№ 207/5654/25
№ 2/207/2137/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Кам`янське .

Південний районний суд міста Кам`янського у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/5654/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 22375 гривень 00 копійок , оскільки 14 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 4045888 , згідно якого відповідачка отримала грошові кошти у сумі 5000 гривень 00 копійок , строком на 30 днів . Відповідачка підписала кредитний договір з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором . 2 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ , згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 22375 гривень 00 копійок . Відповідачка отримала кошти , але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконала .

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без їх участі , заявлений позов підтримав повністю .

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не явилася , письмово просила розглядати справу без її участі , заявлений позов визнала частково . Надала суду заяву , у якій просить застосувати позовну давність , оскільки кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та нею було укладено 14 березня 2021 року . Згідно умов кредитного договору , строк повернення кредиту становить 13 квітня 2021 року . Вважає , що починаючи з 13 квітня 2021 року кредитодавець знав про своє порушене право , строк позовної давності почався з 13 квітня 2021 року і на теперішній час сплив . Позивач звернувся до суду з позовом у липні 2025 року , тобто після закінчення строку позовної давності .

Суд , вивчивши матеріали справи , вважає , що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що 14 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 4045888 , згідно якого відповідачка отримала грошові кошти у сумі 5000 гривень 00 копійок, строком на 30 днів ( а.с. 8 11 , 14 ) , шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника ( а.с. 15 ) . Відповідачка підписала кредитний договір з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором ( а.с. 13 ) . 2 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги № 73-МЛ ( а.с. 17 21 ) , згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 22375 гривень 00 копійок ( а.с. 26 ) . Відповідачка отримала кошти , але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконала .

Згідно ст. 1054 ЦК України 2003 року за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Кредитний договір , який був укладений з відповідачкою , було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідачки .

Договір , укладений в електронній формі , є таким , що укладений у письмовому вигляді (ст. 205 , 207 ЦК України 2003 року) . Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 , від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 4045888 від 14 березня 2021 року , заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 24 липня 2025 року складає 22375 гривень 00 копійок , яка складається з : заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5000 гривень 00 копійок , заборгованості за комісіями у розмірі 500 гривень 00 копійок , заборгованості за відсотками у розмірі 16875 гривень 00 копійок ( а.с. 16 ) .

Відповідно до позиції Верховного Суду , котра міститься у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі № 367/4970/13-ц , провадження № 61-19992св заперечуючи розмір кредитної заборгованості , розрахований банком , боржник та його представник не надали до суду докази , які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі , визначеним кредитним договором так і розмір боргу , що є процесуальним обов`язком боржника .

Згідно з правовою позицією Верховного Суду , викладеній у постанові від 8 липня 2020 року по справі № 464/4985/15-ц , провадження № 61-43538св18 , твердження заявника про те , що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними , оскільки в матеріалах справи , серед інших письмових доказів , наявний розширений розрахунок заборгованості . Доказів , які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором , боржником не надано . У позиції Верховного Суду , викладеній у постанові Верховного Суду від 2 липня 2020 року по справі № 753/16745/15-ц , провадження № 61-40036св18 , Верховним Судом було підтримано позицію суду апеляційної інстанції , про те що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом .

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України 2003 року якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилась , та сплати процентів , належних йому відповідно до умов договору .

Згідно ст. 526 ЦК України 2003 року зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу .

Відповідачка ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в сумі , строки та на умовах , що передбачені кредитним договором , однак зобов`язання у повному обсязі не виконала , у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором .

Згідно ст. 611 ЦК України 2003 року у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом , зокрема : припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання , якщо це встановлено договором або законом , або розірвання договору ; зміна умов зобов`язання ; сплата неустойки тощо .

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України 2003 року боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання .

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України 2003 року зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними , та умови , які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства .

Згідно ст. 629 ЦК України 2003 року договір є обов`язковим для виконання сторонами .

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України 2003 року договір є укладеним , якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору . Істотними умовами договору є умови про предмет договору , умови , що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду , а також усі ті умови , щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди .

Згідно ст. 1049 ЦК України 2003 року позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками , у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом .

Відповідачка ОСОБА_1 у заяві просить застосувати позовну давність до спірних правовідносин , тобто до винесення рішення суду , оскільки згідно умов кредитного договору , строк повернення кредиту становить 13 квітня 2021 року , тому починаючи з 13 квітня 2021 року кредитодавець знав про своє порушене право . Позов позивач подав до суду у липні 2025 року , тому позивачем пропущений строк позовної давності .

Згідно ст. 256 ЦК України 2003 року позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу .

Згідно ст. 267 ЦК України 2003 року особа , яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності , не має права вимагати повернення виконаного , навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності . Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності . Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення . Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові .

Згідно ст. 257 ЦК України 2003 року загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .

Згідно ст. 259 ЦК України 2003 року позовна давність , встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін . Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі . Позовна давність , встановлена законом , не може бути скорочена за домовленістю сторін .

У постанові Велика Палата Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 звернула увагу на те , що суд застосовує позовну давність лише тоді , коли є підстави для задоволення позовних вимог , звернутих позивачем до того відповідача у спорі , який заявляє про застосування позовної давності. Тобто , перш ніж застосувати позовну давність , суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні , чи було порушене право , за захистом якого позивач звернувся до суду . Якщо це право порушене не було , суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього . І тільки якщо буде встановлено , що право позивача дійсно порушене , але позовна давність за відповідними вимогами спливла , про що заявила інша сторона у спорі , суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску , про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц) .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшов висновку про те , що оскільки договір встановлює окремі зобов`язання , які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу . А відтак , перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема , прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу . У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу , передбаченого договором (прострочення боржника) , відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту , що залишилася , і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду , процентів , а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів . Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності , перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів .

Такий підхід відповідає правовій позиції , сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 . Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України , зокрема , у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14 , від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14 , від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15 , від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 , від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16 , від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16 .

Укладений між сторонами кредитний договір , містить строк повернення кредиту (користування ним) . Враховуючи , що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті , а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України 2003 року , згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги , кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час , що свідчить про порушення його прав , тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів .

Згідно ст. 11 ЦК України 2003 року цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб , що передбачені актами цивільного законодавства , а також із дій осіб , що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки . Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків , зокрема , є : договори та інші правочини .

Згідно ст. 261 ЦК України 2003 року перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила .

Таким чином , початок перебігу позовної пов`язується не стільки зі строком дії ( припинення дії ) договору , як з певними моментами ( фактами ) , які свідчать про порушення прав особи . Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов , тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд .

Згідно ст. 264 ЦК України 2003 року перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії , що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку . Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників , а також якщо предметом позову є лише частина вимоги , право на яку має позивач . Після переривання перебіг позовної давності починається заново .

Судом не встановлено переривання перебігу позовної давності за даними правовідносинами , оскільки відповідачем не вчинено особою дій , що свідчить про визнання ним свого боргу .

Згідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003 року , який є чинним з 2 квітня 2020 року , під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строки , визначені статтями 257 , 258 , 362 , 559 , 681 , 728 , 786 , 1293 цього Кодексу , продовжуються на строк дії такого карантину .

Згідно п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003 року , який є чинним з 17 березня 2022 року , у період дії воєнного стану в Україні перебіг позовної давності , визначений цим Кодексом , зупиняється на строк дії такого стану .

З 12 березня 2020 року на усій території України був встановлений карантин , а з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан .

Виходячи з приписів п. 12 , 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003 року , строки позовної давності продовжені на період дії карантину та зупинені на час воєнного стану .

Таким чином , на час подання до суду позову , позовна давність не сплинула .

Відповідачка отримала кредитні кошти та користувалася ними .

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) , що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи .

Доказів , які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором , відповідачкою не надано . Заперечення щодо правильності розрахунків відповідачкою обґрунтовані не були , свого розрахунку стороною відповідача суду не надано . Крім того , у заяві відповідачка не заперечувала факт отримання кредиту у сумі 5000 гривень та користування кредитними коштами . Заява відповідачки про застосування до спірних правовідносин позовної давності свідчить про визнання позову по суті вимог .

Таким чином , стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором у розмірі 22375 гривень 00 копійок , яка складається з : заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5000 гривень 00 копійок , заборгованості за комісіями у розмірі 500 гривень 00 копійок , заборгованості за відсотками у розмірі 16875 гривень 00 копійок , оскільки відповідачка отримала кредит та користувалася кредитними коштами .

При розподілі судових витрат суд враховує , що позов задоволено у повному обсязі , тому судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача , які складаються з : судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок , витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень 00 копійок , що підтверджуються копією договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 1 липня 2025 року , акту № Д/519 наданих послуг від 24 липня 2025 року, оскільки такі витрати позивачем понесені і ці витрати відповідають критерію розумності . Відповідачкою не заявлялося клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката .

Керуючись ст. 256 - 258 , 261 , 267 , 525 , 526 , 530 , 628 , 638 , 1046 1050 , 1054 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

Заявлений позов задовольнити повністю .

Стягнути з ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» , місцезнаходження : м. Львів , вулиця Смаль-Стоцького , 1 , корпус 28 , ідентифікаційний код юридичної особи : 35234236 , заборгованість за кредитним договором № 4045888 від 14 березня 2021 року у розмірі 22375 гривень 00 копійок , яка складається з : заборгованості за сумою кредиту у розмірі 5000 гривень 00 копійок , заборгованості за комісіями у розмірі 500 гривень 00 копійок , заборгованості за відсотками у розмірі 16875 гривень 00 копійок , судові витрати 10422 гривні 40 копійок .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба