Справа № 331/1662/25
Провадження № 2-п/331/54/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Олександрівський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.,

при секретарі Солов`ян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2025 року по цивільній справі № 331/1662/25,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 963991827 від 05.11.2021 року в розмірі 65 485,00 грн., яка складається з: 20 000,00 грн. тіло кредиту; 45 485,00 грн. відсотки за користування кредитом; судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

На виконання Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів № 4273-ІХ від 26.02.2025 назва Жовтневого районного суду міста Запоріжжя змінена на Олександрівський районний суд міста Запоріжжя.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду від 29.04.2025 року, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою, в якій просив переглянути справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення зазначено, що про наявність вказаної судової справи ОСОБА_1 дізнався у зв`язку з арештом рахунків в межах виконавчого провадження. Оскільки відповідач не проживав за адресою зареєстрованого місця проживання, не отримував поштових направлень від суду, у зв`язку з чим був позбавлений можливості брати участь в судових засіданнях та реалізувати свої процесуальні права. Кредитором здійснено нарахування відсотків поза межами кредитування, у зв`язку із чим розмір відсотків є завищеним. Також, кредитором не було доведено факту активації функції продовження строку дії кредитного договору, а в подальшому після 05.01.2022 р. було безпідставно в односторонньому порядку продовжено строк кредитування. Позичальником було сплачено на користь кредитора суму в розмірі 8075,00 грн. Так, реальна сума боргу, яка підлягала стягненню з позичальника становить 23 865,00 грн. Крім того, кредитний договір між первісним кредитором та ОСОБА_1 було укладено 05.11.2021 р., тобто на дату укладення договору факторингу кредитні правовідносини з ОСОБА_1 за договором № 963991827 не могли відбутись. Предметом договору на момент його укладення не могло бути право будь-якої вимоги за взагалі неіснуючим на той час кредитним договором № 927758645 від 17.02.2021 р., що в свою чергу виключає можливість відступлення та набуття відповідного права вимоги за кредитним договором № 927758645 від 17.02.2021 р. Посилаючись на зазначені обставини, просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2025 р. по справі № 331/1661/25.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні заяви представника відповідача про перегляд заочного рішення.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, разом із заявою про перегляд заочного рішення зазначив про її розгляд без його участі.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Враховуючи, що, як зазначає відповідач ОСОБА_1 , про заочне рішення суду дізнався у зв`язку з арештом рахунків в межах виконавчого провадження № 78816025, відкритого 08.08.2025 р., він має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Згідно частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність лише однієї з підстав, зазначених у наведеній нормі цивільного процесуального законодавства, не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення.

Відповідно до інформації Департаменту реєстраційних послуг ЗМР № 06.4-06/02/7815 від 25.03.2025 року, місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи було за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 викликався судом у судове засідання шляхом направлення повістки за вищевказаною адресою, яка була повернута на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з матеріалами справи, судова повістка надсилалася відповідачу ОСОБА_1 на останню відому суду адресу та заочне рішення було ухвалено з врахуванням положень ст. 223 ЦПК України.

З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином надсилав на останню відому адресу відповідача ОСОБА_1 процесуальні документи суду, та повідомляв його про дату та місце проведення судового засідання, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні, оскільки ОСОБА_1 відповідно до положень ЦПК України, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації, та ним доказів, які мають значення для справи та можуть привести до ухвалення іншого рішення, протилежного заочному, суду не надано.

На підставі викладеного, суд не вбачає законних підстав для скасування заочного рішення по цій справі.

Керуючись статтями 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для подачі заяви про скасування заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2025 року по цивільній справі № 331/1662/25 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Проте, у відповідності до частини четвертої статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: В.М. Світлицька