Справа № 676/5888/25
№2/680/466/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Яцини О.І.,

за участі секретаря судового засідання Стандрійчук М.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість в сумі 26879,36 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 липня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачкою було укладено договір про надання споживчого кредиту №1098974, який було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором C419 та за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» зобов`язався надати відповідачці кредит у гривні, а відповідачка зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.

Підписавши договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «Слон Кредит», яка розміщена на сайті https://sloncredit.ua/, з урахуванням паспорту споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

На виконання умов договору, відповідачці були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 13000 грн.

23 липня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладений договір факторингу № 2307-24, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні ТОВ «Слон Кредит» права вимоги до боржників, які вказані у Реєстрі боржників, у тому числі і право вимоги до відповідачки за договором № 1098974 від 13 липня 2023 року.

Відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у сумі 26879,36 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 13000 грн; заборгованість за відсотками становить 13879,36 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн.

Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення адвокатської вимоги на адресу відповідачки, проте заборгованість залишилась не сплаченою.

Тому позивач просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 10 вересня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без виклику сторін.

Представник позивача зазначив у позовній заяві клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка повідомлена про розгляд справи належним чином, відзиву до суду не направила.

Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини.

Так, 13 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачкою укладено договір про надання споживчого кредиту №1098974 (а.с.19-22).

Згідно із договором споживчого кредиту №1098974 ТОВ «Слон Кредит» товариство зобов`язалося надати споживачу кредит у гривні, а споживачка зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 13 000,00 грн; тип кредиту кредит; строк кредиту 550 днів, з кінцевим терміном повернення 13 січня 2025 року (включно). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього Договору.

Тип процентної ставки фіксована; за користування кредитом нараховуються проценти за процентною ставкою, яка залежить від періоду її встановлення та становить: з дати укладення договору до 13 вересня 2023 року (включно) - 0,01% в місяць (0,12% річних); з 14 вересня 2023 року (включно) і до кінця строку надання кредиту - 150,00% річних (далі проценти з дати укладення Договору і до кінця строку надання кредиту - Поточні проценти). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає 191,17% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає 30 418,70 грн (п.п. 1.2 - 1.8 Договору).

На виконання умов договору, відповідачці було надано одноразовий ідентифікатор С419, для підписання кредитного договору № 1098974.

На виконання умов договору відповідачці було надано кредитні кошти в розмірі 1300,00 грн шляхом перерахунку на його картковий рахунок № НОМЕР_1 , за допомогою системи ТОВ «Пейтек» (а.с.30).

Відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у сумі 26879,36 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 13000 грн; заборгованість за відсотками становить 13879,36 грн; заборгованість за комісійними винагородами становить 0 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн (а.с.14).

Згідно із умовами договору факторингу №2307-24 від 23 липня 2024 року, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги за кредитним договором № 1098974 від 13 липня 2023 року на користь позивача, а відповідно позивач набув право вимоги до відповідачки (а.с.23-28, 34).

Згідно із копією витягу з додатку до договору факторингу №2307-24 від 23 липня 2024 року сума боргу на момент відступлення прав вимоги по кредитному договору № 1098974 становить 26879,36 грн (а.с.13).

Відповідачці було надіслано досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості (а.с.32).

Визначаючи розмір боргу, суд виходить з розрахунку, який надано позивачем, оскільки відповідачкою цей розрахунок не спростований і свій не надано.

Суд зазначає, що позивачем доведено факт отримання кредиту та наявності заборгованості у відповідачки.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 512 ЦК України, визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні.

Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.

Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості врегулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний цифровий підпис як вид Електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов`язання, сторони повинні були чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов`язані за таким договорами.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв`язку з невиконанням відповідачкою зобов`язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальниця порушила умови договору.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України, визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В свою чергу відповідачка не надала в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, взятих перед позикодавцем, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.

Беручи до уваги те, що відповідачка належним чином не виконує умови кредитного договору, у зв`язку з чим вважається такою, що прострочила виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим.

Тому, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки, на користь позивача суму боргу за кредитним договором у розмірі 26879,36 гривень, тобто в межах заявлених позовних вимог.

При розподілі судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2422 гривень 40 копійок пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 100 %).

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання правничої допомоги №42649746 від 01 січня 2025 року; додаткову угоду №1098974 до договору про надання правничої допомоги; акт №1098974 про підтвердження факту надання правничої допомоги від 30 травня 2025 року та детальний опис робіт виконаних адвокатом Лівак І.М., згідно із якими вартість наданих послуг адвокатом складає 6000 грн; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В свою чергу при встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Отже, згідно зі ст. 137 ЦПК України, ураховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які на думку суду є завищеними, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (м. Бровари, вул. Симона буд. 21/1, Київської області, , IBAN: НОМЕР_3 в АТ «ПУМБ», МФО: 334851) заборгованість за кредитним договором №1098974 від 13 липня 2023року у розмірі 26879 (двадцять шість тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 36 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на правову допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіатора Ігоря Сікорського, 8, код ЄДРПОУ - 42649746.

Відповідачка: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя О. І. Яцина