Номер провадження: 22-ц/813/1033/25
Справа № 504/2442/16
Головуючий у першій інстанції Добров П.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю стягувача ОСОБА_2 , на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Доброва П.В. 23 січня 2024 року у смт. Доброслав Одеської області, -

встановила:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із скаргою на дії державного виконавця Солом`янського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відділ ДВС), у якій просив суд: визнати неправомірними дії державного виконавця Стужук К.В. щодо складання розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 19.07.2023 року в розмірі 132230,27 грн. у виконавчому провадженні №54070239; зобов`язати державного виконавця Стужук К.В. провести перерахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з січня 2017 року по липень 2023 року в межах процедури виконавчого провадження №54070239; скасувати постанову державного виконавця Стужук К.В. від 25.07.2023 року про накладення штрафу у розмірі 26443,05 грн., що складає 20% від суми заборгованості зі сплати аліментів.

В обґрунтування скарги зазначав, що на примусовому виконанні у відділі ДВС перебуває виконавчий лист про стягнення із нього аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частині від його доходу. У період з 07.11.2015 по 23.07.2022 року скаржник проходив службу в Департаменті патрульної поліції, у зв`язку із чим 02.06.2017 року державний виконавець надіслав постанову на звернення стягнення на його заробітну плату на підприємство. Однак, роботодавець самостійно змінив розмір відрахування розміру аліментів, а саме з 1/3 частини, розмір аліментів було змінено до 1/4 частини, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 53957,93 грн. ОСОБА_1 вважав, що зазначена заборгованість утворилась в наслідок бездіяльності державного виконавця в частині контролю виконання рішення суду, що, в свою чергу, призвело до накладення на нього штрафу у розмірі 20% від суми боргу. Про зазначені обставини скаржник дізнався 28.07.2023 року, коли отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. На його думку, зазначена заборгованість виникла не з його вини, у зв`язку із чим відсутні підстави для нарахування штрафу у розмірі 20% від суми заборгованості, через що ОСОБА_1 вимушений був звернутись до суду з даною скаргою.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким вимоги скарги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з серпня 2017 року по липень 2022 року Департаментом патрульної поліції здійснювалось відрахування з грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання постанови від 02.06.2017 року, про що на адресу ВДВС надсилались звіти.

Однак, як вбачається з Розрахунку заборгованості від 19.07.2023 року, внаслідок бездіяльності державного виконавця щодо контролю за правильністю таких відрахувань Департаментом патрульної поліції, роботодавець самостійно змінив порядок стягнення суми боргу та розмір відрахувань.

Так, замість присуджених аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, департаментом відраховувались аліменти у розмірі 1/4 частини, у зв`язку із чим, протягом всього часу виконавчого провадження та служби апелянта у поліції, виникла заборгованість у розмірі 53957,93 грн.

Про зазначені обставини боржник не був повідомлений та дізнався про них лише тоді, коли на його банківські рахунки було накладено арешт. Відтак, вина ОСОБА_1 у виникненні заборгованості зі сплати аліментів - відсутня.

Сторони про розгляд справи на 16.09.2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

За змістом ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2017 року Комінтернівським районним судом Одеської області було винесено рішення, яким збільшено розмір аліментів, які стягувались з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.01.2017 року до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, та починаючи з 02.10.2026 року стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини із усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно постанови державного виконавця №54070239 від 02.06.2017 року про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Бердар М.М. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

02.06.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , яку направлено на виконання за місцем роботи боржника Департаменту патрульної поліції. Роз`яснено роботодавцю порядок та строки стягнення, а також заборонено самостійно змінювати порядок стягнення суми боргу та розмір відрахувань.

Відповідно до розрахунку зі сплати заборгованості за сплати аліментів №54070239, заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.07.2023 року становила 132230,27 грн.

25.07.2023 року постановою державного виконавця на боржника ОСОБА_1 , у зв`язку із наявністю заборгованості зі сплати аліментів, розмір яких перевищує суму відповідних платежів за один рік, було накладено на боржника штраф у розмірі 20% від суми заборгованості, що складає 26446,05 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з вимогами ст. ст. 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до вимог зазначеної статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувану і боржнику в тому числі і у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувана протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Згідно із п. 3, 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 СК України.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 71 Закону № 1404-VІІІ визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно зі ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Крім того, 28.08.2018 року набрав чинності Закон України від 03.07.2018 року №2475-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», яким доповнено ст. 71 Закону № 1404- VІІІ ч. 14 наступного змісту:

«За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу».

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону № 1404-VІІІ, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених п. 1-4 ч. 9, ч. 14 ст. 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених ч. 14 ст. 71 Закону.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог п. 7 розд. І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Таким чином, законом передбачено, що штраф за невиконання рішення суду, накладений постановою державного виконавця, підлягає примусовому стягненню у межах виконавчого провадження, а оскарження постанови про накладення штрафу, у т.ч. з підстав неправильного визначення розміру такого штрафу, відбувається в порядку, визначеному Законом.

Згідно наявних у матеріалах справ Звітів про здійснені відрахування та виплати, з серпня 2017 року по липень 2022 року Департаментом патрульної поліції здійснювалось відрахування з грошового забезпечення ОСОБА_1 на виконання постанови від 02.06.2017 року.

Однак, починаючи з серпня 2022 року, як вбачається з Розрахунку заборгованості від 19.07.2023 року, Департамент патрульної поліції самостійно змінив порядок стягнення суми боргу та розмір відрахувань.

З матеріалів справи вбачається, що замість присуджених аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, Департаментом відраховувались аліменти у розмірі 1/4 частини, у зв`язку із чим, протягом всього часу виконавчого провадження та служби апелянта у поліції, виникла заборгованість у розмірі 53957,93 грн.

Колегія суддів приймає до уваги, що боржнику достеменно відомий розмір заробітної плати, яку він отримує, а також відомо про судове рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.01.2017 року, яким було збільшено розмір аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частині від доходу ОСОБА_1 . Коли роботодавець боржника нібито за власною ініціативою зменшив суму відрахування із заробітної плати, ОСОБА_1 не звернувся до керівництва із вимогою про приведення розміру відрахувань у відповідності до судового рішення. Доказів того, що скаржник ініціював перевірку на підприємстві, за наслідком якої винні особи були притягнути до відповідальності, матеріали справи не містять. Відтак, суд не може визнати поведінку ОСОБА_1 добросовісною.

Вказані обставини у повному обсязі спростовують доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність вини у діях посадових осіб Департаменту патрульної поліції, у якому працював скаржник, які самостійно змінили розмір нарахування аліментів.

Державний виконавець, з`ясовуючи підстави виникнення заборгованості зі сплати аліментів, прийняв до уваги вказані обставини, та постановив законну постанову про накладення на боржника штраф у розмірі 20% від суми заборгованості, що складає 26446,05 грн., яка відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження»

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , однак зазначає, що правовою підставою для відмови є обставини, викладені у редакції цієї постанови.

Відтак, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.01.2024 року підлягає зміні, із викладенням її мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

В іншій частині судове рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 23 січня 2024 року - змінити, викласти її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті судове рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 08 жовтня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе