Справа № 308/2666/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Данко В.Й.,

за участю секретаря Павлюх Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Обгрунтовуючи вимоги даного позову вказує на те, що 23.09.2023 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Мойсюк-Торохтіною І.І., зареєстрований у реєстрі за №1289, згідно якого позикодавець передав у власність позичальнику до підписання договору грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США, що еквівалентно 1 462 400,00 гривень на день посвідчення цього договору по курсу НБУ 36,56 грн., у безвідсоткову позику, а позичальник взяв зобов`язання повернути позикодавцю цю ж суму грошових коштів позики у визначений договором строк.

Вказує, що згідно п. 2 Договору повернення позиченої суми грошей має бути здійснено готівкою до 15.12.2023 року. Позика вважається повернутою у випадку наявності на примірнику цього договору відмітки позикодавця про одержання грошей або наявності заяви позикодавця про повний розрахунок, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально (п.3 Договору).

Відповідно до п. 4 Договору, якщо позичальник своєчасно не поверне позивачеві кошти, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Однак у встановлений строк позичальник отримані у борг грошові кошти пощиковдавцю не повернув.

Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 41 416,99 доларів США, що включає 40 000 доларів США основної суми боргу та 1416,99 доларів США 3% річних.

Представником відповідача, адвокатом Голубоким Т.С. подано заперечення на позовну заяву (в порядку ст. 182 ЦПК України), в яких вказує, що позивач не надав жодного належного доказу фактичної передачі грошових коштів, що зумовлює висновок про безпідставність позову та про неукладеність договору позики, виходячи з того, що відсутні докази фактичної передачі грошових коштів.

На підставі вищенаведеного, просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позову.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що представником відповідача недотримано вимог ЦПК України щодо подання заяв по суті справи, а саме відзиву на позовну заяву, а подано «заперечення на позовну заяву (в порядку ст. 182 ЦПК України)». Вказує, що представником відповідача пропущено строк на подання відзиву.

Крім того вказує, що використані формулювання у Договорі позики однозначно і беззаперечно доводять факт передачі позивачем відповідачу грошових коштів.

Враховуючи вищенаведене, просить подані представником відповідача заперечення на позовну заяву (в порядку ст. 182 ЦПК України) залишити без розгляду, а позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що це була удавана угода.

Відповідач в судовому засіданні вказав, що угоду укладали для забезпечення іншої угоди, а саме придбання корпоративних прав. Позики не було як такої, гроші не передавалися. Зазначив, що гроші передавалися у іншій угоді корпоративній.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

23.09.2023 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Мойсюк-Торохтіною І.І. та зареєстрований в реєстрі за №1289 (далі Договір).

Згідно п. 1 Договору Позикодавець передав Позичальникові до підписання договору грошові кошти у розмірі 40 000,00 (сорок тисяч доларів США), що еквівалентно 1 462 400,00 грн. (один мільйон чотириста шістдесят дві тисячі чотириста гривень) гривень, станом на день посвідчення цього договору по курсу НБУ 36.56 грн., у безвідсоткову позику, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю цю ж суму грошових коштів позики у визначений даним договором строк.

Згідно п. 2 Договору повернення позиченої суми грошей має бути здійснено готівкою до 15 грудня 2023 року у м. Ужгороді. Позичальник вправі повернути повну суму, а Позикодавець прийняти повернуті грошові кошти і раніше визначеного в даному пункті цього договору кінцевого терміну.

Відповідно до п. 3 Договору позика вважається повернутою у випадку наявності на примірнику цього Договору відмітки Позикодавця про одержання грошей, або наявності заяви Позикодавця про повний розрахунок, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально.

Згідно п. 4 Договору, якщо Позичальник своєчасно не поверне Позичені кошти, він зобов`язаний сплатити суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу.

Таким чином, суд не бере до уваги твердження сторони відповідача, що позивач не надав жодного належного доказу фактичної передачі грошових коштів, оскільки з п. 1 Договору вбачається, що такі були передані до підписання Договору.

Також матеріали справи не містять доказу повернення грошових коштів у порядку, визначеному п. 3 Договору, у строк, встановлений п. 2 Договору.

Також представником відповідача 12.08.2025 року окремо було подано клопотання про долучення доказів, мотивоване тим, що даний договір позики був укладений задля приховування іншого вчиненого правочину між сторонами договору, а саме договору забезпечення виконання зобов`язань щодо оплати за придбання корпоративних прав. Просить долучити роздруківки з переписки з відповідачем від 16.09.2024 року; роздруківки з переписки з відповідачем від 30.04.2024 року; роздруківки з переписки з відповідачем від 25.04.2025 року; банківський документ №1 від 26.09.2024 року; роздруківки з торгівельного реєстру Міського суду в м. Прага, Чеська Республіка, від 05.08.2025 року; Договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства від 17.09.2024 року; Акт приймання-передачі частки у статутному капіталі від 17.09.2024 року; Договір купівлі-продажу часток у статутному капіталі ТОВ «Колосія від 23.09.2023 року»; копію Інвойсу №2 від 01.05.2024 року; Договір позики від 23.09.2023 року.

Суд звертає увагу, що частина вказаних доказів складена іноземною мовою без перекладу на українську мову.

10.09.2025 року представником відповідача подане ще одне клопотання про долучення доказів, мотивоване тим, що відповідач раніше подав до суду письмові документи, що підтверджують його правову позицію, однак вони були складені іноземною мовою. З метою забезпечення належного розгляду справи та можливості їх повного сприйняття судом і іншими учасниками процесу, відповідач здійснив переклад зазначених документів українською мовою, а саме просить долучити до матеріалів справи переклад роздруківки з переписки з відповідачем від 25.04.2025 року; переклад банківського документу №1 від 26.09.2024 року; переклад роздруківки з торгівельного реєстру Міського суду в м. Прага, Чеська Республіка; переклад копії Інвойса №2 від 01.05.2024 року.

Суд не бере дані докази до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

За нормативними приписами п. 1 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відзив повинен містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.

Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Судом встановлено, що відповідачем не подано відзиву на позовну заяву, а в свою чергу представником відповідача, адвокатом Голубоким Т.С. подано заперечення на позовну заяву (в порядку ст. 182 ЦПК України) та в подальшому клопотання про долучення доказів. Проте в поданих запереченнях також містяться заперечення по суті спору, а не вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування відповідача щодо процесуальних питань, як це передбачено диспозицією ст. 182 ЦПК України, на яку посилається сам представник відповідача. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, не звернувся з клопотанням про продовження чи поновлення строку на подання відзиву, у відзиві не повідомляв про докази, які не можуть бути подані та причини їх неподання, а в клопотаннях про долучення доказів жодним чином не обґрунтовує неможливість подання відповідних доказів з причин, що від нього не залежали. А відтак такі докази не можуть прийматися до розгляду. Таким чином, суд дійшов висновку, що долучення даних доказів до матеріалів справи порушуватиме право на захист позивача, обставин, які б унеможливлювали їх подання разом з відзивом у порядку, встановленому ЦПК України, відсутні, а відтак в задоволенні клопотання про долучення доказів слід відмовити.

Крім того, в поданих представником відповідача письмових запереченнях та долучених в подальшому доказах на підтвердження вказаних у запереченнях обставин, а також в даних в судовому засіданні показах відповідача, сторона відповідача посилається на те що Договір позики від 23.09.2023 року є удаваним, а саме укладений для приховування іншого вчиненого правочину між сторонами договору забезпечення виконання зобов`язань щодо оплати за придбання корпоративних прав. Проте суд дійшов висновку, що такі докази є неналежними, оскільки не стосуються предмету доказування в даній справі, а саме стягнення заборгованості за договором позики. Відповідачем не пред`явлено у встановленому ЦПК України порядку зустрічного позову про визнання Договору позики від 23.09.2023 року удаваним, а тому суд не бере до уваги докази на підтвердження вказаних обставин.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 № 6-63цс13, вказано, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановивши наявність нотаріально посвідченого договору позики, факт неповернення коштів за цим договором, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики від 23.09.2023 року суми боргу в розмірі 41 416,99 доларів США, що включає 40 000 доларів США основної суми боргу та 1 416,99 доларів США 3% річних.

Відповідно до вимог частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес тільки способами, що встановлені договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Також, судом встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2025 накладено арешт на належні ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ): грошові кошти, що знаходяться рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, нерухоме майно із забороною його відчуження, у межах 1 721 099,59 грн (одного мільйону семисот двадцяти однієї тисячі дев`яноста дев`яти гривень п`ятдесяти дев`яти копійок).

За приписами ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Виходячи з вищевикладеного, суд вказує, що вжиті на час розгляду судом справи заходи забезпечення позову підлягають скасуванню по завершенню дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 12112,00 гривень судового збору за подання позовної заяви та 908,40 гривень судового збору за подання заяви про забезпечення позову, а разом 13 020,40 (тринадцять тисяч двадцять гривень сорок копійок) грн.

Керуючись ст. 526, 530, 610, 611, 625, 628, 638, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) мешканця АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), мешканця АДРЕСА_3 суму боргу в розмірі 41 416,99/сорок одна тисяча чотириста шістнадцять доларів США дев`яносто дев`ять центів/ доларів США, що складається з: основний борг 40 000 /сорок тисяч/ доларів США, 3% річних 1 416,99/одна тисяча чотириста шістнадцять доларів США дев`яносто дев`ять центів/ доларів США.

Стягнути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) мешканця АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), мешканця АДРЕСА_3 суму сплаченого судового збору в розмірі 13 020,40/тринадцять тисяч двадцять гривень сорок копійок/ грн.

Відповідно до частини сьомої статті 158 ЦПК України, застосовані судом заходи забезпечення позову згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.04.2025 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ..

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя В.Й. Данко