Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/1623/25
Провадження № 2-др/348/8/25
13 жовтня 2025 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді Бурдун Т.А.,
за участі секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Надвірна Івано-Франківської області цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої ДТП через несвоєчасну виплату страхового відшкодування,-
Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2025 року у цивільній справі №348/1623/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої ДТП через несвоєчасну виплату страхового відшкодування задоволено.

02.10.2025 до суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі та вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн.

Сторони та представники сторін у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Зі змісту ст. 270 ч. 4 Цивільного процесуального кодексу України, вбачається, що сторони або інші учасники справи викликаються в судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення лише в разі необхідності.

У зв`язку з цим, згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2025 року у цивільній справі №348/1623/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої ДТП через несвоєчасну виплату страхового відшкодування було задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 60626,94 грн, з яких: 53318,43 грн - пеня за прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, 3516,95 грн інфляційні втрати, 3791,56 грн три відсотки річних. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. ( а.с. 54-58).

Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 1-3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах : від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При ухваленні рішення від 24.09.2025 року у справі №348/1623/25 суд не вирішив питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки даних про ці витрати у розпорядження суду не було подано. В заяві від 24.07.2025 представник позивача зазначила, що позивачкою понесені судові витрати по справі, докази чого будуть подані у визначені ч.8 ст. 141 ЦПК України строки. Також у позовній заяві було зазначено, що орієнтовний розмір очікуваних витрат на правову допомогу складає 8000,00 грн.

Отже, протягом зазначеного строку представник позивача - адвокат Рогів Т.Р. зробила відповідне клопотання та протягом п`яти днів після ухвалення рішення позивач засобами поштового зв`язку направила до суду докази понесених нею витрат на правничу допомогу.

До заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги №б/н від 01.06.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Рогів Т.Р., відповідно до п. 4.1 цього договору, вартість послуг адвоката за даним договором та обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт визначається на підставі актів виконаних робіт, які є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.09.2025 слідує, що позивачу ОСОБА_1 адвокатом Рогів Т.Р. надані послуги з правничої допомоги в сумі 7500,00 грн, згідно переліку: консультації та правовий аналіз наявних у клієнта доказів (документів) 1000 грн, підготовка позовної заяви, її погодження за місцем проживання клієнта та подальша відправка - 6000,00 грн., забезпечення судових засідань у суді першої інстанції (як особисто, так і документально) незалежно від їх кількості і тривалості 500,00 грн, послуги надані в повному обсязі, претензії відсутні (а.с. 64-66). В матеріалах справи також містяться копія ордера на надання правничої допомоги позивачу ОСОБА_1 адвокатом Рогів Т.Р. та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Рогів Т.Р. (а.с.41-42).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача жодних заяв про зменшення судових витрат чи неспівмірність розміру витрат із складністю справи та виконаних робіт суду не подав.

Таким чином, суд встановив, що позивач надала належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 7500,00 грн. При цьому суд вважає, що понесені відповідачем витрати є реальними та необхідними у зв`язку з наданням правничої допомоги відповідачу у справі.

Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність витрат на правничу допомогу у цій справі, та вважає їх розмір розумним та співмірним із рівнем складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі.

Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогупідлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 270, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у справі № 348/1623/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої ДТП через несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот ) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: Т.А.Бурдун