Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Кокітко І.В.

-

з участю:

представника позивача адвоката Кушнірчука В.М.,

представників відповідача адвоката Матуса Т.А., Гандзоли П.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» про стягнення заробітної плати за період 01 січня 2018 року по 29 лютого 2024 року в сумі 398 236,00 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період 01 березня 2024 року по 05 червня 2024 року в сумі 31 304,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно наказу №196 від 03 квітня 2017 рокe він прийнятий на роботу на посаду охоронця в Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» з 04 квітня 2017 року.

29 лютого 2024 року ним подано заяву до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» про звільнення з роботи за власним бажанням.

01 березня 2024 року подав заяву про видачу копії наказу про звільнення та проведення розрахунку, а також внесення відповідного запису про звільнення до трудової книжки.

По даний час його не звільнено та не проведено розрахунку, а тому просить позов задовольнити.

02 липня 2024 року ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_2 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2025 року матеріали вказаної цивільної справи передано на розгляд судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцької І.М, згідно розпорядження керівника апарату № 86 від 26 лютого 2025 року, у зв`язку із звільненням судді з посади.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2025 року цивільну справо прийнято до свого провадження.

Відповідач подав відзив на позов. Вказує, що позивач не перебував з відповідачем у будь-яких трудових відносинах.

Повідомлення про прийняття працівника ОСОБА_1 на роботу, яке було доставлено до Тернопільського ОДПУ ГУ ДФС Тернопільської області, датоване 04.04.2017 року, підписане ОСОБА_3 , який з 26.02.2017 року був звільнений з посади голови Правління ОГК «Східний-Тернопіль» у відповідності до рішення зборів Кооперативу та бухгалтером ОСОБА_4 , яка була звільнена з посади бухгалтера ОГК «Східний-Тернопіль». У своєму пояснені від 17.06.2024 року ОСОБА_4 пояснила, що станом на 04.04.2017 вона не перебувала в трудових відносинах з кооперативом, та відповідно, не могла підписувати будь-які документи електронним підписом. Також ОСОБА_4 повідомила, що усі документи, в тому числі свій електронний підпис, передала новому керівництву Кооперативу ще 15.03.2017.

Подання про нібито прийняття на роботу позивача 04.04.2017 за підписами директора та бухгалтера, які були звільненими, містить ознаки підробки та, ймовірно, вчинене діючим на той час директором Кооперативу та рідним братом позивача - ОСОБА_5 .

Іншим доказом того, що ОСОБА_5 свідомо приховував факт фіктивного влаштування ОСОБА_1 на роботу очолюваного ним Кооперативу, є те, що в журналі обліку трудових книжок, який заведений в ОК «Східний-Тернопіль» у 2007 році, і ведеться по теперішній час, є запис за №21 Про приймання/видачу трудових книжок, однак запису про здачу або видачу трудової книжки ОСОБА_1 - немає.

Окрім того, в кооперативі відсутня будь-яка документація щодо ОСОБА_1 : трудова книжка або її копія; наказ про призначення на роботу; наказ про звільнення з роботи; особова картка працівника; табель обліку робочого часу; трудовий договір; посадові обов?язки працівника. Відсутні будь-які документи, які б підтверджували існування такого працівника та його трудовий зв?язок з відповідачем.

В податкових розрахунках сум доходу, поданих за час правління Кооперативом ОСОБА_5 , нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ОК «Східний-Тернопіль» за 2, 3, 4 квартали 2017 року, за порядковим №4 ІПН ( ОСОБА_1 ) в графі 6 та 7 відсутні дані про прийняття на роботу та відповідно відсутні дані про звільнення.

У всіх податкових розрахунках, як керівника зазначено ОСОБА_5 , хоча ІПН НОМЕР_1 проставлено - невідомої особи, як керівника і головного бухгалтера.

Підтвердження факту незаконного нарахування заробітної плати ОСОБА_1 , колишнім головою ОСОБА_5 , є виплата фіксованих сум у відповідності до таблиць №6 Тернопільського ОДПУ ГУ ДФС (квітень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад - 3200 грн; травень -4800 грн), хоча робота сторожа здійснюється у відповідності до: табелю обліку робочого часу; робота у нічний час (ст. 108 КЗпП); святкові дні (ст. 107 КЗпП) і в кожному місяці залежить від фактично відпрацьованого часу. В ОГК «Східний-Тернопіль», щоденно ведуться табелі обліку робочого часу, в яких жодного разу не згадується ОСОБА_1 . Однак, з невідомих причин, з січня 2018 року ОГК «Східний-Тернопіль», під керівництвом ОСОБА_5 ,а не здійснював нарахування заробітної плати ОСОБА_1 . Окрім того, як встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.10.2024 у справі №607/11065/22, ОСОБА_5 не виконав рішення зборів ОГК «Східний-Тернопіль» та не передав у встановленому порядку всю службову, бухгалтерську та кадрову документацію за період з 26 лютого 2017 року по 31 березня 2018 рік, у тому числі печатку Кооперативу, оскільки вважав себе діючим директором кооперативу.

Більше того, відповідно до п. 10.2 Статуту ОГК «Східний-Тернопіль» затвердженого 19.03.2017 року (під час головування ОСОБА_5 ), до обов?язків Правління Кооперативу входить: приймання робітників та службовців для обслуговування гаражного кооперативу та звільнення їх з роботи. Додатково члени Правління зазначили, що у 2017-2018 роках, за час перебування на посаді голови кооперативу ОСОБА_5 питання працевлаштування ОСОБА_1 на обговорення Правління жодного разу не виносив.

Також відповідач вважає, що докази, які свідчать про порушення строків виплати заробітної плати, розмір заробітної плати та її заборгованість за спірний період року відсутні.

Позивач подав відповідь на відзив. Вказує, що доводи відповідача базуються на припущеннях та є необґрунтованими. Вказує, що він працював у відповідача на посаді охоронця з 04 квітня 2017 року, що підтверджується копією заяви позивача про прийом на роботу та копією наказу №196 від 03 квітня 2017 року. До його посадових обов?язків входило здійснення контролю осіб, які входили та виходили з території гаражного кооперативу, а також транспортних засобів, які в`їжджали та виїжджали з території кооперативу. Заробітну плату отримував готівкою у касі кооперативу, ставлячи підпис у відповідних відомостях про виплату заробітної плати.

11 лютого 2018 року нове керівництво кооперативу повідомило його про те, що він якийсь час не повинен виходити на роботу. З того часу він на роботу не виходив, наказ про звільнення йому не видавався, трудова книжка не поверталась, що свідчить про продовження трудових відносин.

В судовому засіданні представник позивача Кушнірчук В.М. позов підтримав та просив задовольнити.

Позивач був присутній у судовому засіданні 03 липня 2025 року та пояснив, що з квітня 2017 року по лютий 2018 року виконував обов`язки охоронця у відповідача, та за вказаний період йому виплачена зарплата, будь-яких майнових претензій не має. З лютого 2018 року він на роботу не виходив та будь-яких трудових обов`язків не виконував, здійснював догляд за хворою матір`ю. Вважає, що має право на виплату зарплати з лютого 2018 року, хоча він і не виконував будь-якої роботи, оскільки трудові відносини тривали.

Представники відповідача адвокат Матус Т.А. та Гандзола П.П. щодо задоволення позову заперечили та просили відмовити у повному обсязі.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Наказом ГК «Східний Тернопіль» за №196 від 03 квітня 2017 року, позивача прийнято на роботу на посаду охоронця згідно заяви з 04 квітня 2017 року. Оплату праці проводити згідно штатного розкладу.

Згідно повідомлення ОГК «Східний Тернопіль» про прийняття працівника на роботу від 04 квітня 2017 року, повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_1 , дата наказу 03 квітня 2017 року, дата початку роботи 04 квітня 2017 року, подане за підписом ОСОБА_3 та головного бухгалтера ОСОБА_4 .

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перехованого) податку та військового збору станом на 15 лютого 2024 року та Форми ОК-5 ПФУ від 19 лютого 2024 року, ОСОБА_1 у 2-4 кварталі 2017 року отримував заробітну плату в ОГК «Східний-Тернопіль». Відомості про заробітну плату з 2018 року по даний час відсутні.

29 лютого 2024 року позивач подав заяву до обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» про звільнення з роботи за власним бажанням.

01 березня 2024 року позивач подав заяву про видачу копії наказу про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та провести розрахунок у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, а також внести належні записи про звільнення до трудової книжки.

Листом від 05 березня 2024 року ОГК «Східний-Тернопіль» повідомив позивача про те, що колишнім головою ОГК ОСОБА_5 не виконано рішення загальних зборів від 04 березня 2018 року, не передано службову та бухгалтерську документацію за період 26 лютого 2017 року по 31 березня 2018 року. В ОГК «Східний-Тернопіль» відсутні наступні документи: книга обліку наказів; заява про прийняття на роботу; наказ про призначення; трудова книжка; запис у журналі обліку трудових книжок, який ведеться з 2007 року; особова картка працівника; трудовий договір чи посадові обов`язки підписані позивачем; табель обліку робочого часу. Кооператив не має юридичних підстав задовольнити заяви та підтвердити факт перебування позивача у трудових відносинах з ОГК «Східний-Тернопіль».

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14 травня 2024 року слідує, що станом на 14.05.2024, згідно даних, що надійшли до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування у складі звітних відомостей поданих страхувальником ОГК «Східний-Тернопіль», застрахована особа ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , перебував у трудових відносинах та отримував дохід з квітня по грудень 2017 року. Єдиний соціальний внесок за даний період сплачено в повному обсязі. Відомості про дату початку та дату закінчення трудових відносин відсутні. Згідно поданих страхувальником ОГК «Східний-Тернопіль» звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування за період з січня 2018 року по березень 2024 року, інформація про застраховану особу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 відсутня.

Допитані в судовому заіданні свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які є членами кооперативу пояснили, що ніколи не бачили позивача на роботі при виконанні ним трудових обов`язків охоронця гаражного кооперативу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

За правилами ст. ст. 94, 95 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми; мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

В силу ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

За змістом ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Тобто, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку про наявність трудових відносин між позивачем ОСОБА_1 та Обслуговуючим кооперативом «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» починаючи з квітня 2017 року, що підтверджується наявними у справі доказами.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведений факт виконання ним трудових обов`язків у період з 01.01.2018 по 01.03.2024 та виконання ним роботи, яка б підлягала оплаті роботодавцем згідно умов трудового договору.

Будучи присутнім у судовому засіданні 03 липня 2025 року сам позивач визнав той факт, що протягом тривалого часу, а саме з лютого 2018 року він на роботу не виходив та будь-яких трудових обов`язків не виконував, здійснював догляд за хворою матір`ю.

Також пояснив, що за період коли він виходив на роботу до лютого 2018 року йому здійснено виплату зарплати, будь-яких претензій за даний період не має.

Позивачем не подано, а судом не здобуто будь-яких доказів на підтвердження позовних вимог, доказів про розмір отриманої заробітної плати, наявну заборгованість по заробітній платі, табелі обліку робочого часу тощо.

У зв`язку з цим суд вважає, що відсутні підстави для нарахування та виплати заробітної плати за вказаний період, оскільки відповідно до вимог частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу відповідно до трудового договору.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Таким чином, не доведення факту виконання позивачем трудових функцій у вказаний період свідчить про відсутність у нього права на отримання заробітної плати за цей час.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про недоведення факту заборгованості по заробітній платі, підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виплати зарплати не має.

Відповідно до вимог статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, не підлягають задоволенню судом.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене, у зв`язку з відмовою в позові судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив Східний-Тернопіль», адреса місцезнаходження - вул. Лесі Українки, 4 м. Тернопіль, код ЄДРПОУ -22604618.

Повне судове рішення складено 15 вересня 2025 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька