Справа № 526/763/25
Провадження № 2/526/803/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

секретаря судових засідань Павленко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 526/763/25 за позовом ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

12 березня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 100580025 від 15.12.2023 року в сумі 17 775 грн та сплачений судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 20.03.2025 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

Позивач - ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 20.03.2025, яка була направлена до його електронного кабінету.

Відповідач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 02.05.2025 у приміщенні суду, що підтверджується розпискою, підписаною нею особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

27.05.2025 року відповідачем було подано додаткові пояснення на позовну заяву, в яких вона зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують перерахування їй коштів за кредитними договорами - первинних банківських документів, банківських виписок про рух коштів за конкретним банківським рахунком, якими, відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. п. 5, 6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженою Постановою Правління НБУ від 18.06.203 р. № 254, є банківські виписки з рахунків позичальника. Платіжне доручення про перерахування коштів не містить ПІБ відповідальної особи та не відповідає Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ від 29.07.2022 № 163, відсутні докази перерахунку грошових коштів на її банківський рахунок. Відповідач заперечує підписання та отримання кредиту. Окрім того, розрахунки заборгованості за кредитними договорами створені та підписані позивачем, який зацікавлений у капіталізації придбаного активу, що викликає сумнів у достовірності розрахунків. Також зазначила, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження переходу права вимоги до неї за вказаним кредитним договором від первісного до нового кредитора. Витяг з реєстру боржників не є витягом з оригінального реєстру боржників, який підписується всіма сторонами. Розмір відсотків, які просить стягнути позивач за договорами, є явно несправедливим, не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів, відсутні підстави стягнення з неї комісії. З огляду на викладене вважає, що поданий позов не підлягає задоволенню.

10 червня 2025 року позивачем було подано відзив на додаткові пояснення відповідача, в яких позивач вказав, що його позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підтвердження перерахунку грошових коштів позивачем надано платіжне доручення №78618009 від 15.12.2023, згідно якого ТОВ «Мілоан» перерахувало на ім`я ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 5000 грн на рахунок, вказаний відповідачем у кредитному договорі. Натомість відповідач на підтвердження того, що ці кошти не надходили на її картковий рахунок, вказаний у договорі, чи доказів того, що цей картковий рахунок їй не належить не надала. Щодо виписки з особового рахунку за картковим рахунком № НОМЕР_1 позивач просив суд витребувати вказані документи з АТ КБ «ПриватБанк», оскільки ТОВ «Мілоан» не є банком, а небанківська фінансова установа, відповідно не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» та Інструкції, затвердженої Постановою НБУ від 27.12.2007 за № 481. Товариство надає послуги з кредитування фізичних осіб, шляхом переказу кредитних коштів на підставі укладеного кредитного договору на банківські реквізити (банківську карту), що вказує сам позичальник в тексті анкети-заяви на отримання кредиту. Кредитний договір був підписаний відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронний цифровий підпис». Щодо витягу з реєстру боржників, позивач зазначив, що оскільки це витяг з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №107 МЛ/Т від 26.04.2024, тому він виготовлений представником позивача, так як в реєстрі боржників до вказаного договору відступлення прав вимоги містяться персональні дані інших осіб. Комісія та проценти нараховані відповідно до вказаного кредитного договору. Зазначив, що докази, надані суду позивачем є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором, та для обґрунтування розміру заборгованості відповідача, вказаної у позовній заяві. Жодних несправедливих умов у кредитному договорі, укладеному відповідачем з первісним кредитором, не було. Ніяких застережень щодо неповного розуміння або незгоди з умовами кредитного договору відповідачем суду не подано, відповідач розуміла розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, нарахування відсотків здійснювалось лише первісним кредитором в межах періоду кредитування, вказаному у кредитному договорі, тому просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 17.06.2025 задоволено клопотання ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» про витребування доказів.

У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

За таких обставин, у відповідності до положень ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

В силу ч.2 ст. 191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Судом встановлено, що 15.12.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №100580025 на суму 5000 грн, строком на 105 днів з 15.12.2023, з пільговим періодом 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 30.12.2023 - рекомендована дата платежу (п.1.3.1 договору), поточним періодом 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 29.03.2024 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2 договору). Процентна ставка: 2,10% за кожен день користування кредитом в межах пільгового періоду, стандартна ставка -2,30% за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Комісія за надання кредиту 850 грн, яка нараховується за ставкою 17% від суми кредиту одноразово. Реальна річна процентна ставка 8119,00%, загальна вартість кредиту - 17 775,00 грн. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 666269, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача НОМЕР_2 та підтверджується довідкою про ідентифікацію. Також, сторонами погоджено графік платежів, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п.1.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки визначені договором.

Відповідно до п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № НОМЕР_3 , яку відповідач зазначила у заяві на отримання кредиту.

Відповідач, відповідно до ст. 15 Закону «Про споживче кредитування», у випадку, якщо вона вважала умови кредитування для себе неприйнятними, мала змогу і після підписання кредитного договору відмовитись від нього протягом 14 днів з моменту укладення договору та протягом ще 7 днів повернути кредит та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит.

Такі ж умови містяться й в самому договорі (п.3.4.5.).

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування».

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

У статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» наведено визначення термінів, які вживаються в цьому Законі, зокрема:

договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

загальна вартість кредиту для споживача - сума загального розміру кредиту та загальних витрат за споживчим кредитом;

загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит;

загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб;

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегульовано в частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено.

Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит процентів, комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору вбачається, що сторони погодили строк кредитування, розмір відсотків та порядок їх сплати. Також договір містить інформацію про реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту.

На виконання ухвали суду від 17.06.2025 ТОВ «Мілоан» надало пояснення щодо первинних банківських документів, в якому вказує, що ТОВ «Мілоан» є фінансовою установою, що відповідно до наявної ліцензії може надавати лише одну фінансову послугу: надання коштів у позику, в т.ч. і на умовах фінансового кредиту. Здійснення переказу коштів не охоплюються цією ліцензію, а отже, для видачі кредитів в безготівковій формі, ТОВ «Мілоан» має залучати надавача платіжних послуг. В даному випадку, таким надавачем платіжних послуг є платіжна система EazyPay - ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», код за , що має ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків. Пунктом 4.4. Правил надання фінансових кредитів товариством встановлено, що: «Товариство не отримує повні реквізити Банківської картки, які необхідні для здійснення операцій по карті через Інтернет. Для платіжних операцій по картах Товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. Таким чином, товариство не отримує повні реквізити картки позичальника, яка вказується ним для отримання кредиту. Повні реквізити наявні у платіжної системи EazyPay.

Відповідно до п.4.3. Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Мілоан», подаючи заяву за кредитним продуктом, що передбачає надання кредиту шляхом переказу суми кредиту на картковий рахунок, заявник має зареєструвати в особистому кабінеті банківську картку, яка буде використана для зарахування коштів при позитивному рішенні по заяві, якщо така банківська картка не була зареєстрована заявником у особистому кабінеті раніше. Товариство здійснює верифікацію доданої позичальником банківської картки. Для цього заявнику пропонується зробити відповідну перевірочну операцію по карті. У призначенні такої операції міститься код верифікації картки, який заявник має ввести на Веб-сайті Товариства у тому разі, якщо в процесі здійснення перевірочної операції не застосовувалася технологія 3DSecure (введення відповідного коду з SMS повідомлення на веб-сторінці банку-емітенту платіжної картки). Таким чином Товариство перевіряє, що банківська картка активна та заявник має доступ до управління картковим рахунком. Якщо перевірочну операцію по карті здійснено з блокуванням суми 1 гривня на картковому рахунку, після верифікації картки, таке блокування скасовується. Дізнатися код верифікації картки заявник може наступними способами: у електронному (SMS) повідомленні про операцію, якщо банк, що емітував картку, надсилає повідомлення про операції по карті; через інтернет-банк, переглянувши операції по карті; зателефонувавши до служби підтримки банку, що емітував картку. У разі здійснення транзакції з використанням технології 3DSecure, додаткове введення верифікаційного коду з призначення транзакції на Веб-сайті Товариства не потрібне. Таким чином, перед отриманням кредиту ТОВ «Мілоан» отримав підтвердження, що відповідач має доступ до управління картковим рахунком та може розпоряджатись коштами на цьому рахунку.

Отже судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» здійснює діяльність з надання фінансових кредитів фізичним особам на карткові рахунки, на підставі укладених в електронній формі кредитних договорів в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства за допомогою його веб-сайтів в мережі Інтернет, що відповідає Закону України «Про електронну комерцію» та інших законодавчих актів України.

На підтвердження виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором суду надано платіжне доручення №78618009 від 15.12.2023 (первинний банківський документ), згідно якого ТОВ «Мілоан» перерахувало отримувачу ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) кошти в сумі 5000 грн на її картковий рахунок № НОМЕР_1 , в якому зазначено призначення платежу: кошти згідно договору № 100580025.

Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250623/51222 - БТ від 27.06.2025, наданого на виконання ухвали суду від 17.06.2025, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 на яку, згідно виписки по картковому рахунку, яка є первинним банківським документом, 15.12.2023 було здійснено зарахування коштів в сумі 5 000 грн.

Таким чином, ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору.

З відомостей про щоденні нарахування за кредитним договором №100580025 виконаним ТОВ «Мілоан» вбачається, що проценти нараховувались за вказаним кредитним договором відповідно до його мов та у межах строку дії договору з 16.12.2023 по 29.03.2024 включно.

З вказаних відомостей вбачається, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 26.04.2024 становить 17 775 грн., з яких: 5 000 грн. тіло кредиту; 11 925 грн. нараховані відсотки, 850 грн - комісія.

26 квітня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т.

Згідно вищевказаного договору та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №100580025 від 15.12.2023, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 26.04.2024 до договору відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024, витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024, підписаного представниками ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», платіжною інструкцією від 26.04.2024 про сплату позивачем коштів на рахунок ТОВ «Мілоан» на виконання умов договору про відступлення прав вимоги.

Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем становить 17 775 грн., з яких: 5 000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 11 925 грн. прострочена заборгованість за відсотками, 850 грн - прострочена заборгованість за комісією, що підтверджується випискою з особового рахунка за кредитним договором №100580025 від 15.12.2023 ОСОБА_1 , витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т від 26.04.2024.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Отже, заборгованість відповідача перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал» становить 17 775 грн.

В добровільному порядку ОСОБА_1 виниклу та непогашену заборгованість за кредитним договором 100580025 від 15.12.2023 не сплатила.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за Допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно - телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис є одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З огляду на вище викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної законом України «Про електронну комерцію», та підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 Закону та умов кредитного договору.

На підтвердження факту укладення даних договорів відповідачем свідчить зазначення в договорах її особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання, а також існування самого тексту договору у позивача, який згідно зі ст. 11 Закону є оригіналом такого договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання:, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом,

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Судом встановлено, що відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Таким чином, сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з умовами договору позики позичальник зобов`язується вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування позикою в порядку, визначеному цим договором.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Також ч.3 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Ч.1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Виходячи з наданих позивачем доказів, фінансова установа виконала свій обов`язок своєчасно та у повному обсязі, а ОСОБА_1 порушила умови договору та зобов`язання по погашенню позики.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Після відступлення права грошової вимоги, ОСОБА_1 не здійснила жодного платежу для погашення наявного в нього боргу за вищевказаним договором, ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.

За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять і відповідач не надала.

Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання по кредитному договору, за якими кредитодавець виконав умови повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови та правила договору, не повернувши кредитні кошти, порушено майнові права Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», тому з відповідача слід стягти заборгованість за кредитним договором та задовольнити позов в межах заявлених позовних вимог.

Також на користь позивача слід стягти понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 527 ч.1, 530, 536, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 263-265, 268, 273, 289 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Кредитним договором 100580025 від 15.12.2023 на загальну суму 17 775 грн (сімнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ятдесят ) грн 00 коп.,з яких: 5 000 грн. тіло кредиту; 11 925 грн. нараховані відсотки, 850 грн - комісія.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» судовий збір в сумі 2422, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» , адреса: 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28.

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку - НОМЕР_4 .

Головуюча: Л. В. Максименко