Провадження №2/748/1031/25
Єдиний унікальний № 748/2112/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої - судді: Майбороди С.М.,

при секретарі: Пасько К.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 34340,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказала, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини. Починаючи з 25.11.2022 відповідачем сплата аліментів проводилась не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 33 911,83 грн. Згідно розрахунку пеня за прострочення сплати аліментів, починаючи з 25.11.2022 становить 34 340 грн.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 30.06.2025 справу прийнято до провадження Чернігівського районного суду Чернігівської області та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 30 вересня 2025 року витребувано з Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області копії матеріалів виконавчого провадження № 71871512.

Судом вживались тривалі заходи щодо належного повідомлення відповідача. Через ТОВ «Нова пошта» відповідачем отримано поштове відправлення від 16.09.2025.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, судом встановлено наступне.

Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

12.05.2023 ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області з заявою про примусове виконання рішень про стягнення аліментів.

В матеріалах виконавчого провадження мається розрахунок державного виконавця заборгованості по аліментам, починаючи з 24.10.2022. З розрахунку слідує, що відповідачем не сплачувались аліменти у період з 24.10.2022 по 01 червня 2024 року. Заборгованість зі сплати аліментів становила 38 466 грн 67 коп.

07.06.2024 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 , оскільки встановлено, що останній отримує дохід в військовій частині.

Відповідно до розпорядження № 71871512 грошові кошти в сумі 2 513,22 грн та 328,34 грн, що надійшли 06.07.2024 на депозитний рахунок перераховано на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати в липні 2024 року було утримано із заробітної плати ОСОБА_2 2000 грн за червень 2024 та в рахунок погашення боргу 1067,56 грн, в серпні 2024 року утримано із заробітної плати ОСОБА_2 2000 грн за липень 2024 року та в рахунок погашення боргу 739,23 грн, в вересні 2024 року утримано із заробітної плати ОСОБА_2 2000 грн за серпень 2024 року та в рахунок погашення боргу 639,35 грн, в жовтні 2024 року утримано із заробітної плати ОСОБА_2 2000 грн за вересень 2024 року, в листопаді 2024 року утримано із заробітної плати ОСОБА_2 2000 грн за жовтень 2024 року та в рахунок погашення боргу 937,39 грн, в грудні 2024 року утримано із заробітної плати ОСОБА_2 2000 грн за листопад 2024 року та в рахунок погашення боргу 937,39 грн, січні 2025 року утримано із заробітної плати ОСОБА_2 2000 грн за грудень 2024 року та в рахунок погашення боргу 950,13 грн, в лютому 2025 року утримано із заробітної плати ОСОБА_2 2000 грн за січень 2025 року, в березні 2025 року утримано із заробітної плати ОСОБА_2 2000 грн за лютий 2025 року та в рахунок погашення боргу 1 200,81 грн.

Відповідно до постанови від 19.05.2025 виконавчий лист перебуває на виконанні у ІНФОРМАЦІЯ_2 , де ОСОБА_2 проходить військову службу.

Відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 листопада 2023 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 17 700 грн за період з листопада 2022 року по 25 вересня 2023 року.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Згідно з положеннями ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України).

Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України).

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи.

Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадків, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Суд, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, його майнове покарання за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670 сво 19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

Перелік причин, з яких утворилася заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватися судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. З аналізу судової практики вбачається, що обставинами, які виключають вину платника аліментів у виникненні заборгованості, вважаються хвороба, несвоєчасна виплата зарплати, затримка або неправильне перерахування аліментів банками, помилка державного виконавця у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (постанова Верховного Суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19).

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів, тощо.) Аналогічний правовий висновок викладений у поставної Верховного Суду від 19.02.2024 у справі № 761/893/23.

Як роз`яснено у п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

Як слідує з рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 листопада 2023 року встановлено наявність вини ОСОБА_2 у несплаті аліментів. Рішення набрало законної сили та не оскаржувалось ОСОБА_2 .

Разом з тим, за наявності рішення про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у період з листопада 2022 року по 25 вересня 2023 року, в подальшому пеню за прострочення сплати аліментів слід стягувати за період з 01 жовтня 2023 року по 30 червня 2024 року, оскільки 07 червня 2024 року виконавчий лист перебуває на виконанні за місцем проходження служби боржника, з якого щомісячно, починаючи з липня 2024 року стягуються аліменти в розмірі 2000 грн, в тому числі заборгованість зі сплати аліментів в межах розміру отриманого доходу щомісяця.

Відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07 листопада 2023 року заборгованість зі сплати аліментів з 24 жовтня 2022 року по 31 серпня 2023 року складала 20 466,67 грн.

Отже, з урахуванням рішення суду від 07 листопада 2023 року та стягнення аліментів з 01 червня 2024 року за місцем проходження служби відповідача, заборгованість зі сплати аліментів суд в даній справі розраховує з 01 вересня 2023 року по 31 травня 2024 року, яка складає 18 000 грн.

Отже, судом наводиться розрахунок зі сплати аліментів за період з 01 жовтня 2023 року по 30 червня 2024 року, а саме:

за вересень 2023 року 2000 грн х 274 дня (за період з 01 жовтня 2023 року по 30 червня 2024 року) х 1% = 5 480 грн;

за жовтень 2023 року 2000 грн х 243 дня (за період з 01 листопада 2023 року по 30 червня 2024 року) х 1% = 4 860 грн;

за листопад 2023 року 2000 грн х 213 днів (за період з 01 грудня 2023 року по 30 червня 2024 року) х 1% = 4 260 грн;

за грудень 2023 року 2000 грн х 182 дня (за період з 01 січня 2024 року по 30 червня 2024 року) х 1% = 3 640 грн;

за січень 2024 року 2000 грн х 151 день (за період з 01 лютого 2024 року по 30 червня 2024 року) х 1% = 3 020 грн;

за лютий 2024 року 2000 грн х 121 день (за період з 01 березня 2024 року по 30 червня 2024 року) х 1% = 2 420 грн;

за березень 2024 року 2000 грн х 91 день (за період з 01 квітня 2024 року по 30 червня 2024 року) х 1% = 1 820 грн;

за квітень 2024 року 2000 грн х 61 день (за період з 01 травня 2024 року по 30 червня 2024 року) х 1% = 1 220 грн;

за травень 2024 року 2000 грн х 31 день х 1% = 620 грн;

Загальна сума пені становить 27 340 грн.

Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, оскільки розмір пені перевищує заборгованість, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 18 000 грн, в межах суми заборгованості, яка розрахована з 01 вересня 2023 року по 31 травня 2024 року.

За таких підстав заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вирішує питання стягнення витрат по сплаті судового збору. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення пені по аліментах звільнена від сплати судового збору, а тому витрати по сплаті судового збору мають бути покладені на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, як це передбачено ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 34340 грн. Судом стягнуто 18000 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 52,42% (18000 х 100 : 34340 ). За таких підстав, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 635 грн (1211,20 х 52,42% : 100).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 196 Сімейного кодексу України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 18 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 635 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя С. М. Майборода