Справа № 369/7875/23
Провадження №2/369/675/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі судді Янченка А.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від участі у розгляді цивільної справи № 369/7875/23 за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Боярської міської ради Київської області, Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету та висновку комісії з питань захисту прав дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. перебуває вказана цивільна справа.

08.10.2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про відвід судді Янченка А.В.

Заяву обґрунтовано тим, що у провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області під головуванням судді Янченка А.В. перебувають три взаємопов`язані цивільні справи: № 369/5743/23, № 369/5488/24 та № 369/7875/23.

Справа № 369/7875/23 (провадження № 2/369/675/25) - за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей та виконавчого комітету Боярської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету та висновку комісії з питань захисту прав дитини.

Розгляд справи призначено на 09 жовтня 2025 року о 10:00 год., зала судового засідання № 16.

Заявник вважає, що сукупність процесуальних дій та рішень, ухвалених суддею під час розгляду цих справ, об`єктивно викликає обґрунтовані сумніви в його неупередженості та об`єктивності, що є безпосередньою підставою для його відводу згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, що викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності.

Як зазначає заявник суддя Янченко А.В. послідовно відмовив у задоволенні заяв про забезпечення позову, демонструючи системне небажання застосовувати механізми захисту, особливо у справі, де вирішуються найкращі інтереси дитини.

В ухвалі від 03.06.2025 року у справі № 369/7875/23 суддя Янченко А.В. відмовив у зупиненні дії рішення органу опіки (рішення № 7/25), стверджуючи, що такий захід «за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог» (ч. 10 ст. 150 ЦПК України).

В ухвалі від 06.06.2025 року у справі № 369/5743/23 суддя Янченко А.В. знову застосував ідентичне формалістичне обґрунтування. Скасування акта має постійний характер (мета позову), тоді як зупинення його дії є тимчасовим, превентивним заходом. Відмова суду вжити тимчасовий захист за наявності реальної загрози завдання психологічної травми дитині, мотивована виключно формальною кваліфікацією, свідчить про відсутність належного балансування інтересів сторін та ігнорування принципу найкращих інтересів дитини, що є вимогою Конвенції про права дитини.

Необґрунтоване зупинення провадження, що призводить до процесуального затягування.

Ухвалою від 29.05.2025 року суддя Янченко А.В. зупинив провадження у справі № 369/5488/24 (про припинення стягнення аліментів), посилаючись на необхідність вирішення справи про визначення місця проживання дитини. Це рішення було ухвалене, незважаючи на те, що у матеріалах справи вже містився вичерпний обсяг доказів, достатній для вирішення спору по суті.

Верховний Суд України наголошує, що зупинення провадження є винятковим заходом і можливе лише за наявності "об`єктивної неможливості" розгляду справи. Необхідною умовою для такого зупинення є існування між справами тісного матеріально-правового зв`язку, при якому факти, встановлені в одній справі, повинні мати преюдиційне значення для іншої справи, відповідно до висновку Верховного Суду України у Постанові від 12 січня 2022 року у справі № 306/1572/17.

Таке необґрунтоване застосування процесуального інструменту призводить до затягування судового процесу та несправедливого фінансового обтяження заявника.

Суддя Янченко А.В., ухвалюючи рішення про відмову в забезпеченні позову ухвала від 06.06.2025 року у справі № 369/5743/23, зробив висновок про відсутність "очевидної небезпеки" для дитини. Цей висновок прямо суперечить двом незалежним висновкам судово-психологічних експертиз (ДНДЕКЦ МВС України № СЕ-19-24/3464-ПС від 30.04.2024 року та Миколаївського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/115-24/11744- ПС від 16.07.2024 року), які є визначальними для цієї категорії справ та категорично встановили.

Дитина має міцну та безпечну емоційну прив`язаність до батька. Наявне емоційне відторгнення, дистанціювання та почуття страху дитини щодо матері. В поведінці матері є ознаки психологічного та фізичного насильства щодо дитини. Дитина категорично не бажає підтримувати спілкування з матір`ю. Зміна місця проживання дитини матиме вкрай негативні наслідки для її психічного та емоційного здоров`я. Ігнорування найважливіших для цієї категорії справ об`єктивних доказів без належного мотивування їх відхилення свідчить про вибірковий та необ`єктивний підхід до оцінки обставин.

На підставі вище наведеного позивач ОСОБА_1 просив здійснити відвід судді Янченка А.В. від розгляду цивільної справи № 369/7875/23.

Згідно з ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Вивчивши заяву про відвід судді, суд дійшов висновку, що заява про відвід судді не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 ЄКПЛ відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві» повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

Крім наведених об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо ("П`єрсак проти Бельгії"); суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант ("Прокол проти Люксембургу "); наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі ("Дактарас проти Литви"); участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення ("Макгоннелл проти Сполученого Королівства") тощо. Так, у справі "Деміколі проти Мальти" було визнано порушення об`єктивного критерію неупередженості суду, адже до складу Палати представників Мальти, яка розглядала справу заявника, входили два члени, що раніше піддавалися критиці у статті заявника, яка мала відношення до справи, а тому фактично мали особисту заінтересованість у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлений ОСОБА_1 відвід головуючого судді Янченка А.В. від участі у цивільній справі № 369/7875/23, не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на вимогах ст. 36 ЦПК України, в яких визначено підстави для відводу судді.

До заяви заявника не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, а подана заява містить лише припущення певних обставин. Крім того, доводи, на які посилається заявник в заяві про відвід судді, не є підставою для відводу судді, а зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями головуючого судді, що в свою чергу може бути предметом дослідження при апеляційному оскарженні рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 182, 260, 261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченка А.В. від участі у розгляді цивільної справи № 369/7875/23 за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей Боярської міської ради Київської області, Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету та висновку комісії з питань захисту прав дитини, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено: 08.10.2025 року.

Суддя А.В. Янченко