ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 жовтня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1981/25

Головуючий у першій інстанції Деркач О. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1468/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Третя особа: Бахмацький районний відділ державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на навчання (суддя Деркач О.Г.), ухвалене у м. Чернігів, повний текст рішення складено 13 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 74387,69 грн та додаткових витрат на навчання сина в розмірі 27000 грн. Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому був розірваний у судовому порядку. Від шлюбу позивач та відповідач мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 04 лютого 2009 року, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. На виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчий лист №2-544/09 від 04 лютого 2009 року, який наразі знаходиться у провадженні Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Вище зазначене рішення суду більше 10 років не виконувалось і лише з 2021 року з доходу боржника почали стягуватись аліменти в примусовому порядку, але не в повному обсязі. За період з 16 грудня 2008 року по 31 січня 2025 року виникла заборгованість, яка станом на 10 лютого 2025 року становить 74387,69 грн. Позивач вказує, що у неї виникло право на стягнення пені за несвоєчасне виконання аліментних зобов`язань, розмір якої обраховано її представником виходячи з приписів ч.1 ст. 196 СК України та визначено у розмірі, яка дорівнює розміру заборгованості. ОСОБА_1 проживає разом з сином, який навчається на ІІ курсі у ВНЗ «Київська академія прикладних мистецтв», термін навчання з 01 вересня 2023 року по червень 2027 року, розмір оплати за один семестр становить 17500,00 грн, але семестрова оплата може бути збільшена. За перший та другий семестр оплата становить 17500 грн, наступні 19500,00 грн. Син сторін навчається на денній формі та не має можливості влаштуватися на роботу та отримувати заробітну плату, тому кошти за навчання сплачує позивачка. Окрім коштів на харчування, одяг, ліки, ОСОБА_3 необхідно придбати підручники, додаткові матеріали, канцелярське приладдя для навчання тощо. Відповідач не надає матеріальної допомоги та утримання сина, не приймає участі у додаткових витратах на його утримання, хоча може надавати таку допомогу.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 червня 2025 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на навчання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 27000 грн за оплату навчання у Вищому навчальному закладі «Київська академія прикладних мистецтв»; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів суд першої інстанції виходив з недоведеності цих вимог виходячи з того, що звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалась на розрахунок заборгованості зі сплати аліментів складений Бахмацьким районним відділом державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який в подальшому було оскаржено відповідачем у судовому порядку та постановою Чернігівського апеляційного суду від 27 травня 2025 року у справі №751/1666/25 встановлено неправомірність дій державного виконавця при складанні розрахунку заборгованості по аліментах за період з 2017-2020 року, що впливає як на сукупний розмір заборгованості станом на січень 2025 року, так і на розмір нарахованої та заявленої до стягнення пені. Іншого розрахунку неустойки (пені) суду не представлено. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання сина, суд врахував, що відповідач є здоровим чоловіком працездатного віку, працює, щомісячно отримує заробітну плату, тому має можливість сплачувати додаткові витрати на спільного із позивачкою сина. Доказів на спростування зазначеного ним не надано. Наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, не є безумовною підставою звільнення останнього від участі у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, дана обставина може бути лише врахована судом при визначенні розміру таких витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 червня 2025 року в частині стягнення додаткових витрат на навчання ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення в цій частині вимог про їх задоволення. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не мотивував, чому наявність у відповідача інших двох неповнолітніх дітей не є підставою для відмови в позові або зменшення витрат на навчання. Судом І інстанції не враховано, що рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 18 березня 2024 року, яке набрало законної сили 18 квітня 2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання на період навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 11 лютого 2025 року і до закінчення строку навчання 30 червня 2027 включно. У випадках коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею 23 років, правила статті 185 СК України не застосовуються, ці відносини регулюються ст. 199 СК України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, а оскаржуване рішення без змін. ОСОБА_1 вказує, що наявність дітей від інших шлюбів не звільняє відповідача від обов`язку надавати матеріальну допомогу на розвиток свого сина. Матеріали справи не містять доказів утримання інших дітей відповідачем. ОСОБА_2 при розгляді справи у суді першої інстанції ні у своєму відзиві, ні у будь-якій процесуальній заяві не звертав увагу та не надавав рішення Новозаводського районного суду від 18.03.2025. У спірних правовідносинах норми глави 16 СК України не можуть бути застосовані, оскільки кошти стягуються за період навчання ОСОБА_3 (на момент укладення договору і здійснення оплати син ще був неповнолітнім), а тому витрати на навчання в Вищому навчальному закладі «Київська Академія прикладних мистецтв» відносяться до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини. Відповідачу було достеменно відомо, що його син з вересня 2023 року навчається у вищевказаному навчальному закладі і оплату за навчання повністю здійснюється позивачкою, але жодних заперечень ним не надавалось, тобто, батько погодився за замовчуванням.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на навчання сина, то відповідно рішення суду переглядається апеляційним судом тільки в цій частині.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

По справі встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04 лютого 2009 року Новозаводським районним судом м.Чернігова було видано виконавчий лист у справі №2-544/09 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).

Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів за період з 2009 року по 2020 рік заборгованість становила 129295,04 грн (а.с. 14-19), а станом на січень 2025 становила 74387,69 грн (а.с.20).

22 березня 2021 року, 05 грудня 2024 року та 11 лютого 2025 начальником відділу Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції були винесені постанови про: звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, про арешт коштів боржника (а.с. 23-24, 29-32).

11 лютого 2025 року начальником відділу Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції була винесена постанова про накладення штрафу на ОСОБА_2 за заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік (а.с.27).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 27 травня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Новозаводського районного суду м.Чернігова від 13 березня 2025 року скасовано; скаргу ОСОБА_2 задоволено частково; зобов`язано державного виконавця Бахмацького відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснити перерахунок (розрахунок) аліментів за виконавчим листом №2-544/09, виданого 04 лютого 2009 року Новозаводським районним судом м.Чернігова за 2017-2020 роки; у задоволенні решти вимог відмовлено (а.с.73-80).

25 червня 2025 року ОСОБА_2 суду було надано розрахунок заборгованості за виконавчим провадженням №11484725 виконаного станом на 17 червня 2025 року, де сукупний розмір заборгованості на жовтень 2024 року становить 39232,23 грн (а.с.91-92).

Судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржується та судом апеляційної інстанціх не переглядається.

Син сторін є студентом ІІ курсу денної форми навчання Вищого навчального закладу «Київська Академія прикладних мистецтв», термін навчання з 01 вересня 2023 по червень 2027 року (а.с. 33).

Відповідно до Договору № ДСІЛ-23181 від 29.09.2023 року, який було укладено ОСОБА_3 та Вищим навчальним закладом «Київська Академія прикладних мистецтв», академія взяла на себе зобов`язання за рахунок коштів студента ОСОБА_3 здійснити підготовку за денною формою навчання за освітнім рівнем бакалавр за спеціальністю « Дизайн», а студент ОСОБА_3 своєчасно вносити оплату у розмірі та у терміни встановлені цим договором.

Пунктами 4.1 зазначеного вище договору сторони передбачили, що розмір оплати за один семест становить 17500 грн. За умови зміни у законодавстві України про визначення розміру оплати за навчання або зростання офіційно визначеного рівня інфляції за попередній календарний рік, перерахувати розмір оплати вказаної в п.4.1 Договору з першого числа місяця, що є наступним місяцем навчання, за який фактично оплачені освітні послуги, з урахуванням змін у законодавстві України або офіційно визначеного рівня інфляції.( а.с.34-37)

За період навчання сина з 1 вересня 2023 року по 31грудня 2024 року позивачкою згідно квитанцій від 30.08.2023 року, 18.08.2024 року сплачено за навчання сина по 17500 грн, а відповідно до квитанції від 15.08.2024 року сплачено 19000 грн.( а.с.38-40)

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Постанова Верховного Суду № 6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року стосується порядку стягнення додаткових витрат на утримання дитини, зокрема оплати за навчання та проживання. Суд зазначив, що такі витрати, як вартість навчання та проживання дитини, можуть бути стягнуті з одного з батьків у твердій грошовій сумі окремо від основних аліментів.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2025 року у справі №751/1386/25 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на його утримання на період його навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісчно, починаючи з 11 лютого 2025 року і до закінчення строку його навчання, до 30 червня 2027 року включно; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Позивачка ОСОБА_1 звертаючись до суду зазначала, що нею заявлені позовні вимоги про стягнення 1/2 вартості навчання сина у Вищому навчальному закладі «Київська Академія прикладних мистецтв», як додаткових витрат понесених позивачкою у період часу, коли син був неповнолітнім.

Так, дійсно сину сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось 18 років, кошти за його навчання, які позивач просить стягнути з відповідача як додаткові витрати були внесені нею в період часу з 30.08.2023 року по 15.08.2024 року.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину у розмірі 27000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що оплата позивачкою вартості навчання сина у Вищому навчальному закладі «Київська Академія прикладних мистецтв» підтверджено банківськими чеками, період проведення оплат яких позивачем суд взяв до уваги у межах позовних вимог згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані витрати є додатковими витратами на дитину, викликані особливими обставинами, а саме розвитком здібностей дитини.

Отже доводи апеляційної скарги про те, що не підлягають до застосування норми ст.185 СК України до даних спірних правовідносин не заслуговують на увагу.

Аргументуючи свою апеляційну скаргу, апелянт зазначає про те, що судом першої інстанції не було враховано, наявність у відповідача двох неповнолітніх дітей та рішення Новозаводського районного суду від 18.03.2024 року, яким з нього на утримання повнолітнього сина, на час його навчання, були стягнуті аліменти.

У постанові Верховного суду від 14.01.2019 року у справі № 751/4312/16-ц вказано, що «вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 65,66).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 04.02.2009 року ухваленого у справі №2-544/09 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини.

Судом апеляційної інстанції з Державного реєстру фізичних осіб платників податків отримано інформацію про доходи відповідача та позивачки по справі.

В зв`язку з наведеним, враховуючи положення ч.1 ст.185 СК України, а також позицію сторін у справі, наявність судового рішення про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, наявність у відповідача на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також враховуючи матеріальний стан відповідача та позивачки, колегія суддів вважає, що розмір додаткових витрат визначений до стягнення судом першої інстанції підлягає зменшенню з 27000 грн до 18000 грн.

Заперечення позивачки проти такого зменшення з посиланням на те, що матеріали справи не містять доказів утримання двох неповнолітніх дітей відповідачем, не заслуговують на увагу суду, оскільки в силу приписів ст. 180 СК України такий обов`язок передбачений в силу закону.

Доводи апеляційної скарги щодо не обізнаності ОСОБА_2 про необхідність навчання та здобуття освіти у вищому навчальному закладі, суд не приймає до уваги, оскільки навчання дитини у навчальному закладі є розвитком здібностей необхідних для сина та відбувається виключно в його інтересах. Факт витрачання коштів на навчання сина підтверджений належними та допустимими доказами.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення в частині визначеного до стягнення розміру додаткових витрат зміні.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог ОСОБА_1 на суму 18000 грн ( тобто на 66.6 %, слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору, зменшивши суму з 1211 грн до 806.52 грн.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, то відповідно за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України ОСОБА_2 необхідно компенсувати 485.44 грн за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково .

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 червня 2025 року в частині визначеного до стягненя з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 розміру додаткових витрат на навчання повнолітнього сина та судового збору змінити, зменшивши розмір визначеної до стягнення суми додаткових витрат з 27000 грн до 18000 грн та судового збору з 1211 грн до 806.52 грн

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України ОСОБА_2 485.44 грн за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: