Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/1580/25
Справа № 279/3378/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу №279/3378/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 21.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кошельок" та ОСОБА_1 укладено договір №-523667 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Відповідно до умов Кредитного Договору, ТОВ "Кошельок" взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту становить 7 250,00 грн.; початковий строк кредитування становить 22 днів; відсоткова ставка становить 1,1% на добу за початковий строк кредитування; сума кредиту та нараховані відсотки за початковий строк користування позикою, на 22 днів, становить 9 004,50 грн. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 вказав в особистому кабінеті як банківська картка на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору №-523667 від 21.11.2021 року. Пунктом 3.6. кредитного договору, за якими позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування кредитом на умовах визначених п.3.7. та п.3.8. Згідно п.3.6. та п.3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 13.12.2021 року до 12.03.2022 року, за ставкою 2,2% на добу. Та на момент подання даної позовної заяви у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі (7 250,00 грн. тіло кредиту + 1 754,50 грн. відсотки за початковий строк користування позикою + 14 355,00 грн. відсотки за продовжений строк користування позикою) 23 359,50 грн. Враховуючи вище викладене загальна сума боргу, що підлягає стягненню за договором №-523667 від 21.11.2021 року станом на дату подання позову до суду становить 23 359,50 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту: 7 250,00 грн.; заборгованості за відсотками за користування позикою: 16 109,50 грн.

Також, ОСОБА_1 неодноразово користувалася послугами кредитування у ТОВ "Кошельок", а саме "2" рази, що свідчить про те що відповідачу достовірно були відомі всі істотні умови кредитування в ТОВ "Кошельок" та наслідки невиконання умов договору.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 23359,50 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник позивача просив розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника, про що зазначив в поданій позовній заяві.

Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті судової влади).

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що вважає її частково необґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-523667 від 21.11.2021, укладеним з ТОВ «КОШЕЛЬОК». Відповідно до умов укладеного договору розмір кредиту становить 7250.00 грн, строк його надання складає 22 (двадцять дві доби) днів, за що клієнт сплачує Товариству проценти за користування кредитом: 1840 грн., які нараховуються за ставкою 1.10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.3.4. Договору відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" сукупна вартість кредиту для позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору за умови дотримання позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 9090 грн., або 125% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 1840 грн., або 25% від суми кредиту. Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню 9090 грн., з яких 7250.00 грн. основного боргу та 1840 грн. процентів за користування кредитом.

Щодо витрат на правову допомогу в сумі 10000 грн.

Проаналізувавши належним чином матеріали справи та долучені представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що витрати на підготовку позовної заяви не відповідають критерію реальності адвокатських витрат та є явно завищеними. Тому, з врахуванням наданих позивачем документів, враховуючи критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката, критерії, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною третьою ст.141 ЦПК, вважає, що виходячи з критерію пропорційності, розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 2000 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Таким чином заборгованість в сумі 23359.50 грн. не підтверджена належними та достатніми доказами, тому позов підлягає задоволенню частково.

Просив позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок " 9090 грн., з яких 7250.00 грн. основного боргу та 1840 грн. процентів за користування кредитом за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-523667 від 21.11.2021, укладеним з ТОВ «КОШЕЛЬОК» та 2000 грн. витрат на правову допомогу. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «КОШЕЛЬОК» судові витрати пропорційно задоволеним вимогам.

Представник позивача направив додаткові пояснення у справі, ознайомившись зі змістом відзиву на позовну заяву повідомляють, що вважають такий відзив необґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить матеріалам справи та вводять Шановний суд в оману, у зв`язку з чим ТОВ «КОШЕЛЬОК», користуючись своїми процесуальними правами, вважає за необхідне надати письмові пояснення наступного змісту.

Насамперед варто звернути увагу Шановного суду, що відповідач в тексті відзиву визнає факт укладення кредитного договору на визначених договором умовах. Разом з тим відповідач не погоджується зі строком дії кредитного договору та розміром заборгованості. Така невизначеність відповідача дає чітке розуміння щодо недобросовісної поведінки відповідача, враховуючи той факт, що у відзиві на позовну заяву відповідач з одного боку визнає факт укладення кредитного договору на визначених договором умовах, а з іншого заперечує щодо строку кредитування, тощо. Твердження відповідача виключають один одне, чим відповідач намагається ввести суд в оману щодо дійсних обставин справи (підписання кредитного договору саме на визначених договором умовах), які мають вирішальне значення для ухвалення законного рішення. Відтак, керуючись наведеними нормами процесуального законодавства, враховуючи практику Верховного Суду, а також керуючись принципом змагальності, враховуючи вимоги щодо достатності доказів і їх взаємний зв`язок в сукупності, Позивачем було надано до суду низку доказів зокрема й кредитний договір, розрахунок заборгованості за кредитним договором та довідку про переказ кредитних коштів. У справі, яка розглядається, відповідачем не доведено порушення його прав при укладенні відповідного договору, що є його процесуальним обов`язком (ст.12, 81 ЦПК України), як і не надано належних доказів не укладення договору (саме на визначених договором умовах) з позивачем. Тобто, не вчинивши певних дій (ведення персональних даних, ознайомлення з примірним кредитним договором та правилами надання коштів в кредит) первісний кредитор би не зміг сформувати індивідуальну частину договору для підпису позичальникові, а тому доводи відповідача про не укладення кредитного договору на саме визначених умовах не заслуговують на увагу. В свою чергу, відповідачем до відзиву на позов, не долучено взагалі жодного доказу, що свідчив би про не укладення кредитного договору на визначених умовах, відсутність волевиявлення сторін на підписання договору, неотримання кредитних коштів і т.д. З позиції відповідача не вбачається чітких доказів на спростування позовних вимог ТОВ «КОШЕЛЬОК», а наведене відповідачем є формалізмом, що не спростовує обставин справи, підтверджених доказами з боку ТОВ «КОШЕЛЬОК». Відповідач стверджує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним та здійснений поза межами кредитування. У додатках до позову ТОВ «КОШЕЛЬОК» надало детальний розрахунок заборгованості, який містить інформацію про: суму боргу за кредитним договором (тіло кредиту), та нараховані відсотки за користування кредитом. Між іншим, ці документи відповідають вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки містять усі необхідні реквізити. Додатково слід вказати, що відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, - позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту та сплатити проценти у строки та в порядку, встановленому договором. Позивач надав до суду розрахунки заборгованості, довідку про перерахування кредитних коштів відповідачеві. В свою чергу, довідка про розмір заборгованості відображає розмір нарахованих відсотків, відповідно до умов договору та норм чинного законодавства України. Надання позивачем довідки про стан заборгованості, що міститься в матеріалах справи підтверджується й сталою судовою практикою, яка підтверджує, що наявність такого розрахунку є достатнім доказом розміру заборгованості (постанова Верховного Суду у справі №161/4742/20 від 02.03.2021). Відповідач не надав жодного належного контррозрахунку або доказів неправомірності нарахувань, тому його заперечення слід відхилити. В даному випадку, відповідач не надає обґрунтованого (що відповідає матеріалам справи) контррозрахунку який може спростувати неправильність нарахувань платежів за кредитним договором та розмір заборгованості. Таким чином, з тексту додаткових пояснень у справі вбачається, що відповідач не надав належних доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості. Більш того, як зазначалося вище, ст.77 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідач не надав альтернативного, обґрунтованого розрахунку боргу, який відповідає матеріалам справи та відповідає відносинам кредитора та позичальника які фактично склалися між сторонами, а тому його заперечення є необґрунтованими. Крім того, в матеріалах справи міститься Детальний розрахунок заборгованості за Договором №-523667 від 21.11.2021 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в якому відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, сума кредиту, відсотки за користування кредитом, відсотки в межах лояльного періоду та відсотки за подовжений строк користування, надходження протягом дня, залишок заборгованості по кредиту, залишок по відсотках, та залишок заборгованості згідно кредитного договору. Варто зауважити, що з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків Відповідачем, а подання його разом із позовною заявою надає Відповідачу не тільки можливість його аналізу, а й сприяє реалізації права на подання контр розрахунку. Судова практика підтверджує, що розрахунок заборгованості, наданий кредитором, є допустимим доказом (Постанова Верховного Суду від 01.09.2022 у справі №225/3427/15-ц). Так, дійсно існують такі правові висновки Великої Палати Верховного Суду (постанова від 31.10.2018 р. у справі №202/4494/16-ц), зазначаючи, що право кредитодавця на нарахування відсотків припиняється після спливу строку кредитування. Однак у даному випадку кредитний договір містить умови щодо продовження зобов`язань позичальника щодо сплати відсотків за користування кредитом до повного погашення боргу. В даному ж випадку автопролонгацію кредитного договору погоджена між сторонами та є неємною частиною кредитного договору, що підписання одним одноразовим ідентифікатором кількох документів одночасно є допустимим, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відтак, зміст правочину може бути зафіксований у кількох документах. Кредитний договір, додаткова угода до нього, паспорт кредиту та автопролонгація підписувалися одночасно. Таким чином, підписання угоди (автопролонгація) відбувалося разом з підписанням самого кредитного договору та є його невід`ємною частиною, тому твердження відповідача щодо не підписання такої угоди не витримують жодної критики та вводять Шановний суд в оману. Тобто автопролонгація строку дії кредитного договору- це відкладальна обставина, застосування якої врегульовано ч.1 ст.212 ЦК України, а саме: особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Пунктом 3.6. кредитного договору, за якими позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах визначених п.3.7. та п.3.8. Слід звернути окрему увагу суду на ту обставину, що правомірність застосування відкладальної обставини унормовано частиною 1 статті 212 Цивільного кодексу України, а саме: особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Згідно п.3.6. та п.3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 13.12.2021 року до 12.03.2022 року, за ставкою 2,2% на добу. Та на момент подання даної позовної заяви у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі (7 250,00 грн. тіло кредиту + 1 754,50 грн. відсотки за початковий строк користування позикою + 14 355,00 грн. відсотки за продовжений строк користування позикою) 23 359,50 грн. Враховуючи вище викладене загальна сума боргу, що підлягає стягненню за договором №-523667 від 21.11.2021 року станом на дату подання позову до суду становить: 23359,50 грн., яка складається з: - Заборгованість за сумою кредиту: 7 250,00 грн.; - Заборгованість за відсотками за користування позикою: 16 109,50 грн. З боку Відповідача по відношенню до ТОВ «КОШЕЛЬОК» має місце свідомо порушення зобов`язання визначеного в кредитному договорі , що відповідно до ст.611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановленні Кредитним договором та законом. Позивач має законне право на нарахування процентів згідно умов Договору протягом строку договору, що останнім і було здійснено та відображено у розрахунку заборгованості. Крім того, в розрахунку підтверджується не сплата Відповідачем заборгованості по кредитному договору, оскільки жодного платежу на погашення кредиту ОСОБА_1 за весь час кредитування не було здійснено, що свідчить про свідоме порушення Відповідачем умов кредитного договору та не сплата кредитних коштів. Також, повідомляють суд, що ОСОБА_1 неодноразово користувався послугами кредитування у ТОВ «КОШЕЛЬОК», а саме «2» рази !, що свідчить про те що Відповідачу достовірно були відомі всі істотні умови кредитування в ТОВ «КОШЕЛЬОК» та наслідки невиконання умов договору, а й раніше виконувались належним чином, що призвело до закриття попередніх кредитних правовідносин, на умовах, що сприяли продовженню співпраці.

Таким чином, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у визначений договором строк в дію вступила угода про автоматичне продовження (автопролонгацію) дії кредитного договору. Отже, за умови виконання кредитного договору відповідачем належним чином у визначені договором строки автопролонгація кредитного договору не діяла б, а тому Позивач здійснював нарахування відсотків в межах дії кредитного договору, що є законним та обґрунтованим і відображається у Детальному розрахунку заборгованості за договором. Таким чином відсотки були нараховані відповідно до умов та меж кредитного договору №-523667 від 21.11.2021 року та норм Законодавства України, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості за договором. Просимо звернути увагу Суду, на той факт, що на час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки. Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст.1048, 10561 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) Відповідачу. Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України. Наголошуємо на тому, що Відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Проценти визначені у договорі жодним чином не суперечать вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився із ними. Тобто, з наведеного вбачається, що Позивач має законне право на нарахування процентів (згідно п.3.6., п.3.7., п.3.8. Договору) протягом строку договору, що останнім і було здійснено та відображено у розрахунку заборгованості. Також, зазначаємо, що Позивачем відповідно до розрахунку заборгованості штрафні санкції на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України (штраф, пеня, 3% річних) стосовно ОСОБА_1 не нараховувались.

Щодо витрат на правову (правничу) допомогу.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Так, представником Відповідача у відзиві на позовну заяву зазначені вимоги щодо зменшення витрат на правову допомогу, але не вказано в чому конкретно полягає не співмірність, які підстави для таких висновків, в якому розмірі полягає не співмірність, який розмір оплати є співмірним і чим це може бути обґрунтовано. Між тим, аналіз діючого законодавства та висновків Верховного Суду чітко свідчать про те, що саме на сторону, яка не погоджується з розміром витрат на професійну правничу допомогу, покладається обов`язок доведення, обґрунтування, доказування не співмірності витрат на професійну правничу допомогу. Суд не може сам за власною ініціативою вишукувати докази, визначати в чому полягає не співмірність, в якому розмірі та діях полягає ця не співмірність, лише виходячи з факту що сторона подала заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, без наведення доказів та належного обґрунтування. У відзиві на позовну заяву вимоги щодо зменшення витрат на правову допомогу Відповідачем не вказані чіткі формулювання та обґрунтування з визначенням чому, та на яку суму має бути зменшено розмір витрат, який розмір є співмірним і розумним, якими доказами та підставами обґрунтовується даний розмір відсутні. Отже за своєю суттю дана вимога хоча і містить посилання на не співмірність, але при відсутності конкретних доводів, зазначення про зменшення витрат, розміру зменшення і т. ін., - не являється клопотанням про зменшення витрат. Оскільки заявлені у відзиві на позовну заяву вимоги щодо зменшення розміру гонорару не містить обґрунтованої та доведеної суми, у суду відсутні підстави для зменшення розміру витрат, адже суд в силу принципу змагальності не може виступати на стороні відповідача та за власної ініціативи відшукувати докази та доводи, визначати вартість робіт всупереч договору між адвокатом та замовником. Крім того робота адвоката полягає не тільки у складанні документів необхідних для відстоювання інтересів своїх клієнтів, а досить велику частку робочого часу адвоката займає саме рутина направлення процесуальних документів, адвокатських запитів тощо. Враховуючи вище наведене, заявлений позивачем розмір адвокатського гонорару не є завищеним і не перевищує середньо-ринковий розмір послуг адвокатів по Київському регіону України. Так, порядок обчислення гонорару адвоката Германа Гурського визначений та надавався у додатках до позовної заяви, а саме: Витяг з договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025 року, та Додаток до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 року в якому вказано, що Замовник доручає Виконавцю стягнути з боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в судовому порядку суму боргу за кредитним договором №-523667 від 21.11.2021 р. (суму кредиту, нарахованих процентів, неустойки тощо), а також суму будь-яких витрат, що будуть понесені Замовником та/ або Виконавцем і які є необхідними з метою стягнення Суми боргу з Боржника в примусовому порядку, для чого Виконавець зобов`язується надати Замовнику наступну правову (правничу) допомогу: Перелік послуг, що входять до складу правової (правничої) допомоги: 1). Оформлення документів щодо надання правової допомоги витрачена кількість часу 30 хвилин, (розмір гонорару (винагороди) Виконавця, що підлягає сплаті 1 000.00 грн.; 2). Збір та аналіз доказів, формування правової позиції , визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору - витрачена кількість часу 1 година, розмір гонорару (винагороди) Виконавця, що підлягає сплаті 2 000.00 грн.; 3). Складання позовної заяви - витрачена кількість часу 2 години, розмір гонорару (винагороди) Виконавця, що підлягає сплаті 4 000.00 грн.; 4). Формування додатків (доказів) до позовної заяви,(для суду та відповідачу) витрачена кількість часу 1 година, розмір гонорару (винагороди) Виконавця, що підлягає сплаті 2 000.00 грн.; 5). Відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі - витрачена кількість часу 30 хвилин, розмір гонорару (винагороди) Виконавця, що підлягає сплаті 1 000.00 грн. Всього (розмір гонорару (винагороди) Виконавця, що підлягає сплаті: 10 000,00 грн. Слід звернути увагу суду, що як Позивач так і адвокатське бюро знаходяться та здійснюють свою діяльність в Київському регіоні України. Середня вартість адвокатського гонорару по відповідному регіону перевищує 4 000 грн.(100 дол. США) за годину витраченого адвокатом часу: https://www.absl.org.ua/ru/stoimost/ https://yurisvest.com/tsiny-na-posluhy-advokata-v-kyievi/ https://zahist.ua/yak-ne-platyty-internet-pozyku-.html https://abpartners.com.ua/ Разом з тим, враховуючи розмір позовних вимог та складність справи, для уникнення додаткового фінансового навантаження на Відповідача, Позивачем та Адвокатським бюро було погоджено меншу вартість однієї години адвоката при наданні правничої допомоги. Крім того, оскільки формою гонорару Позивача є фіксований розмір оплати, який узгоджений у Додатку до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 року, та який Позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача, то вважаємо, що Позивач у цьому випадку не зобов`язаний детально пояснювати на що саме були спрямовані витрати на правничу допомогу та що вони в себе включають. Отже, відсутність детального опису на що саме були спрямовані витрати на правничу допомогу та що вони в себе включають не може свідчити про відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, відповідно й не може бути підставою для відмови в задоволенні заяв позивача про розподіл судових витрат. Одною з підстав для зменшення розміру адвокатського гонорару сторона Відповідача зазначає той факт, що адвокат надає адвокатські послуги Позивачу і нібито не витратив багато часу на написання позовної заяви, формування правової позиції по правовідносинах, що виникли між сторонами. Але зазначене твердження є маніпулятивним. Адвокат Герман Гурський є експертом в питаннях судового стягнення проблемної заборгованості за кредитними правовідносинами, має успішний досвід з супроводу даної категорії справ, створив та тривалий час підтверджує високий рівень професійної кваліфікації саме в сфері судового стягнення проблемної заборгованості. Офіційні інтернет сторінки Судової влади України та Єдиного державного реєстру судових рішень підтверджують зазначені пояснення та професійні здобутки протягом тривалого часу: https://reyestr.court.gov.ua/Review/124203478 https://reyestr.court.gov.ua/Review/121378987 https://reyestr.court.gov.ua/Review/125059293 https://reyestr.court.gov.ua/Review/82343099# http://reyestr.court.gov.ua/Review/84265975 Відповідно до зазначеного, твердження сторони Відповідача про завищення витрат на правову допомогу не тільки не підтверджені жодними доказами а й спростовуються дійсними обставинами, які є у відкритому доступі. Враховуючи вище наведене, заявлений позивачем розмір адвокатського гонорару не є завищеним і не перевищує середньо-ринковий розмір послуг адвокатів по Київському регіону України. На противагу зазначеним обставинам, твердження сторони Відповідача ґрунтуються виключно на власних уявленнях та не співвідносяться з дійсними обставинами. Повторно варто зауважити, що відповідач не надає на підтвердження своїх заперечень жодних доказів, що могли б спростувати позовні вимоги ТОВ «КОШЕЛЬОК», а наведене відповідачем не відповідає матеріалам справи, являється власними (хибними) припущеннями, що носять виключно інсинуаційний характер та мають на меті уникнення виконання умов кредитного договору. Враховуючи наведене, подане Відповідачем у відзиві на позовну заяву вимоги щодо зменшення витрат на правову допомогу не обґрунтовані та не доведені який саме розмір є співмірним та розумним. Відсутні докази та підстави яким чином обґрунтовується даний розмір, та не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог. Таким чином у відповідача відсутні підстави для зменшення витрат на правничу допомогу, а отже вимоги позивача законні, реальні та співмірні. Повторно варто зауважити, що відповідач не надає на підтвердження своїх заперечень жодних доказів, що могли б спростувати позовні вимоги ТОВ «КОШЕЛЬОК», а наведене відповідачем не відповідає матеріалам справи, являється власними (хибними) припущеннями, що носять виключно інсинуаційний характер та мають на меті уникнення виконання умов кредитного договору.

Просив рийняти дані письмові пояснення, долучити їх до матеріалів справи та врахувати при ухваленні рішення по справі №279/3378/25. Позовні вимоги ТОВ «КОШЕЛЬОК» - задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про наступне:

Так, відповідно до приписів ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За правилом ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.

За правилами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями ч.1 ст.629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Положеннями пунктів 5, 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямова на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За правилами ч.ч.12, 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,вважаєтьсятаким,щозаправовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного уписьмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

У п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Судом встановлено, що 21.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кошельок" та ОСОБА_1 укладено договір №-523667 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 7250,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку, строком на 22 (двадцять дві доби) днів (Лояльний період), початком якого є дата підписання договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Згідно п.1.3.2 Договору проценти за користування кредитом: 1840 грн., які нараховуються за ставкою 1,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.3.3. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. який може бути продовжено, шляхом оплати нею протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. Відповідно до умов пунктів 3.6 та 3.7 договору зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду.

Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав.

Згідно листа ЦВ ПАТ "МТБ Банк" у м.Києві від 15.05.2025 року №05/642-05/81, 21.11.2021 о 20:27:39 транзакція 45165927 успішно проведена операція через систему xPAY та зараховано грошові кошти на картковий рахунок у розмірі 7250 грн.

Відповідно до повідомлення xPAY Group LLC 21.11.2021 через платіжну систему ХPAY Group LLC було проведено успішне зарахування 7250,00 грн. на карту клієнта № НОМЕР_3 .

Відповідно до детального розрахунку заборгованості за договором №-523667 від 21.11.2021 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту станом на 12.03.2022 року залишок заборгованості складає 23359,50 грн., з яких 7250,00 грн. сума заборгованості за основною сумою кредиту, 16109,50 грн. сума заборгованості за відсотками.

З вказаного розрахунку також слідує, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором не вносив.

Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно з положеннями ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Нарахування і стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Щодо пролонгації Договору слід зазначити. За умовами договору, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кошельок" та відповідачем ОСОБА_1 , а саме п.3.6 та п.3.7, передбачена автопролонгація договору не більше 90 днів (у разі несплати позичальником коштів після закінчення строку кредитування).

За даними розрахунку заборгованості ОСОБА_1 не повернув кредит станом на 12.12.2021 року - дату закінчення узгодженого сторонами двадцятидвохденного строку користування кредитом. Після спливу двадцятидвохденного погодженого строку кредиту, з 13.12.2021 року відбувалась автоматична пролонгація строку кредитування. Автоматична пролонгація строку кредитування була правомірною, оскільки передбачена п.3.7 договору та п.14.1.2 Правил надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а, отже, є правомірним нарахування позивачем передбачених статтею 1048 ЦК України процентів за ставкою 2,20% в день до 12.03.2022 року включно.

Зазначені умови Договору звільняють сторони від необхідності укладати додатковий договір щодо пролонгації, всі механізми пролонгації завчасно обумовлені в Договорі та Правилах.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кошельок" заборгованість за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №-523667 від 21.11.2021 року в сумі 23359,50 гривень, яка складається із: 7250,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; 16109,50 гривень заборгованість за нарахованими відсотками. Оскільки строк Договору, відповідно до п.3.7 договору продовжився до 90 днів, відповідач має сплатити відсотки не лише за 22 днів (строк кредитування, зазначений у п.2.1 договору), але і за період, на який строк договору продовжено.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025 року, додаток до договору від 15.05.2025 року.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Так, з урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, суд дійшов висновку провитрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерії реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.207, 526, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" заборгованість за кредитним договором №-523667 від 21.11.2021 року в розмірі 23359 (двадцять три тисячі триста п`ятдесят дев`ять) гривень 50 копійок, яка складається з заборгованості за сумою кредиту 7250 (сім тисяч двісті п`ятдесят) гривень та заборгованості за відсотками користування позикою 16109 (шістнадцять тисяч сто дев`ять) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та 5000 (п`ять тисяч) гривень за надання професійної правничої допомоги..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кошельок", місце знаходження: 08135, Київська область, с.Чайки, вул.Антонова, буд.8А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 від 09.08.2007 року, РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Волкова Н.Я.