Номер провадження: 22-ц/813/2694/25
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи:позивач - ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3

на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року, ухвалене Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Куриленко О. М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який згодом збільшив та який мотивував тим, що 24 грудня 2023 року о 21:35 годині в м. Одеса по вул. Ак. Вільямса біля будинку № 60/1, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції та швидкості для руху, в результаті чого допустила зіткнення з належним позивачу ОСОБА_1 автомобілем Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 , який зазнав механічних ушкоджень з матеріальними збитками.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2024 по справі № 947/1682/24 відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до Висновку експерта № 24-1312 від 07.03.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 24.12.2023, складає 4248125 грн, вартість матеріальних збитків як власнику вказаного автомобіля, пошкодженого внаслідок ДТП 24.12.2023, складає 25920,65 грн.

Станом на дату звернення з позовною заявою позивачу не було виплачено жодних коштів ані страховою компанією відповідача, ані самою відповідачкою. Позивач стверджує, що неодноразово звертався до відповідача в порядку досудового врегулювання спору з проханням здійснити ремонт пошкодженого автомобіля або компенсувати витрати на ремонт. Однак, відповідач забажала вирішувати спір в судовому порядку.

У зв`язку з чим із посиланням на застосування до виниклих спірних правовідносин сторін вимог ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192, 625, 509 ЦК України просив суд стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди, яка складає 25 920,65 грн; суму відновлювального ремонту в розмірі - 42481,25 грн, судові витрати у розмірі 4 234,20 грн, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 6815,52 грн, витрати на надсилання поштових повідомлень про експертний огляд - 186,00 грн, 3 % річних у розмірі 376,68 грн та інфляційні втрати у розмірі 548,58 грн, які нараховує від дня визнання відповідачки винуватою у скоєнні передбаченого ст. 124 КУпАП адміністративного правопорушення 25.01.2024 на загальну суму заборгованості 68401,90 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн, судові витрати на проведення судово-психологічної експертизи щодо відшкодування моральної шкоди 16900 грн, суму моральної шкоди, яку обґрунтовує пригніченим станом через ДТП, пошкодження його улюбленого автомобіля, від чого постраждали і члени його сім`ї, що призвело до розладу стосунків, тривалий час вимушено довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні, багато запланованих справ довелося відкласти, а від деяких відмовитися, погіршенням здоров`я через стрес, і таку шкоду оцінює з урахуванням висновку психологічної експертизи у розмірі 13 мінімальних заробітних плат, що становить 104000 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди, яка складає 25920,65 грн, суму відновлювального ремонту в розмірі 42481,25 грн, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 6815,52 грн, 186 грн, 3 % річних у розмірі 807,37 грн, інфляційні втрати у розмірі 1100,67 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн, судові витрати за проведення судово-психологічної експертизи щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 16 900 гривень, моральну шкоду у розмірі 104 000 гривень та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4234,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, стягнути судові витрати.

Доводами апеляційної скарги є те, що позов поданий до неналежного відповідача, належним відповідачем є ТДВ СК «Альфа-Гарант». ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа -Гарант» із заявою не звертався, виплата стразового відшкодування не проводилася.

Вказує, що стягнення суми матеріальної шкоди і суми відновлювального ремонту є фактично подвійним стягненням, що суперечить практиці Верховного Суду.

Щодо стягнення суми моральної шкоди, посилається на висновок постанови Верховного Суду від 02.06.2021 по справі № 591/6892/18, згідно якого розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, а також на постанову Верховного суду від 07.07.2021 по справі № 753/18972/16, в якій касаційний суд погодився з висновком суду щодо зменшення розміру відшкодування.

В заочному рішенні суду не міститься логічних та послідовних пояснень, яким чином сума 104 000 грн здатна поліпшити, полегшити моральні страждання, визначений розмір не співмірний завданій шкоді, не відповідає засадам розумності та справедливості.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги. Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Садаклієв І.І. апеляційну скаргу не визнали.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що не є перешкодою в розумінні ч. 2 ст. 372 ЦПК України для розгляду справи, зокрема третя особа ТДВ СК «Альфа-Гарант» повістку отримала 21.08.2025 20:12:01 в особистому кабінеті підсистеми (модуля) ЄСІТС Електронний суд, що підтверджується довідкою (а.с. 200 зв.).

Відповідно до ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта вказаної норми).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить транспортний засіб Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 , тип ТЗ легковий універсал, особливі відмітки: Дов.рах.мол-954351 09.07.2003 (а.с. 31).

24.12.2023 о 21:35 годині в м. Одеса по вул. Ак. Вільямса біля будинку № 60/1, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції та швидкості для руху, порушила п. 12.1 Правил дорожнього руху, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 .

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2024 по справі № 947/1682/24 відповідачку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема, що вона 24.12.2023 о 21:35 год. в м. Одеса по вул. Ак. Вільямса біля будинку № 60/1, керуючи автомобілем Nissan, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції та швидкості для руху, порушила вимоги п. 12.1. Правил дорожнього руху, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 13).

07 березня 2024 року позивач звернувся до ОНДІСЕ з заявою про залучення судового експерта для проведення транспортно-товарознавчого дослідження. На вирішення експертного дослідження було поставлено наступні питання: Яка вартість відновлювального ремонту автомобіля Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 24.12.2023 року? Яка вартість матеріальних збитків завданих ОСОБА_1 , як власнику автомобіля Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 24.12.2023?

Про проведення експертного дослідження позивачем було повідомлено ОСОБА_2 , ТОВ СК Альфа Гарант, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про вручення поштового відправлення від імені ОСОБА_1 (а.с. 18).

Відповідно до Висновку експерта № 24-1312 від 07.03.2024, вартість відновлювального ремонту автомобіля Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 пошкодженого внаслідок ДТП 24.12.2023, складає 42481,25 гривень. Вартість матеріальних збитків, завданих ОСОБА_1 як власнику автомобіля Jeep Grane Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 24.12.2023, складає 25 920,65 гривень (а.с. 21-37).

Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на час ДТП застрахована у ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ», представник якої Щербіна був присутній під час огляду автомобіля Jeep Grand Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 24.12.2023 року.

Також позивачем суду надано Виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого на ім`я ОСОБА_1 , який спостерігається сімейним лікарем, отримує постійну базисну терапію гіпотензивну, цукрознижувальну, та який 29.12.2023 звертався до сімейного лікаря зі скаргами на головний біль, запаморочення, підвищення глюкози у крові, зі слів погіршення самопочуття після нервового стресу 24.12.2023 у зв`язку з ДТП в 21:35; об`єктивно: свідомість ясна, емоційно лабілен, АТ 140/90, тони серця приглушені, ритмічні, 75/с, проби впевнені, поза стійка; отримав лікувальні та трудові рекомендації: режим праці та відпочинку, постійна базисна терапія продовжити, курсом заспокійливе, консультація психіатра (а.с. 39).

Згідно виписки з амбулаторної картки хворого ОСОБА_1 15.01.2024 оглянутий психіатром КНП «ООМЦПЗ» ААР у зв`язку з психотравмуючою ситуацією (24.12.2023): сусідка розбила його машину, після чого його психічний стан погіршився, д-з : розлад адаптації, пролонгована депресивна реакція, про що видано довідку від 26.03.2024 (а.с. 40).

Отже, спірні відносини між сторонами виникли з приводу відшкодування відповідачкою як винуватцем ДТП майнової та немайнової (моральної) шкоди, завданої пошкодженням в ДТП автомобіля позивача.

Задовольняючи повністю позовні вимоги ОСОБА_1 , суд виходив з обґрунтованості позовних вимог протягом розгляду справи, а також можливості розглянути справу в заочному порядку, оскільки представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення, а відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання, належно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, заяв і клопотань про відкладення слухання справи від неї не надходило.

Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини перша та четверта статті 23 ЦК України).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), що діяв станом на час вищезазначеної ДТП.

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У частині першій статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (див. Постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що: «Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».

Отже, касаційний суд сформував сталу практику та послідовно притримується її, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці.

У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження № 12-280гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення у майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною в зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.

Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)).

Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

У частині шостій статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

У справі, що переглядається: позивач просив стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди, яка складає 25 920,65 грн; суму відновлювального ремонту в розмірі - 42481,25 грн, судові витрати у розмірі 4 234,20 грн, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 6815,52 грн, витрати на надсилання поштових повідомлень про експертний огляд - 186,00 грн, 3 % річних у розмірі 376,68 грн та інфляційні втрати у розмірі 548,58 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн, судові витрати на проведення судово-психологічної експертизи щодо відшкодування моральної шкоди покласти на відповідача 16900 грн; суму моральної шкоди 104000 грн, посилаючись на те, що відповідачка є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування на загальнодоступному сайті МТСБУ підтверджено, що відповідальність власника: легковий автомобіль до 1600 кубічних сантиметрів; марка та модель NISSAN JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN (номер кузова, шасі, рами), НОМЕР_5 , станом на час ДТП 24.12.2023 була застрахована згідно полісу 216631663.

Постановою Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року № 109 встановлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Відповідно до статей 7, 15, 551 , 56 Закону України Про Національний банк України, статей 21, 27, 28 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, статті 36 Закону України Про страхування, статей 1, 9 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою перегляду розміру страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін Правління Національного банку України постановляє: 1. Затвердити розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою: 1) за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000 гривень на одного потерпілого; 2) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320 000 гривень на одного потерпілого.

Задовольняючи позов повністю, суд вищенаведеного не врахував та помилково виходив з права потерпілої особи відмовитися від свого права до страховика та одержавити повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. І в такому випадку, на думку суду, остання після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому.

Вказане не узгоджується із виниклими правовідносинами та нормами права, які їх регулюють.

Натомість, доводи апеляційної скарги відповідачки, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» є належним відповідачем (співвідповідачем, є слушними лише в частині вимог про відшкодування майнової шкоди в межах страхової суми).

Такою сумою є різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля Jeep Grane Cherokee, д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 24.12.2023, 42481,25 грн та вартістю матеріальних збитків, завданих власнику вказаного автомобіля, 25920,65 грн, та яка становить 16560,60 грн, оскільки доказів фактичного здійснення ремонту позивачем не надано (постанова Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі № 591/1861/22).

Слушними також є доводи апеляційної скарги про допущене судом неправильне застосування норм матеріального права, оскільки щодо правових підстав нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на розмір спричиненої шкоди, суд виходив з того, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Переглядаючи рішення суду в наведеній частині в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів виходить з того, що між сторонами договір про відшкодування шкоди не укладався, рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, яке не виконувалося відповідачкою, не ухвалювалось. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України, а саме інфляційних втрат у сумі 1100,74 грн та 3 % річних у сумі 807,37 грн, нарахованих на суму відновлюваного ремонту та матеріальну шкоду, визначену експертом.

Щодо доводу заявниці про неповідомлення її судом про дату, час і місце розгляду справи, то таке не заслуговує на увагу.

Як в заяві про перегляд заочного рішення, так і в апеляційній скарзі, відповідачка зазначає, що не була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, а тому вважає, що заочне рішення підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням норм процесуального права (а.с. 90, 139).

З матеріалів справи вбачається, що питання про проведення розгляду справи у заочному порядку вирішено в оскаржуваному рішенні, оскільки фіксування судового процесу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Тобто, за відсутності хоча б однієї із вищезазначених умов ухвалення заочного рішення у справі не допускається.

У заяві від 02.07.2024 представник позивача зазначив, що проти винесення заочного рішення сторона позивача не заперечує та просили розглянути справу за їх відсутності (а.с. 77).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2024 року за вказаним позовом відкрито провадження і, зокрема, визначено відповідачу строк 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі на подання відзиву на позовну заяву, доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення та документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (а.с. 45-46).

Відповідно до ст. 190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет.

Згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого поштового повідомлення щодо копії вказаної ухвали з додатками та призначене судове засідання на 27.05.2024 о 14-й наявна відмітка Укрпошти про те, що адресат за вказаною адресою відсутній (а.с. 52 зв).

Такою адресою є актуальна адреса відповідачки, яка зазначається нею і в заяві про перегляд заочного рішенні і в апеляційній скарзі: АДРЕСА_1 .

За ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, сповіщення відповідачці про дати та час судових засідань здійснювалося на 27.05.2024 та на 02.07.2024 на її адресу проживання шляхом надіслання судових повісток, які надійшла до районного суду без вручення із зазначенням причин невручення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Зазначені обставини вказують на те, що відповідачка була належним чином повідомлена судом першої інстанції про розгляд справи.

Зазначене, у своїй сукупності, свідчить про те, що судом першої інстанції дотримано процесуального порядку ухвалення заочного рішення та розглянуто справу за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, який заявляє про таке в апеляційному суді.

Відповідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За частинами 1 та 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи судом першої інстанції позивач поніс наступні судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4234,2 грн (а.с. 6-7), витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 6815,52 грн (а.с. 20), витрати про надсилання поштових повідомлень про експертний огляд у розмірі 186 грн (а.с. 17), витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн (а.с. 10), а також витрати за проведення судово-психологічної експертизи у розмірі 16900 грн (а.с. 64), тобто в загальному розмірі 32135,72 грн.

Розмір витрат на правову допомогу підтверджено позивачем належними та допустимим доказами у розумінні вимог ст. 77, 78 ЦПК України: договором № 23/1 про надання правової (правничої) допомоги від 24.02.2024, п. 3.1. якого визначено обов`язок клієнта сплатити адвокатському об`єднанню вартість юридичних послуг, що визначається в порядку та строки, визначені договором; Актом виконаних робіт від 24.02.2024, яким визначено надання послуг з підготовки позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди 4000 грн (а.с. 7-8, 11), відповідачкою не оспорюється, отже, підстав для зменшення суми такого у відповідності до вимог ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України по справі немає, оскільки обов`язок не співмірності витрат покладається на сторони, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

За подання апеляційної скарги відповідач сплати судовий збір у розмірі 6351,3 грн (а.с. 146).

Фактично позов задоволено на 24,21% від заявленої ціни позову, а отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному розмірі 7712,6 грн (32135,72 грн х 24,21 %), а з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги у розмірі 4827 грн (6351,3 грн х 75,79%).

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З огляду на це, шляхом взаємозарахування, з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2885,6 грн (7712,6 грн 4827 грн).

Щодо заяви про поворот виконання рішення.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника, можлива лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 зазначено, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягнутого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Первісною основою для повороту виконання є скасування рішення про присудження чи зобов`язання вчинити певну дію або утриматися від її вчинення, яке стало підставою для видачі виконавчого документа, котрий повністю або частково виконаний.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем (ч. 6 ст. 444 ЦПК України).

ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 , посилаючись на статтю 444 ЦПК України, просила здійснити поворот виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року при прийнятті постанови судом апеляційної інстанцій у цій справі.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

За матеріалами справи, на підставі заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.07.2024 позивачу 05.08.2024 видано та 12.08.2024 отримано виконавчий лист (а.с. 87).

До заяви про поворот виконання рішення додано також платіжні інструкції № 29760 від 19.08.2024 про перерахування Київським відділом Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного на користь ОСОБА_1 за ВП № 75810589 - 38580,62 грн (а.с. 158), платіжна інструкція № 29758 від 19.08.2024 про перерахування Київським відділом Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного на користь ОСОБА_1 за ВП № 75810589 - 69,00 грн (а.с. 159), платіжна інструкції № 29759 від 19.08.2024 про перерахування Київським відділом Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного на користь ОСОБА_1 за ВП № 75810589 - 3865,00 грн (а.с. 161), що загалом становить 42514,62 грн.

Сторони в суді апеляційної інстанції також визнали, що позивачем на виконання оскаржуваного рішення суду перераховано відповідачкою та отримано 42514,62 грн, тому така обставина у відповідності до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Оскільки позовні вимоги по теперішній справі задовольняються частково у сумі 16560,60 грн +2000 грн =18560,60 грн, то в порядку повороту виконання рішення з позивача на користь відповідачки належить: 42514,62-18560,60=23954,02 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 444 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 ) у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 16560,60 грн, у відшкодування моральної шкоди 2000 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 ) судові витрати у сумі 2885,60 грн.

Здійснити поворот виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 липня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди у сумі 23954,02 грн шляхом стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) 23954,02 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 10 жовтня 2025 року

Головуючий: М.В. Назарова

Судді: В.А. Коновалова

В.В. Кострицький