Номер провадження: 22-ц/813/5894/25
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

18 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, а саме збільшити стягнення аліментів до 9 000 грн на кожну дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04 вересня 2009 року було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Від шлюбу у позивачки та відповідача народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано.

09 червня 2022 року Приморським районним судом міста Одеси винесено судовий наказ про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки всіх доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини, щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Станом на листопад 2024 року виплати згідно з судового наказу становлять 3527,33 грн на обох дітей по 1/3 від середньої зарплати по регіону, яка згідно з статистики не змінювалась з грудня 2021 року.

Підставою для звернення до суду є збільшення потреб спільних дітей за віком та відвідування ними різних гуртків, відповідач додаткових коштів на утримання дітей не надає. Крім того, позивачка при стягненні аліментів в частці від усіх доходів розраховувала на значно більшу суму аліментів, так як до розірвання шлюбу відповідач мав високий дохід. У сумі витрати на обох дітей щомісячно фактично становлять приблизно 40 000 грн. Доходів позивачки у розмірі 30 000 грн щомісячно не вистачає на повноцінне утримання дітей, а тому вважає, що розмір аліментів підлягає збільшенню до 9 000 грн. в місяць на кожну дитину.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

23 січня 2025 року представник ОСОБА_2 адвокат Димовчі М.І. через систему «Електронний суд» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовом погоджується частково, та просив суд збільшити розмір аліментів до 8 000,00 грн. щомісяця, по 4 000,00 грн на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування відзиву зазначено, що з позовними вимогами відповідач погоджується частково, з наступних підстав. З часу стягнення аліментів на підставі судового наказу від 09.06.2022 у справі №522/5353/22 до часу подання позивачкою позову про збільшення аліментів від 18.12.2024, минуло 2,5 роки, і за цей період часу, позивачка вважала достатнім розмір аліментів на утримання дітей і жодних претензій не пред`являла. Відповідач добросовісно виконує судовий наказ про стягнення з нього аліментів, що підтверджується наданим позивачкою розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданого державним виконавцем Білгород-Дністровського районного відділу ДВС Орловою В.Р., у виконавчому провадженню №69238134, з якого вбачається переплата аліментів в розмірі 3 768,98 грн. Позивачка не довеласуду достатній рівень доходу відповідача, що може підтверджуватися придбання відповідачем майна, отримання доходів від господарської діяльності, приховування доходів, заробітку тощо. Всі доводи позивачки в цій частині, на думку відповідача, є лише уявленням позивачки. Також зазначає, що він здійснює догляд за своєю хворою матір`ю ОСОБА_6 , якій виповнилося 74 років, з хронічними хворобами, яка потребує значних витрат на її лікування та оперування. Саме врахування судом матеріального становища платника аліментів є важливим чинником при визначенні розміру аліментів. Відповідач як батько дітей, наразі спроможний виплачувати аліменти на утримання дітей в сумі 8 000 грн щомісяця, тобто по 4000 грн кожній дитині.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 гривень з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з дня набрання судового рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Збільшено розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5 000 гривень з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з дня набрання судового рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В іншій частині позову відмовлено. Стягнено зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване судове рішення змінити та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що:

1)суд не зазначив чому саме така сума буде достатньою для повноцінного забезпечення фізичного, духовного та інтелектуального розвитку дітей, хоча й вірно встановив, що її щомісячні витрати на дітей становлять, приблизно, 40 000,00 грн. на місяць, без урахування додаткових витрат на розваги та щоденні витрати дітей та на оплату комунальних послуг;

2)судом першої інстанції неправильно оцінені фактичні обставини справи і докази, наявні в матеріалах справи.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 04 вересня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міністерства юстиції, актовий запис № 748, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу у сторін народились діти: - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 08.05.2014 року, актовий запис № 4415 (а.с. 5) та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 15.06.2018 року, актовий запис № 411 (а.с. 9). Діти проживають з позивачкою.

Приморським районним судом м. Одеси 09 червня 2022 року видано судовий наказ, згідно якого наказано стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 всіх доходів щомісячно, але не більше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 06.05.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 та продовжувати стягувати аліменти на утримання молодшої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 . (справа № 522/5353/22). (а.с. 12).

Згідно з ч. 1 ст. 172 ЦПК України судовий наказ набрав законної сили 09.06.2022 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2022 року у справі №522/3349/22 позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб укладений 04 вересня 2009 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрований Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, запис № 748. (а.с. 10-11)

Рішення набрало законної сили 16.08.2022 року.

18 грудня 2024 року позивачка звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про збільшення розміру аліментів.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У даному випадку предметом позовних вимог є збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Білгород-Дністровським відділом державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), щодо примусового виконання виконавчого № 522/5353/22 від 09.06.2022 року (ВП № 69238134) станом на 31.10.2024 року наявна переплата зі сплати аліментів у розмірі 3 768,98 грн. (а.с. 13-14)

Підставами даного позову зазначено фактичну неможливість позивачки забезпечити належний рівень утримання дітей з урахуванням їх віку на 3 527,33 грн. та її доходів, тобто що встановлений раніше розмір аліментів став об`єктивно недостатнім для належного забезпечення дітей відповідного віку. Крім того відповідач, на думку позивачки, приховує свої реальні доходи.

Згідно із позовних вимог позивачка має дохід у розмірі 30 000 грн. щомісячно.

Також позивачка вимоги обґрунтовує тим, що:

Витрати на ОСОБА_7 в місяць:

- Заняття з плавання, вже протягом двох років (басейн за рекомендаціями лікаря, так як має захворювання хребта) вартість 2 300 грн. місячний абонемент;

- Заняття з англійської мови двічі на тиждень 3 600 грн. за місяць (450 грн./заняття)

- Гра на фортепіано 1 200 грн. за місяць;

- Сольфеджіо та театральне мистецтво;

- Школа усного рахунку «Соробан» - 2 000 грн за місяць (1 700+300 зошит);

- Фонд класу та фонд ліцею - благодійні внески 700 грн. щомісячно;

- Одяг та канцтовари по необхідності - у середньому близько 2 000 грн. на 1 місяць.

Усього близько 11 800 грн.

Витрати на Звягінцева Нікіту в місяць:

- Заняття з плавання (за рекомендаціями лікаря) 6 000 грн абонемент річний на відвідування басейну, окремо оплата за кожне заняття 280 грн.

- Спортивна секція з самбо 1 000 грн. на місяць;

- Гра на фортепіано 1 200 грн в місяць;

- Фонд класу - благодійний внесок - 500 грн та на потреби школи на рік 1 200 грн;

- Одяг, канцтовари, іграшки - у середньому близько 2 000 грн на 1 місяць.

Усього близько 5 960 грн.

На збалансоване харчування для синів (з врахуванням потреб зростаючого організму підлітку) позивачка витрачає близько 8 000 грн на місяць.

Зазначені витрати зі сторони позивачки підтверджуються наданими нею доказами, а саме довідками, платіжними інструкціями, виписками, листами відвідувань (а.с. 15-51)

Щодо витрат позивачки на бензин у розмірі 6 000 грн щомісячно (а.с. 53-54) суд першої інстанції правильно зауважив наступне: такі витрати не передбачено законодавством, як підстава для збільшення розміру аліментів на дітей, оскільки це воля одного з батьків яким чином діти відвідують школу та гуртки.

Щодо витрат позивачки на сплату комунальних послуг суд першої інстанції правильно зазначив, що така підстава не є обґрунтованою, оскільки такі витрати відносяться до комунальних витрат, які розраховуються, як правило, виходячи з загальної площі квартири та показів лічильників.

Також зазначає, що ОСОБА_2 на праві власності належить наступне майно:

- квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м. (відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 104126638 від 17.11.2017 року) (а.с. 72);

- земельна ділянка № НОМЕР_4 загальною площею 0,1027 га, кадастровий номер :02:001:2181, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (відповідно до копії договору купівлі-проваджу від 31.10.2018 року (а.с. 73-74) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 143479339 від 31.10.2018 року) (а.с. 75);

- земельна ділянка № НОМЕР_5 , масив НОМЕР_6 , загальною площею 4,3434 га, кадастровий номер :01:001:0659, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с/р Петрівська (відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень № 126022050 від 01.06.2018 року) (а.с. 76-77);

- земельна ділянка № НОМЕР_7 загальною площею 0,1 га, кадастровий номер :02:001:2517, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (відповідно до копії договору купівлі-проваджу від 29.12.2021 року (а.с. 83-86);

- транспортний засіб Audi Q5, д.н.з. НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_9 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 09.09.2016 року серії НОМЕР_10 (а.с. 78).

При цьому суд першої інстанції правильно врахував, що між сторонами існує судовий спір з приводу поділу майна подружжя.

Крім того суд першої інстанції вмотивовано зауважив, що ОСОБА_2 у висновку органу опіки та піклування від 04.11.2024 року № 01-11/1793/1вих наголосив, що він є керівником ЧП «Сі Бріфіс» та ФГ «Єль Ферма», у зв`язку з війною його діяльність обмежена, але він має достатньо накопичених коштів для утримання своїх дітей та ведення господарства. (а.с. 87-94).

Проте доказів щодо отримання відповідачем відповідних доходів з цих підприємств суду не надано.

Позивачка вказувала, що на даний час з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 всіх доходів щомісячно, але не більше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак у зв`язку з підвищенням вартості життя та збільшенням потреб дітей наявні підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дітей до 9 000 грн. на кожного.

Відповідач вказував, що на його забезпечені знаходиться хвора та літня мати (75 років), яка потребує лікування, має борги. Між тим не має заборгованості по аліментам, а навіть є переплата, він по можливості дітям привозить продукти та кошти. Однак він вже протягом 3 років не бачить дітей, бо позивачка йому у цьому перешкоджає. Відповідач все також хоче приймати участь у житті дітей, купувати їм речі, водити в кіно, гуляти з ними, як робив раніше. Він не працює, оскільки у матері починається деменція та вона не може самостійно переміщатися та у лютому 2025 року мати перебувала у лікарні та їй потрібна операція, однак коштів на це в нього не має. Мати отримує пенсію у розмірі 2 500 грн. Відповідач у судовому засіданні погодився на збільшення аліментів до 4 000 грн.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину становить не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Верховна Рада України 19.11.2024 року прийняла Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення. Для дітей віком від 6 до 18 років - 3 196 гривень.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, саме у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів або з інших підстав один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Рішення суду повинно бути справедливим , враховуючи інтереси дитини.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Суд першої інстанції правильно врахував, що вік дітей збільшується, їх потреби також об`єктивно зростають, подорожчав рівень забезпечення життя самих дітей, тобто потреби (соціальні) дітей на їх утриманні і належному вихованні об`єктивно зростають, обумовлений необхідним належним рівнем матеріального забезпечення.

Враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дітей, визнання відповідачем вимог в частині сплати аліментів у розмірі 4 000 грн, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Конвенції про права дитини, Конституції України, СК України, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», надаючи відповідь на основне правове питання у розглядуваній справі, суд дійшов висновку, що збільшення необхідних потреб дітей в силу їх віку та отриманням аліментів від батька у розмірі 1 763,66 грн на кожну дитину є вкрай недостатнім, є належною підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на їх утримання та потребує збільшення розміру аліментів.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов з підстав наявності інших підстав (ст. 192 СК України) є обґрунтованим, а тому вважав можливим збільшити розмір аліментів до 5 000 грн. на кожну дитину.

З урахуванням вищевикладеного суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що стаття 185 СК України визначає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 в обґрунтування необхідності збільшення розміру аліментів, зокрема, але не виключно, зазначає, що діти відвідують гуртки, спортивні секції та додаткові заняття, що відноситься до категорії додаткових витрат у розумінні статті 185 СК України.

Таким чином, позивач має право на звернення до суду із відповідною позовною заявою.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Одночасно апеляційний суд зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства та на законність судового рішення.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева