Справа № 510/1125/25
Провадження № 510/1638/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2025 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошкова І.Д.

за участю: секретаря Березенко С.П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву.

Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав заяву.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалою суду від 15.07.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 22.09.2025 року о 09:45 годині, про що було повідомлено сторін у справі.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 . За життя їй належав житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 27.02.1959р. № 436.

На випадок смерті ОСОБА_4 не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 була її донька - ОСОБА_5 (бабця позивача та матір відповідача). У встановлений законодавством строк вона до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, спадкова справа не відкривалась. Однак, донька спадкодавця на момент відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, тобто, фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. Тобто, вона прийняла спадщину в порядку п.1ч.1ст.549 ЦК України 1963 р., однак юридично її не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 . За життя їй належав житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 , який вона фактично прийняла після смерті матері, але за життя не встигла його юридично оформити.

На випадок смерті ОСОБА_6 не розпорядилась належним їй майном, заповіт не залишила. Тому, спадкоємство здійснюється за законом. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом був її син відповідач ОСОБА_2 . У відповідний 6-місячний строк після смерті спадкодавця ОСОБА_6 відповідач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але прийняв спадщину шляхом проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, відповідач на спадщину не претендує, не заперечує щоб спадщину оформила позивач. Так, позивач як спадкоємиця п`ятої черги звернулась до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини. За зверненням позивача нотаріусом було заведено спадкову справу № 78/2024. Пізніше, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що 20.08.2024р. нотаріусом було винесено вмотивовану постанову про відмову.

Після смерті ОСОБА_6 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на спадкове майно, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлої ОСОБА_6 та вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інші спадкоємці на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України 2003р. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. ОСОБА_7 померла 1999р. (тобто до набрання чинності ЦК України 2003р.), а її донька ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину після її смерті, тому данні цивільні відносини регулюються положеннями ЦК Української РСР 1963р.

Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР 1963р. спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місто, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як передбачено ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР 1963р. при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, інший з подружжя та батьки померлого.

Згідно вимог ст. 548 ЦК Української РСР 1963р. для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. За п. 1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він: фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_6 була спадкоємицею за законом після смерті матері. Вона у передбачений законом строк не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте на момент смерті чоловіка мешкала разом із нею, вступила в управління та володіння спадковим майном. Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця.

Таким чином, ОСОБА_6 прийняла спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР 1963р. після смерті матері однак, вона не встигла юридично її оформити.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 . Спадкові відносини після його смерті регулюються положеннями ЦК України 2003р.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України 2003р. спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач є спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_6 п`ятої черги. Вона у передбачений законом строк подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, отже вважається такою що її прийняла. Інші спадкоємці відповідач (син спадкодавця) на спадщину не претендує, про що надав суду відповідну заяву. Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса.

Таким чином, позивач прийняла спадщину в порядку ч.1ст.1269 ЦК України, однак, вона не може оформити прийняття спадщини та отримати відповідне свідоцтво, з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, у зв`язку із чим в даний час позивач вимушена звернутися до суду із позовом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1ст.1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 531, 548, 549 ЦК Української РСР 1963р., ст. ст. 15, 328, п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., ст. ст. 15, 328, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на житловий будинок із надвірними спорудами АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков