженням до відділу ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 01.02.2021 року, на підставі ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» замінено у виконавчому провадженні № 51911446 стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс» (а.с.42, Том 1).

Згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №867, ОСОБА_1 10 квітня 2021 року отримала вимогу та копію постанови державного виконавця від 24.03.2024 року. ( а.с.212 зворот, Том1).

14 листопада 2022 року на адресу Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вх. № 10624/26-31, надійшла заява від ТОВ «Укрдебт Плюс» про недосягнення згоди з боржником щодо визначення вартості описаного майна боржника та призначення СОД (а.с.253, Том1)

14.12.2022 року постановою головного держаного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тріфонова О.Ю. на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», описано та накладено арешт на майно: нежитлові приміщення офісу-магазину, загальною площею 57,3 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить боржнику на підставі свідоцтва про право власності, НОМЕР_2 від 08.10.2008 року. Виконавчі дії проведені у присутності понятих, яким роз`яснено їх права та обов`язки, відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.43-44, Том 1).

14.12.2022 року постановою головного держаного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Тріфонова О.Ю. на підставі заяви стягувача ТОВ «Укрдебт Плюс» про недосягнення згоди з боржником щодо вартості майна та призначення СОД, призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ "СЕЙВ КОМПАНІ", який має Сертифікат виданий 27.02.2020 року за № 136/20, у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 1527/2-6394/11 виданого 31.07.2020 року. Суб`єкту оціночної діяльяності суб`єкту господарювання ТОВ "СЕЙВ КОМПАНІ", в особі оцінювача ОСОБА_4 , надати експертну грошову оцінку арештованого майна ( а.с.45, Том 1)

16 грудня 2022 року оцінювачем ТОВ "СЕЙВ КОМПАНІ" - Король-Єгоровою Є.В. проведено оцінку нерухомого майна- нежитлових приміщень офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , та того ж дня за результатами проведення незалежної оцінки складено Звіт про оцінку нерухомого майна, відповідно до якого станом на 16 грудня 2022 року ринкова вартість об`єкту оцінки складає 1 079 510,00 гривень (без урахування податку на додану вартість) ( а.с.46-99, Том1).

Згідно протоколу № 582296 проведення електронного аукціону (торгів) з продажу нежитлових приміщень офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (лот № 521633), 03.02.2023 року торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів. Стартова ціна продажу 1079510,00 гривень. ( а.с.100, Том1)

Згідно протоколу № 583394 проведення електронного аукціону (торгів) з продажу нежитлових приміщень офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (лот № 521633), 27.02.2023 року торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів. Стартова ціна продажу 917 583,50 гривень. ( а.с.101, Том1)

20.03.2023 року проведено електронний аукціон (торги), на яких реалізовано майно боржника, а саме: нежитлові приміщення офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 (лот № 524328), за ціною 900 001,00 гривень. Переможець аукціону (торгів) ОСОБА_2 . Підстава визначення переможця: особлива ставка. ( а.с.102-103, Том1)

31.03.2023 року головним держаним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфоновим О.Ю. на підставі протоколу про проведений електронний аукціон від 20.03.2023 №584781 видано акт про проведений електронний аукціон. ( а.с.104-105, Том1)

20.04.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області було видано Свідоцтво, зареєстровано в реєстрі за №674, яким посвідчено, що ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з: нежитлових приміщень офісу-салону, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 57,3 кв.м., вартістю 1 079 510,00 грн., які придбано ОСОБА_2 за 900 001,00 грн. (Дев`ятсот тисяч одна гривня 00 копійок), що раніше належало ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 , видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 08 жовтня 2008 року, право власності зареєстроване в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єкта нерухомості» 17 жовтня 2008 року, номер запису 114 в книзі 81 неж-180. ( а.с.106, Том1)

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 329718739 від 20 квітня 2023 року, право власності на нежитлові приміщення офісу-салону, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 57,3 кв.м., на підставі Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), серія та номер: 674 виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бежан А.В. 20.04.2023 року, зареєстровано за ОСОБА_2 ( а.с.107, Том 1)

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року виправлено описки в ухвалі від 01 лютого 2021 року, у справі № 1527/2-6394/11, провадження №6/523/85/21, а саме пункт 2. ухвалено читати в наступній редакції:

«Замінити стягувача у цивільній справі №1527/2-6394/11 з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (, 04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, буд. 28-А) у зв`язку з переходом до Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» прав кредитора, відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №2244/К від 13.05.2020 року,

виключно щодо п. 3 рішення суду від 25 травня 2012р.,

a саме стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" заборгованість за простроченим кредитом складає у розмірі 94 834,15 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 756 994,48 гривень, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом складає 49539,71 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 395 440,83 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 2104,93 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 16802,18 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом складає 6 483,28 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 51 751,49 гривень, а всього стягнути суму у розмірі 152962,05 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ сумі у розмірі 1 220 988,98 гривень (один мільйон двісті двадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 98 копійок.» (а.с. 66 68, Том 2).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року, у справі №1527/2-6394/11, замінено стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду від 25 травня 2012р. у цивільній справі №1527/2-6394/11, а саме з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»,

виключно щодо п. 2 рішення суду від 25 травня 2012р.,

а саме стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства „Дельта-Банк заборгованість за основним та простроченим кредитом у розмірі 20 634,00 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 164 706,78 гривень, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом складає у розмірі 12 346,67 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 98 554,82 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1764,10 доларів США, що , що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 14 081,56 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом складає у розмірі 1596,36 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 12 742,62 гривень, а всього стягнути суму у розмірі 36341 долар 13 центів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 290085 (двісті дев`яносто тисяч вісімдесят п`ять) гривень 78 копійок. (а.с. 69-71, Том 2).

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи;

Відповідно до ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

За положеннями частини другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Щодо визнання неправомірною та скасування постанови від 24.03.2021 року про заміну сторони виконавчого провадження № 51911446, суд зазначає наступне.

Першочерговій правовій оцінці підлягає питання дотримання ОСОБА_1 строку звернення до суду, із вимогою скасування постанови головного державного виконавця Тріфонова О.Ю. від 24.03.2021 року про заміну сторони виконавчого провадження №51911446.

Представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. зазначає про те, що ОСОБА_1 дізналась про порушення її права, оскаржуваною постановою від 24.03.2021 року, після ознайомлення адвоката Попової О.А. із матеріалами виконавчого провадження №51911446 10.05.2023 року, що підтверджується її розпискою на заяві про ознайомлення із матеріалами (а.с. 119, Том.1).

Разом із тим, суд констатує, що матеріали виконавчого провадження № 51911446 містять рекомендоване повідомлення № 867 (а.с. 212, том.1, звор.сторона), яким підтверджується вручення ОСОБА_1 - 10.04.2021 Вимоги державного виконавця від 24.03.2021 №10877, в додатках до якої зазначено: постанова про заміну сторони виконавчого провадження. Зміст самої вимоги від 24.03.2021 також містить інформацію про заміну стягувача з ПАТ «Дельта Банк» та правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс», на підставі ухвали суду, в рамках виконавчого провадження. Крім того, матеріали виконавчого провадження містять саму квитанцію про направлення рекомендованого листа №867 ОСОБА_7 - 25.03.2021.

Суд зазначає, що скаржник ОСОБА_1 не спростувала жодними належними доказами наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення № 867 (а.с. 212, том.1, звор.сторона).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку що ОСОБА_1 дізналась про наявність оскаржуваної нею постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 24.03.2021 10.04.2021.

Зі скаргою з вимогою оскарження постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 24.03.2021, ОСОБА_1 звернулась до суду 19.05.2023, тобто більше ніж через два роки з моменту отримання вимоги та постанови, доказів поважності причин пропуску, суду не навела, тому суд вважає за необхідне залишити без розгляду скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 24.03.2021, на підставі ч.2 ст. 449 ЦПК України.

Разом із тим, суд вважає за необхідне додатково зазначити, що оскаржуваною постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 24.03.2021 було замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на стягувача ТОВ «Укрдебт Плюс», фактично за двома кредитними договорами, хоча ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 01.02.2021 року замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», в зв`язку з переходом до Товариства з обмежено відповідальністю «Укрдебт Плюс» прав кредитора, відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №2244/К від 13.05.2020 року, тобто лише за одним кредитним договором.

Як вже зазначалось судом, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року виправлено описки в ухвалі від 01 лютого 2021 року, у справі № 1527/2-6394/11, провадження №6/523/85/21, а саме пункт 2. ухвалено читати в наступній редакції:

«Замінити стягувача у цивільній справі №1527/2-6394/11 з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (, 04073, м. Київ, пр-т Степана Бандери, буд. 28-А) у зв`язку з переходом до Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» прав кредитора, відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №2244/К від 13.05.2020 року,

виключно щодо п. 3 рішення суду від 25 травня 2012р.,

a саме стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта-Банк" заборгованість за простроченим кредитом складає у розмірі 94 834,15 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 756 994,48 гривень, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом складає 49539,71 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 395 440,83 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом складає 2104,93 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 16802,18 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом складає 6 483,28 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 51 751,49 гривень, а всього стягнути суму у розмірі 152962,05 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ сумі у розмірі 1 220 988,98 гривень (один мільйон двісті двадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 98 копійок.» (а.с. 66 68, Том 2).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05 червня 2023 року, у справі №1527/2-6394/11, замінено стягувача у виконавчому провадженні щодо виконання рішення суду від 25 травня 2012р. у цивільній справі №1527/2-6394/11, а саме з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку»,

виключно щодо п. 2 рішення суду від 25 травня 2012р.,

а саме стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства „Дельта-Банк заборгованість за основним та простроченим кредитом у розмірі 20 634,00 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 164 706,78 гривень, заборгованість по строковим та простроченим процентам за користування кредитом складає у розмірі 12 346,67 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 98 554,82 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 1764,10 доларів США, що , що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 14 081,56 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом складає у розмірі 1596,36 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 12 742,62 гривень, а всього стягнути суму у розмірі 36341 долар 13 центів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 290085 (двісті дев`яносто тисяч вісімдесят п`ять) гривень 78 копійок.

Таким чином, скаржник ОСОБА_1 не позбавлена можливості захисту свого права із використанням інших механізмів встановлених ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», із урахуванням постановлених судом ухвал від 05 червня 2023 року у справі №1527/2-6394/11.

Щодо визнання неправомірними дій державного виконавця щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна, визнання недійсними результатів оцінки вартості нерухомого майна, суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку дотриманню ОСОБА_1 строку на оскарження оцінки, суд констатує, що матеріали справи містять лист головного державного виконавця О. Трифонова від 21.12.2022 № 58705, адресований ОСОБА_1 , яким скаржнику повідомлено про проведення оцінки, також направлено Висновок про оцінку майна (а.с. 117, Том. 1).

Разом із тим, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №364 на ім`я ОСОБА_1 , яким було направлено вищенаведений лист від 21.12.2022 №58705, повернулось із відміткою «за закінчення терміну зберігання» (а.с. 118, Том.1).

Також суд констатує, що в наведеному рекомендованому повідомленні зазначена адреса ОСОБА_1 АДРЕСА_7 (а.с. 118, Том.1).

У той же час, у виконавчому листі (а.с. 24.25, Том.1) зазначена адреса боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_5 .

Таким чином, лист головного державного виконавця О. Трифонова від 21.12.2022 №58705, яким скаржнику повідомлено про проведення оцінки, та направлено Звіт про оцінку майна, був направлений боржнику ОСОБА_1 на адресу, яка до неї не відноситься жодним чином.

Відповідно, державний виконавець не виконав вимоги частини п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження») щодо надіслання повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування боржника, достовірно встановленою виконавцем, а тому ОСОБА_1 не може вважатися ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №364.

В свою чергу, суд критично відноситься до доводів державного виконавця О.Тріфонова та представника ТОВ «Укрдепт Плюс» Храпенка С.В. про те, що ОСОБА_1 повинна була дізнатися про порушення своїх прав оцінкою 03.05.2023 року, оскільки її представник адвокат Попова О.А. приймала участь у судовому засіданні в цей день по справі № 1527/2-6394/11, де вирішувалось питання заміни сторони стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», також на адресу ОСОБА_1 були направлені заперечення ТОВ «Укрдепт Плюс», які вона особисто отримала 05.05.2023.

Суд зазначає, що Заперечення ТОВ «Укрдепт Плюс» (а.с. 17-20, Том 2) на заяву про заміну сторони виконавчого провадження, подані в рамках цивільної справи № 1527/2-6394/11, не містять жодної інформації стосовно Звіту про оцінку майна за результатами проведення незалежної оцінки нерухомого майна від 16.12.2022 року.

В свою чергу, матеріалами справи достовірно підтверджується, що представник ОСОБА_1 адвокат Попова О.А. ознайомилась із матеріалами виконавчого провадження №51911446 10.05.2023 року, що підтверджується її розпискою на заяві про ознайомлення із матеріалами (а.с. 119, Том.1).

Доказів обізнаності ОСОБА_1 зі Звітом про оцінку майна від 16.12.2022, або з його результатами, раніше 10.05.2023, матеріали справи не містять, при цьому суд не приймає до уваги доводи представника ТОВ «Укрдебт Плюс», що підставою для залишення скарги без розгляду, може слугувати нібито навмисне не отримання боржником кореспонденції, а також загальна обізнаність про наявність боргу.

Суд зазначає, що законодавець у ч.1 ст. 449 ЦПК України визначає десятиденний строк для звернення до суду зі скаргою з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про конкретне порушення її права або свободи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про звернення ОСОБА_1 до суду 19.05.2023, зі скаргою в частині оскарження результатів оцінки майна, із дотриманням строків встановлених ч.1 ст.449 ЦПК України.

Надаючи правову оцінку доводам скарги ОСОБА_1 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна, визнання недійсними результатів оцінки вартості нерухомого майна, визначеної у Звіті про оцінку майна за результатами проведення незалежної оцінки нерухомого майна від 16.12.2022 року, суд зазначає наступне.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню врегульовані Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон N 1404-VІІІ).

Відповідно до статті 447 ЦПК України, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 зазначив, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 9 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 та від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц.

Крім того суд звертає увагу, що сторона виконавчого провадження у разі незгоди з оцінкою майна, визначеною суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, наділена правом подати заперечення щодо такої оцінки та/або оскаржити таке рішення до суду. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Можливість оскарження оцінки майна, шляхом скасування звіту про оцінку майна, визнання оцінки майна недійсною в порядку оскарження рішень та дій виконавців відповідає сталій та послідовній практиці Верховного Суду (постанови від 28.07.2021 у справі №921/317/18, від 11.11.2020 у справі №922/585/20, від 24.07.2020 у справі № 906/696/18, від 15.10.2020 у справі №917/628/17, від 19.06.2023 у справі №909/121/22, тощо).

Звертаючись до суду зі скаргою скаржник ОСОБА_1 обґрунтовує її в цій частині тим, що оцінка нерухомого майна боржника проведена без його попереднього огляду суб`єктом оціночної діяльності, та за заниженою вартістю майна. До боржника взагалі не звертались з вимогою забезпечити доступ до об`єкта оцінки.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У частині четвертій статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» зазначено, що процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з частинами першою та другою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем (частина п`ята статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення (частини перша та шоста статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»)

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442 (далі - Національний стандарт № 2), та з урахуванням Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 07 червня 2022 року у справі № 442/4621/20.

Так, згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Разом із цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1 звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (порівняльний, доходний), підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Подібних за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 серпня 2019 року у справі № 766/7365/17, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17, від 06 жовтня 2022 року у справі №2033/2-108/11, від 19 червня 2023 року у справі № 909/121/22, від 19 червня 2025 року у справі №916/302/16.

У вказаній справі сторонами не заперечувалось, що оцінка спірного об`єкту була проведена без попереднього огляду об`єкта оцінки.

У той же час, суд зазначає, що у Звіті про оцінку майна ТОВ «СЕЙВКОМПАНІ», дата оцінки 16 грудня 2022 року, зазначено наступне:

- вільний доступ до приміщення відсутній. Ця обставина опосередковано підтверджується тим, що продаж об`єкта оцінки буде проводитися в примусовому порядку. Оскільки власник об`єкту оцінки не надає доступу до внутрішніх приміщень об`єкту оцінки, технічний стан об`єкту оцінки припускається задовільним.

Разом із тим, суд констатує, що суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ "СЕЙВ КОМПАНІ", було призначено постановою головного держаного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Тріфонова О.Ю. - 14.12.2022 року ( а.с.45, Том 1).

Із наведеною постановою державного виконавця від 14.12.2022, суб`єкт оціночної діяльності ТОВ "СЕЙВ КОМПАНІ", був ознайомлений 15.12.2022 (а.с. 82, Том.1).

Вже наступного дня 16.12.2022 року, оцінювачем ТОВ "СЕЙВ КОМПАНІ" було визначено ринкову вартість об`єкту оцінки - нежитлових приміщень офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що оскаржувана оцінка була проведена суб`єктом оціночної діяльності фактично за один день.

Матеріалами справи підтверджується, що оцінювач навіть не намагався здійснити огляд об`єкту оцінки - нежитлових приміщень офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а наведені у звіті пояснення щодо неможливості особистого огляду об`єкта дослідження, за відсутності доказів цьому, та за обставин проведення дослідження об`єкта за один день, є недостовірними, що є порушенням пункту 56 Національного стандарту № 1 та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Також, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що державний виконавець після замовлення оцінки намагався забезпечити доступ оцінювача до об`єкта оцінки.

Суд виходить із того, що неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування (абзац п`ятнадцятий пункту 3 Національного стандарту № 1).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) (ч.1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5цього Закону (частина друга статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки.

Даний висновком узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №755/6875/18.

Суд зазначає, що рецензування майна безумовно є належним встановленим способом спростування результатів оцінки майна, однак не єдиним, оскільки спростовувати рецензією доцільно ту оцінку, яка проведена із дотриманням оцінщиком самого встановленого законом порядку проведення оцінки, а у даному випадку має місце грубе порушення пункту 56 Національного стандарту № 1 та пунктів 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», що безумовно порушує права боржника.

При іншому підході, якщо зводити можливість спростування оцінки майна, лише рецензією, то зводяться нанівець встановлені законодавцем вимоги до проведення оцінки суб`єктом оціночної діяльності, встановлені як Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», так і Національними стандартами №1 та №2.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, надати оцінку відповідності звіту вимогам Національного стандарту № 1,2, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», як суд, так і приватний виконавець може і за відсутності рецензування оскільки будь-яких обмежень щодо цього Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Згідно статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Пунктами 15, 16 Національного стандарту № 1 регламентовано, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки в разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

За відсутності достовірної інформації про ціни продажу подібного майна ринкова вартість об`єкта оцінки може визначатися на основі інформації про ціни пропонування подібного майна з урахуванням відповідних поправок, які враховують тенденції зміни ціни продажу подібного майна порівняно з ціною їх пропонування.

За наявності істотного впливу зовнішніх факторів (соціально-економічних, політичних, екологічних тощо) на ринок подібного майна, що призводить до фактичної неможливості надання аргументованого та достовірного висновку про ринкову вартість, у звіті про оцінку майна даються додаткові роз`яснення та застереження.

При цьому оцінювач має право надавати висновок про ринкову вартість об`єкта оцінки, що ґрунтується, зокрема, на інформації про попередній рівень цін на ринку подібного майна або на припущенні про відновлення стабільної ситуації на ринку.

Відповідно до пунктів 35, 36 Національного стандарту №1, оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур. Оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

Пунктом 38 Національного стандарту №1 визначено, що для проведення оцінки майна застосовуються такі основні методичні підходи: витратний (майновий - для оцінки об`єктів у формі цілісного майнового комплексу та у формі фінансових інтересів); дохідний; порівняльний.

Згідно з положеннями пункту 50 Національного стандарту №1, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 52 Національного стандарту №1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Оцінювач має обов`язок: зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання), проаналізувати існуючий стан використання об`єкта оцінки, визначити умови його найбільш ефективного використання, тощо (пункт 53 Національного стандарту №1).

За змістом пункту 56 Національного стандарту №1, звіт про оцінку майна може складатися у повній чи у стислій формі. Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

За змістом п.19 Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою КМУ від 28 жовтня 2004 року №1442 порівняльний підхід передбачає таку послідовність оціночних процедур: збирання і проведення аналізу інформації про продаж або пропонування подібного нерухомого майна та визначення об`єктів порівняння; вибір методу розрахунку вартості об`єкта оцінки з урахуванням обсягу та достовірності наявної інформації; зіставлення об`єкта оцінки з об`єктами порівняння з наступним коригуванням ціни продажу або ціни пропонування об`єктів порівняння; визначення вартості об`єкта оцінки шляхом урахування величини коригуючих поправок до вартості об`єктів порівняння; узгодження отриманих результатів розрахунку.

Інформація про продаж та пропонування подібного нерухомого майна повинна відповідати критеріям, визначеним у Національному стандарті N 1.

Згідно п.п.47-49 Національного стандарту № 1 «Загальні положення оцінки майна й майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10 вересня 2003 року №1440 порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.

Для визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: умови угод купівлі-продажу або умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості; продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбулися, можуть бути враховані.

Основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування) зазначеного майна або шляхом їх комбінування.

Зі змісту звіту про оцінку майна від 16 грудня 2022 року вбачається, що в ході дослідження використовувався порівняльний та доходний підхід.

Дослідивши звіт про оцінку майна від 16 грудня 2022 року, суд вважає, що об`єкти порівняння, які були обрані оцінщиком не є подібними: статус приміщення не у всіх випадках є однаковим, оскільки в даному випадку спірний об`єкт є нежитловою будівлею; площа об`єктів порівняння суттєво відрізняється від площі об`єкта оцінки, також із наявних у звіті фото з сайтів продажу, неможливо встановити на яку дату розміщувалися відповідні оголошення.

Як вже раніше зазначалось судом, оцінювач особисто не оглядав об`єкт оцінки, зазначив у звіті недостовірну інформацію про не надання власником об`єкту допуску до приміщення, оскільки навіть не намагався отримати такий доступ, провів оцінку фактично за один день.

Також, з пункту 1.2 Звіту вбачається, що оцінка проведена фактично лише на підставі постанов державного виконавця та Інформації з державного реєстру речових прав. При цьому, цей пункт Звіту не містить посилання на фотоматеріали, які містяться у додатках до Звіту, також взагалі неможливо встановити дату зроблених фото, та їх відношення до об`єкта оцінки.

У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.

Таким чином, під час проведення оцінки було порушено вимоги п.п.50, 52, 56 Національного стандарту № 1 "Загальні положення оцінки майна й майнових прав", затвердженого Постановою КМУ від 10 вересня 2003 року №1440, що призвело до зниження вартості об`єкта оцінки.

Крім того, суд враховує висновки Верховного Суду викладені в постанові від 28 червня 2023 року у справі №2-881/11, в яких було надано оцінку обставинам висновку оцінки майна складеного без огляду об`єкта оцінки.

Натомість у постанові Верховного Суду від 19 червня 2023 року у справі № 909/121/22 зазначено, що «обов`язок оцінювача щодо здійснення особистого огляду об`єкта оцінки прямо передбачений чинним законодавством, при цьому обґрунтованих, вмотивованих та аргументованих міркувань щодо неможливості особистого огляду об`єкта оцінки судом апеляційної інстанції не встановлено. Верховний Суд акцентує, що ознайомлення з об`єктом оцінки полягає в дослідженні оцінювачем вихідних даних (кількісних, якісних показників) та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та в особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, що в кінцевому результаті безпосередньо може вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, призвести до реалізації описаного та арештованого майна за заниженою/завищеною ціною, а відтак і на достовірність та об`єктивність оцінки майна. У свою чергу замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці, на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки».

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не було забезпечено належним чином оцінювачу доступ до об`єкта оцінки, за наявності недоліків звіту останній був прийнятий без зауважень та використаний для визначення вартості арештованого майна, в той час, як наявні підстави для висновку про його невідповідність вимогам законодавства.

За наведених обставин, дії державного виконавця щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна боржника є неправомірними.

Керуючись статтями 18, 447, 449, 451 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», ОСОБА_2 , в частині визнання неправомірною та скасування постанови головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфонова Олександра Юрійовича від 24.03.2021 року про заміну сторони виконавчого провадження, винесеної в рамках виконавчого провадження № 51911446 залишити без розгляду.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», ОСОБА_2 , в частині визнання неправомірними дій державного виконавця щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна, визнання недійсними результатів оцінки вартості нерухомого майна задовольнити.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфонова Олександра Юрійовича щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме: нежитлових приміщень офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Звіту про оцінку майна за результатами проведення незалежної оцінки нерухомого майна від 16.12.2022, складеного суб`єктом оціночної діяльності товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ КОМПАНІ», в межах виконавчого провадження № 51911446.

Визнати недійсними результати оцінки нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме: нежитлових приміщень офісу-салону, загальною площею 57,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , визначені відповідно до Звіту про оцінку майна за результатами проведення незалежної оцінки нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 », дата оцінки: 16 грудня 2022 року, складеному суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ КОМПАНІ», в межах виконавчого провадження № 51911446.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складання ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала складена 06.10.2025, у зв`язку із відсутністю в суді світла з 30.09.2025 по 03.10.2025.

Суддя: К.О. Далеко