Справа № 683/1249/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Лугового О.М.

з участю секретаря Градомської Д.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Кравчука В.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові в порядку закгального позовного провадженян в режимі відеоконференції цивільну справу №683/1249/25, 2/683/866/2025 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

28 квітня 2025 року адвокат Кравчук В.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «СК «Перша» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 квітня 2024 року о 13 год. 58 год. ОСОБА_2 керуючи технічно справним автомобілем марки Ford Focus номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись у лівій смузі руху проїзної частини по вул. Миру зі сторони вул. Героїв Небесної Сотні в напрямку вул. Ессенської в м. Старокостянтинів Хмельницької області, в порушення вимог п.2.3.(б) Правил дорожнього руху України, діючи недбало та необережно, не передбачив можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був та міг їх передбачити, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки, виїхав на регульоване перехрестя вул. Миру - вул. Миру, 1 м.Старокостянтинів, де в порушення вимог п.10.1. Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним i не створить перешкод aбo небезпеки іншим учасникам руху, розпочав виконувати маневр лівого повороту на прилеглу територію до магазину «Замкова Лавка», внаслідок чого створив небезпеку та допустив зіткнення з автомобілем марки Renault Laguna номерний знак НОМЕР_2 , яким я рухався у правій смузі руху по вул. Миру зі сторони вул. Ессенської в напрямку вул. Героїв Небесної Сотні в м. Старокостянтинів, Хмельницької області.

Внаслідок вказаного зіткнення, належний ОСОБА_4 автомобіль марки Renault Laguna Grandtour, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в некерованому стані зіткнувся з велосипедом під керуванням ОСОБА_5 , який рухався біля правого краю проїзної частини вул. Миру в попутному напрямку.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки Renault Laguna Grandtour, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_1 .

По даному факту працівниками поліції розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 KK України. Згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22.07.2024 року (справа № 683/2093/24, провадження № 1-кп/683/243/2024) відповідача ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 KK України у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження закрито.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Ford Focus номерний знак НОМЕР_1 застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» згідно страхового полісу № 214918745.

Вказав, що для встановлення розміру заподіяної йому шкоди, в зв`язку з пошкодженням під час ДТП належного позивачу автомобіля марки Renault Laguna Grandtour, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 він звернувся до ДП «Eксперт-Сервіс Авто» в м. Хмельницькому ТОВ Український експертний центр «Eксперт-Cервіс Авто» для проведення транспортно-товарознавчої експертизи, в результаті чого було складено висновок експерта за № 86/24 від 07.10.2024 року, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Renault Laguna Grandtour, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 внаслідок його пошкодження при ДТП складає 141532 (сто сорок одна тисяча п`ятсот тридцять дві) грн. 70 коп. Згідно цього ж висновку експерта, вартість пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Renault Laguna Grandtour, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент огляду 19.09.2024 року складає 28949 грн. (двадцять вісім тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 09 коп.

У зв`язку з тим, що загальна сума матеріальної шкоди завданої йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 148532 грн 70 коп., з яких 141532 грн. 70 коп. вартість матеріального збитку у зв`язку із ушкодженням автомобіля; 3000 грн. витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи; 4000 грн. витрати послуг евакуатора, він звернувся до суду та просить стягнути з відповідачів матеріальну та моральну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а також понесені судові витрати по справі.

29 квітня 2025 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кравчук В.М., в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог. Крім того, 13.05.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, останій просить при винесені рішення врахувати той факт, що при будь якому відшкодуванні має враховуватися матеріальне становище відповідача. Він є особою похилого віку, у зв`язку з чим немалу частину свого доходу витратає на лікування та здійснює заощадження для хірургічного втручання в майбутньому щомісячно.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гіппіус О.Б. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ПАТ «СК «Перша» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, однак подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі, у зв`язку з тим, що проведення огляду пошкодженого ТЗ та оцінення шкоди, завданої власнику пошкодженого майна є обов`язковою умовою для здійснення страхового відшкодування. Чинним законодавством України передбачається обов`язок особи, яка має право на отримання страхового відшкодування, надати ТЗ для огляду. Такий огляд пошкодженого ТЗ здійснюється страховиком протягом 10 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про ДТП. Дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої пошкоджено автомобіль Renault Laguna Grandtour НОМЕР_4 сталася 26.04.2024. З повідомленням та заявою про виплату страхового відшкодування Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Перша» 30.12.2024 та 17.01.2025. Так в заяві від 27.12.2024 (отримана ПрАТ «СК «Перша» 30.12.2024) Позивач повідомив обставини події та заявив про розмір завданих збитків, в заяві отриманій 17.01.2025 Позивач надав реквізити для здійснення виплати страхового відшкодування. Після отримання вказаних документів, ПрАТ «СК «Перша» направило свого представника для здійснення огляду пошкодженого автомобіля. Однак, огляд пошкодженого автомобіля не було здійснено у зв`язку з його відсутністю. Зазначене підтверджується службовою запискою працівника ПрАТ «СК «Перша», а також заявою наданою Позивачем на адресу ПрАТ «СК «Перша» в якій зазначено про неможливість надання автомобіля для огляду у зв`язку з його відчуженням. Тобто, працівник ПрАТ «СК «Перша» не оглядав пошкоджений автомобіль, відповідно, не зафіксував пошкодження, які були отримані безпосередньо в результаті ДТП та не зафіксував наявність/відсутність пошкоджень, які не відносяться до ДТП, ті які, були отримані до ДТП в результаті інших подій. Фактично, наразі, Позивач намагається отримати страхове відшкодування за пошкодження, які не було зафіксовано відповідальним працівником страховика. Більше того, пошкодження, які зафіксовано в акті огляду наданому Позивачем не відповідають тим пошкодженням, які зафіксовано в довідці поліції та поясненнях наданих Відповідачем. Таким чином, у зв`язку з ненадання Позивачем ПрАТ «СК «Перша» автомобіля для огляду та не запрошення представника ПрАТ «СК «Перша» до огляду, який здійснювався Позивачем самостійно, призвело до неможливості встановлення всіх обставин та визначення реального розміру завданих збитків. Відповідно до даного висновку ринкова вартість автомобіля становить 141532,70 грн, вартість відновлювального ремонту 237893,44 грн. У зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість тому вартість матеріального збитку визначається у розмірі його ринкової вартості і становить 141532,70 грн. Вартість пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля становить 28949,09 грн. Відповідно до п.30.1 ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п.30.2 ст. 30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його дійсну (ринкову) вартість, то цей ТЗ вважається фізично знищеним, а отже розмір страхового відшкодування має розраховуватись у відповідності до ч.2 ст. 30 Закону (як різниця між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП). Стягнення з ПрАТ «СК «Перша» страхового відшкодування у розмірі його ринкової вартості до ДТП, суперечитиме ст. 30 Закону. Що стосується стягнення з ПрАТ «СК «Перша» витрат на оплату послуг з евакуації автомобіля, то варто зазначити що Позивачем не підтверджено понесення таких витрат. У разі заподіяння шкоди майну потерпілого страховик не відшкодовує потерпілому (власнику пошкодженого майна) моральну шкоду, оскільки таке відшкодування не передбачено Законом. Таким чином, станом на дату подання даного відзиву у ПрАТ «СК «Перша» відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 26 квітня 2024 року о 13 год. 58 год. по вул. Миру зі сторони вул. Героїв Небесної Сотні в напрямку вул. Ессенської в м.Старокостянтинів, Хмельницького р-н., Хмельницької обл., керуючи автомобілем марки «Ford Focus» номерний знак НОМЕР_1 в порушення п 2.3 (б) та п. 10.1 Правил дорожнього руху допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобілем із передньою лівою частиною автомобіля марки «Renault Laguna» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в правій смузі русі проїзної частини вул. Миру зі сторони вул. Ессенської в напрямку вул. Героїв Небесної Сотні, внаслідок зіткнення, автомобіль марки «Renault Laguna» в некерованому стані допустив зіткнення із велосипедистом ОСОБА_6 . Внаслідок дорожньо транспортної пригоди та порушенням ОСОБА_2 , п 2.3 (б) та п.10.1 Правил дорожнього руху ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 22 липня 2024 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження, - закрито.

Відповідно до вищезгаданої ухвали, вбачається, що ОСОБА_2 , 26 квітня 2024 року о 13 год. 58 год. по вул. Миру зі сторони вул. Героїв Небесної Сотні в напрямку вул. Ессенської в м.Старокостянтинів, Хмельницького р-н., Хмельницької обл., керуючи автомобілем марки «Ford Focus» номерний знак НОМЕР_1 в порушення п 2.3 (б) та п. 10.1 Правил дорожнього руху допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобілем із передньою лівою частиною автомобіля марки «Renault Laguna» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в правій смузі русі проїзної частини вул. Миру зі сторони вул. Ессенської в напрямку вул. Героїв Небесної Сотні, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Згідно з ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Renault Laguna» номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Станом на день дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Ford Focus номерний знак НОМЕР_1 застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Перша» згідно страхового полісу № 214918745.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пунктом першим частини другої статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Приписами ст.1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно з ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_2 , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), було завдано майнової шкоди та прямих збитків автомобілю ОСОБА_1 , які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями ОСОБА_2 ..

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (що діяв в момент виникнення правовідносин) шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (що діяв в момент виникнення правовідносин), передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. (п.30.2 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Судом встановлено, що згідно висновку експерта за № 86/24 від 07.10.2024 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Renault Laguna Grandtour, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 внаслідок його пошкодження при ДТП, враховуючи пошкодження зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 19.09.2024 року, складає: 141532 (сто сорок одна тисяча п`ятсот тридцять дві) грн. 70 коп. Згідно цього ж висновку експерта, вартість пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Renault Laguna Grandtour, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 у ДТП, на момент огляду 19.09.2024 року складає 28949 грн. (двадцять вісім тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) грн. 09 коп.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Renault Laguna Grandtour», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 складає 237893 грн. 44 коп., що також підтверджується наявною в матеріалах справи копією висновку експерта за № 86/24 від 07.10.2024 року.

З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його дійсну (ринкову) вартість, то цей транспортний засіб вважається фізично знищеним, а отже розмір страхового відшкодування має розраховуватись у відповідності до ч. 2 ст. 30 Закону (як різниця між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП), а позивач просить суд стягнути з ПАТ «СК «Перша» страхове відшкодування у розмірі його ринкової вартості до ДТП, що суперечить ст. 30 Закону.

Відтак, автомобіль позивача в результаті ДТП є фізично знищеним, що підтверджується даними висновку експерта за № 86/24 від 07.10.2024 року, оскільки його відновлювальний ремонт перевищує ринкову вартість транспортного засобу.

При цьому суд враховує позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц, який зазначив, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Суду не були надані відомості про те, що при зверненні до страхової компанії позивач визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та чи згодний він був передати страховій компанії залишки свого транспортного засобу.

Статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (що діяв в момент виникнення правовідносин) передбачено порядок дій страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхової виплати.

Пунктом 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до пп. «в» п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа яка має право на отримання такого відшкодування подає страховику заяву про страхове відшкодування, яка серед іншого переліку має містити зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

Відповідно до п.37.1.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів`підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

З аналізу вищезазначеного, вбачається, що проведення огляду пошкодженого ТЗ та оцінення шкоди, завданої власнику пошкодженого майна є обов`язковою умовою для здійснення страхового відшкодування. Чинним законодавством України передбачається обов`язок особи, яка має право на отримання страхового відшкодування, надати ТЗ для огляду. Такий огляд пошкодженого ТЗ здійснюється страховиком протягом 10 робочих днів з дня отримання письмового повідомлення про ДТП.

З матеріалів справи, судом встановлено, що ПАТ «СК «Перша» після отримання повідомлення про ДТП направило свого представника для здійснення огляду пошкодженого автомобіля, однак, огляд пошкодженого автомобіля не було здійснено, у зв`язку з його відсутністю, що підтверджуєтсья наявною в матеріалах справи копією службової розписки, а також заявою ОСОБА_1 адресованій ПАТ «СК «Перша», в якій останій зазначив про неможливість надання автомобіля для огляду у зв`язку з його відчуженням.

Таким чином, у зв`язку з ненадання позивачем ПАТ «СК «Перша» автомобіля для огляду та не запрошення представника ПАТ «СК «Перша» до огляду, який здійснювався позивачем самостійно, що підтверджується відсутністю підпису представника в акті огляду, призвело до неможливості встановлення всіх обставин та визначення реального розміру завданих збитків, які зазначено в акті огляду, та на підставі якого в подальшому складено висновок експерта № 86/24, наданий позивачем. Цим самим, позивач позбавив ПАТ «СК «Перша» змоги встановити всі обставини події, характер пошкоджень та оцінити розмір збитків у відповідності до норм Закону та Методики.

З урахуванням вище зазначеного, суд дійшов висновку, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ПАТ «СК «Перша» на користь позивача 141 532 грн. 70 коп. матеріальної шкоди.

Щодо стягнення з ПАТ «СК «Перша» витрат на оплату послуг з евакуації автомобіля у розмірі 4 000 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Цивільне процесуальне законодавство закріплює положення щодо того, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому жодні докази для суду не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК).

Позивачем на підтвердженя понесення ним вищезазначених витрат було надано копії актів виконаних робіт датованих «26.04.2024» та «11.2024», однак судом встановлено, що в них не містить жодної інформації ні щодо транспортного засобу (марки, номерні знаки, номер кузова) ні щодо маршруту (звідки та куди саме автомобіль транспортувався за допомогою евакуатора), дані акти містять лише вартість та інформацію про транспортування з місця ДТП (транспортування якого ТЗ, з якого місця ДТП та куди саме не вказано), тому дані акти не є належними доказами на підтвердження понесених витрат з оплати послуг екватора. Більше того, судом встановлено, що позивачем не було надано жодного документу (платіжної інструкції, фіскального чеку), які б підтвердили факт здійснення оплати за надані послуги.

Тому, в частині стягнення з ПАТ «СК «Перша» на користь позивача витрат на оплату послуг з евакуації автомобіля у розмірі 4 000 грн., слід відмовити.

Крім того, щодо стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи слід відмовити, оскільки відповідно до положень ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України, судові витрати складються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема витрат на проведення експертизи. Оскльки висновок транспортно-товарознавчої експертизи подавався на підтвердження витрат відшкодування матеріальної шкоди, однак в цій частині позову позивачу відмовлено, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат, понесених ним на проведення експертизи, також задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди з ПАТ «СК «Перша» та ОСОБА_2 , суд відзначає наступне.

Позивач просить стягнути з ПАТ «СК «Перша» моральну шкоду в розмірі 5000 грн. в обґрунтування якої посилається на вимоги ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Отже, моральна шкода сплачується страховиком потерпілому у розмірі 5% від розміру страхового відшкодування сплаченого за шкоду заподіяну здоров`ю.

Згідно ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Тобто, відшкодування шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля не відноситься до шкоди заподіяної життю та здоров`ю, відповідно до положень ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і не застосовується у разі заподіяння шкоди майну (пошкодження автомобіля).

У постановах від 03.04.2019 у справі № 569/1113/16-ц, від 17.06.2020 у справі № 235/6579/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду зазначив, що моральна шкода, заподіяна пошкодженням майна, не підлягає відшкодуванню страховиком.

Враховуючи викладене в частині позовиних вимог про стягнення моральної шкоди з ПАТ «СК «Перша» в розмірі 5000 грн. слід відмовити.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 , суд приходить до настпних висновків.

Вимогами ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з вимогами статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд відзначає, що моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що під моральною шкодою, слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі "Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі", зазначається, що "з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги". Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 20 000 грн., позивач пов`язує із тим, що йому було завдано значних душевних страждань спровокованих пошкодженням транспортного засобу та неможливість протягом тривалого часу використовувати його за цільовим призначенням, що призвело до додаткових витрат та зусиля для організації свого життя, що супроводжувалося постійним дискомфортом, поганим самопочуттям, порушенням сну, напруженістю відносин з рідними тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Оцінюючи доводи, якими позивач обґрунтував стягнення моральної шкоди, суд відзначає, що дійсно в дорожньо-транспортній пригоді був пошкоджений транспортний засіб, належний позивачу. Через пошкодження автомобіля позивач дійсно був позбавлений можливості ним користуватись, що призвело до вимушених змін у її житті. Відтак, суд вважає можливим стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., що, на думку суду, з урахуванням вимог щодо розумності, справедливості та співмірності, є достатнім для розумного задоволення потреб позивача.

Таким чином позовні вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 173 532 грн. 70 коп., а підлягає задоволенню в сумі 10 000 грн. 00 коп., що складає 5,76% (10 000 грн. х 100 : 173532,70).Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 99 грн. 95 коп. судового збору (1735,33 х 5,76%).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі99 грн. 95 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша», місце знаходження: 03150, вул.Фізкультури, 30, м.Київ, .

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2025 року.

Суддя: