УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження у справі

23 вересня 2025 року Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

встановила:

ОСОБА_1 звернулася до суду у порядку окремого провадження із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Вказала, що між ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони не мають дітей. Шлюбні відносини між ними припинено та спільне господарство не ведеться. За таких обставин вони вважають, що шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Вирішуючи питання відкриття провадження у даній справі суддя звертає увагу на таке.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у порядку окремого провадження, визначений статтями 293 та 315 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності, чи відсутності неоспорюваних прав.

Отже, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Згідно з ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд серед іншого розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, родинних відносин і таке інше.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема про реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 109 СК Україниподружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

При вирішенні питання про прийняття до розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачається позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесений її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже закрито закриває провадження в ній.

Зі змісту заяви вбачається, що подружжя від шлюбу не має спільних дітей, фактично шлюбні відносини між ними припинені, у зв`язку з чим заявник просить розірвати шлюб.

Такий підхід не відповідає завданням цивільного судочинства і є недопустимим звернення до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя з метою створення підстав для звільнення від доказування.

Як встановлено Верховним Судом у постанові Великої Палати від 22 вересня 2022 року в справі № 462/5368/16-ц, захист цивільних прав та інтересів не досягається встановленням юридичних фактів. Таке встановлення є елементом оцінки обставин справи й обґрунтованості вимог. Тому воно не зумовить попередження порушення або відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного права чи інтересу.

Більше того, норми чинного законодавства України не передбачають право суду перебирати на себе повноваження інших державних органів.

Таким чином, вимога заявника про розірвання шлюбу за заявою подружжя не є вимогою, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень статей 293, 315 ЦПК України, ст. 109 СК України, а тому заява не підлягає розгляду в окремому провадженні, а заявнику слід звернутися до належного суду в порядку позовного провадження згідно норм ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186,261, 293, 294,315 ЦПК України, ст. 109 СК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

Роз`яснити заявнику, що відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає звернутися до суду за захистом порушеного права в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали до Херсонського апеляційного суду.

Суддя Майдан С.І.