Суддя Баронін Д. Б.
Справа № 644/8469/25
Провадження № 2-о/644/217/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 р. м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Кузьміної Ю.С.,

представниці заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини, за участю Харківської міської ради в якості заінтересованої особи, -

ВСТАНОВИВ:

1.Позиції сторін, процесуальні дії

1.1. ОСОБА_2 звернулася до Індустріального районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту прийняття спадщини.

В обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . 11.06.2025 вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері. Постановою приватного нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва з підстав того, що заявниця не надала документів, які підтверджують факт прийняття спадщини.

Заявниця вказує, що вона є спадкоємицею першої черги за законом, інші спадкоємці відсутні. На день смерті спадкодавиці на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що вона користувалася квартирою, робила ремонт протягом червня-липня 2025 року, проживала з матір`ю, сплачувала комунальні послуги, володіла побутовими речами у квартирі, вона вважає, що прийняла спадщину після смерті матері, хоча і були вони зареєстровані за різними адресами. До дня смерті матері заявниця піклувалася про неї, проживала разом зі спадкодавцем. Вона вважає, що прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Заявниця просить встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

1.2. В судовому засіданні представниця заявниці заяву підтримала у повному обсязі. Додатково пояснила, що спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , окрім заявниці, більше немає.

Представниця заінтересованої особи Харківської міської ради у судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Під час допиту в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що воно є знайомою ОСОБА_2 та знає, що вона є донькою ОСОБА_3 . Вона з ними знайома, оскільки більше 10 років тому проживала протягом одного року в квартирі АДРЕСА_2 , а заявниця та її мати проживали у квартирі АДРЕСА_3 . Вона, ОСОБА_4 , іноді заходила до них в гості, в тому числі востаннє заходила у лютому 2024 року. Двері у лютому 2024 року їй відкрила ОСОБА_5 , було видно, що вона там живе. В квартирі на той час також жила мати ОСОБА_5 , більше ніхто в квартирі не жив. У ОСОБА_6 дітей, крім ОСОБА_5 , більше не було, про її чоловіка вона, ОСОБА_4 , ніколи не чула. Вона, ОСОБА_4 , вважає, що заявниця ОСОБА_7 проживала зі своєю матір`ю станом на день її смерті, оскільки в лютому 2024 року вони все ще жили разом.

2.Обставини справи, зміст правовідносин

2.1. Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 15.03.1989, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено відповідний актовий запис № 2098. Батьком записаний ОСОБА_8 , матір`ю ОСОБА_3 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав від 23.11.2023 ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності у розмірі 1/3 частини належить квартира за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі договору дарування від 01.04.2000.

2.2. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 13.03.2024, ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 69 років в м. Харків.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81490645 від 11.06.2025, виданого приватним нотаріусом Мангушевою О.С., 11.06.2025 зареєстровано спадкову справу №74194025 після смерті ОСОБА_3 .

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №81/02-31 від 11.06.2025, виданої приватним нотаріусом Мангушевою О., немає підстав видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , оскільки спадкоємцем ОСОБА_2 не надано документів, підтверджуючих факт прийняття спадщини.

3. Релевантні джерела права

3.1. Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

З ч. 1 ст. 293 ЦПК України вбачається, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

3.2. Згідно з ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

3.3. У статті 80 ЦПК України вказано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

3.4. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 вказано, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 461/7330/15-ц.

4. Оцінка доказів та аргументів сторін

4.1. Перш за все суд зазначає, що заявниця довела, що вона є донькою померлої ОСОБА_3 . У зв`язку із цим заявниця може бути спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_3 в разі прийняття спадщини.

У заяві про встановлення факту прийняття спадщини заявниця посилається на те, що квартира перейшла в її володіння і вона фактично прийняла спадщину. Заявниця також вказує, що проживала разом зі спадкодавицею.

На підтвердження факту проживання заявниці зі спадкодавицею до часу її смерті до суду було надано лише один доказ показання свідка ОСОБА_4 . При цьому вказаний свідок назвала себе знайомою заявниці ОСОБА_2 та вказала, що іноді бувала в гостях у заявниці та її матері, востаннє в лютому 2024 року.

Жоден інший доказ, які до суду надала заявниця та її представниця, не доводять факту проживання заявниці з її матір`ю до часу смерті матері заявниці. Зокрема, чеки, які надала представниця заявниці, не підтверджують факту проживання заявниці у певному місці, а лише підтверджують, що невказана у чеках особа купила у певних магазинах певні товари. Чек про оплату водопостачання та водовідведення також не містить вказівки на те, хто оплатив ці послуги та за якою адресою. Квитанція про оплату аналізу крові ОСОБА_3 не містить вказівки на її адресу проживання.

З урахуванням приписів статті 80 ЦПК України суд вважає, що заявниця та її представниця не надали достатніх доказів на підтвердження того, що заявниця проживала зі своєю матір`ю до часу її смерті. На думку суду, в разі, якщо заявниця дійсно проживала зі своєю матір`ю протягом тривалого періоду часу, то на підтвердження такого факту заявниця або її представниця могли б заявити клопотання про допит декількох свідків, або ж надати документальні докази такого проживання (відеозаписи, фотографії, чеки про оплату заявницею комунальних послуг за певною адресою тощо). Проте, достатніх доказів до суду надано не було.

4.2. Суд також звертає увагу на спосіб захисту прав заявниці, який вказаний у заяві. Зокрема, заявниця просить суд встановити факт прийняття нею спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 .

Виходячи зі змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 та постанови Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 461/7330/15-ц, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Вказані висновки Верховного Суду підтверджують нормами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, з яких видно, що спадкоємець має надати нотаріусу докази постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, після чого в силу вимог закону він вважається таким, що прийняв спадщину. Тобто, суд не повинен та не може встановлювати факт прийняття спадщини згідно із нормами ЦК України, оскільки прийняття спадщини є не фактом, а законним наслідком певного факту, зокрема факту проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, заявницею обрано невірний спосіб захисту своїх прав.

Посилання заявниці на постанову Пленуму ВСУ від 31.03.1995 є неспроможними, оскільки вказана постанова була прийнята в той час, коли ще діяв Цивільний кодекс УРСР, який в інший спосіб регулював спадкові правовідносини. З часу набрання чинності Цивільним кодексом України (1 січня 2004 року) законодавче регулювання спадкових правовідносин, а також практика Верховного Суду зазнали суттєвих змін.

4.3. В підсумку суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини. Разом з тим, така відмова не позбавляє заявницю права звернутися до суду із заявою, в якій буде обрано належний спосіб захисту прав заявниці.

5. Розподіл судових витрат, вирішення інших процесуальних питань

5.1. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає, що судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Денис БАРОНІН