РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2025 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
за участю секретаря Кіпеть Д.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру,-
10 серпня 2021 року до Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Київського районного суду м.Харкова від 24.04.2019 у справі №640/2261/19 та стягнути із ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач вказує, що відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає, на даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів у зв*язку з плаванням, купівлею дитячих меблів та інших потреб, у зв`язку з чим збільшується потреба у його забезпеченні. Тому вона вважає, що аліменти повинні бути визначені у розмірі 4000 грн. Зазначила, що дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, а відповідач протягом багатьох років ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків і приховує свої доходи.
Згідно ухвали судді Київського районного суду м. Харкова від 19.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 , призначено судове засідання.
29.08.2022 року Київським районним судом м. Харкова постановлено заочне рішення за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру, яким позовні вимоги були задоволені.
12.06.2025 року до суду від відповідача ОСОБА_2 подана заява про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2022 року.
Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 04.08.2025 року було задоволено заяву відповідача, скасоване заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2022 року, призначено судове засідання.
20.08.2025 року до суду поданий відзив ОСОБА_2 , в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що її позовні вимоги є безпідставними та доводи, викладені у позові не відповідають дійсності. Просить врахувати, що він є інвалідом 3 групи пожиттєво з 2021 року, отримує пенсію 3323 грн., виплати ВПО 3000 грн., утримує неповнолітню дитину,2008 р.н., мати похилого віку (1949 р.н.), а син від позивачки зареєстрований у нього і він сплачує комунальні послуги, має борги по комунальних послугах, які з нього стягнуті в примусовому порядку, і після відрахувань аліментів залишається маленька сума для проживання. Також, вказував, що він не ухиляється від виконання батьківських обов*язків, як вказує позивачка, а кримінальні провадження відносно нього закриті, а стосовно додаткових витрат позивачка не надала доказів.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про час та місце судового розгляду, у позові просила справу розглянути за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі, після подання відзиву відповідачем не подала до суду будь-яких заяв.
Таким чином, враховуючи наявну в матеріалах справи заяву позивача про розгляд справи у її відсутність та розумність строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, на підставі наданих доказів сторонами.
Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав про залишення позову без розгляду за повторної неявки позивача згідно ст. 223 ЦПК України, оскільки позивачем подана заява про розгляд справи за відсутності і неявка позивача не перешкоджає вирішенню справи.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідач та його представник у судове засідання також не з`явилися, був належним чином повідомленими про місце і час розгляду справи, представник відповідача 07.10.2025 року подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності відповідача та представника відповідача.
Суд, перевіривши надані докази в їх сукупності, як позивачем, так і відповідачем, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об`єктом охорони держави.
Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Як встановлено судом, батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №1062.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2019 року у справі №640/2261/19, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 04.09.2019 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.01.2019 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства суд зважує на те, що присуджуючи аліменти суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Вимогами ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 181,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі N 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Звертаючись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру, позивачка ОСОБА_1 вказує, що вона первісно зверталась до суду з позовом про стягнення аліментів в твердій сумі (3000 грн.), але суд незаконно присудив аліменти в частці від прожиткового мінімуму, з чим вона не згодна, даний розмір аліментів є незаконним, недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, перешкоджає дитині лікуватись, розвиватись, займатись спортом.

Дослідивши всі надані докази сторонами, судом встановлено, що під час судового розгляду про стягнення аліментів за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в 2019 році було рішенням суду 24.04.2019 року визначено розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 31.01.2019 року.

Так, дійсно позов ОСОБА_1 було заявлено про стягнення аліментів в твердій визначеній сумі в розмірі 3000 грн., однак суд, як вказано в рішенні від 24.04.2019 року врахував майновий та сімейний стан відповідача, наявність на його утриманні ще неповнолітніх дітей та мати похилого віку, відсутність інших доходів або витрат, що перевищують його доходи та прийняв рішення про визначення розміру аліментів саме в розмірі частини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дане рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2019 року було предметом апеляційного розгляду за скаргою ОСОБА_1 і постановою Харківського апеляційного суду від 04.09.2019 року рішення Київського районного суду м. Харкова залишено без зміни.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначив, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Таким чином, посилання позивача у позові на те, що рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2019 року є незаконним, і ці обставини є підставою для звернення її до суду з позовом про зміну способу та розміру аліментів є безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, обставини на які посилається позивачка для зміни способу та розміру аліментів вже були предметом розгляду суду в 2019 році при визначенні аліментів та його розміру, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 .

Також, звертаючись з позовом до суду, позивачка, крім того, зазначає, що розмір аліментів, визначений в 2019 році є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, перешкоджає дитині лікуватись, розвиватись, займатись спортом.

Суд зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Суд враховує, що розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного року змінюється в сторону збільшення і з 2019 року (дати ухвалення рішення суду про стягнення аліментів) до дати розгляду справи судом (2025 рік) збільшився суттєво, а саме з 2027 грн. до 3196 грн., що впливає на розмір аліментів на утримання сина позивача та відповідача.

Судом враховано і те, що відповідачем надані докази на підтвердження того, що ним понесені витрати по оплаті комунальних послуг, з врахуванням реєстрації дитини за його місцем проживання, відомості про відсутність кримінальних справ відносно нього за фактом несплати аліментів, а рішення суду про стягнення пені виконуються.

Також, позивачка у позові, посилаючись на необхідність зміни способу та розміру аліментів вказує на докази придбання меблі, оплати басейну, самокатів, витрат на ортодонта в період 2020-2021 років, однак суд зазначає, що дані обставини були предметом судових розглядів щодо стягнення додаткових витрат, а інших обґрунтованих підстав позивачкою на підтвердження своїх вимог в даному позові не наведено.

Не надані позивачкою і відомості про те ,що майновий стан відповідача змінився в сторону збільшення його доходів з моменту присудження аліментів на сина в 2019 році. А навпаки, як вбачається з наданих доказів відповідачем у відзиві, його доходи складаються з пенсії (3323 грн.) по інвалідності, призначеної безстроково та тимчасової виплати ВПО (3000 грн.), а інших доказів щодо будь-яких інших доходів позивачкою не надано.

В обґрунтування позовних вимог позивачкою не надані і належні та допустимі докази щодо інших обставин, передбачених вимогами ст.ст. 181, 192 СК України для збільшення розміру аліментів, або зміни їх способу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведені обставини, на які вона посилається у позові в обґрунтування підстав для зміни способу та розміру аліментів, і суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 7, 10, 76, 81, 133, 136, 141, 244-245, 259, 263 - 265, 268, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 ) про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя-