Справа №705/5998/24
2-др/705/3/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - суддя Душин О.В.,

секретар судового засідання Мухартова Р.О.;

за участю:

заявник не з`явився;

представник заявника не з`явився;

представника відповідача Деняк В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бухуна Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Бухуном Юрієм Володимировичем до Національного дендрологічного парку «Софіївка» Національної академії наук України про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувала цивільна справа № 705/5998/24 за позовом ОСОБА_1 до Національного дендрологічного парку «Софіївка» Національної академії наук України про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Справу розглянуто у спрощеному провадженні та 15.04.2025 судом прийнято рішення.

22.04.2025 на адресу суду надійшла письмова заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бухуна Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення, у якій просить:

- поновити ОСОБА_1 строк на подання до суду доказів понесених витрат на правову допомогу та прийняти дану заяву до розгляду.

- ухвалити додаткове рішення по справі № 705/5998/24 щодо розподілу судових витрат, яким стягнути Національного дендрологічного парку «Софіївка» Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу, в процесі судового розгляду справи № 705/5998/24 у розмірі 45 000,00 грн.

Рішенням судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І. від 15.04.2025 у справі № 705/5998/24 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково та постановлено:

- Стягнути з Національного дендрологічного парку «Софіївка» Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20.10.2023 по 14.08.2024 у розмірі 274 176 (двісті сімдесят чотири тисячі сто сімдесят шість) гривень 80 копійок, з утриманням із цієї суми передбачених законом податків і зборів.

- Стягнути з Національного дендрологічного парку «Софіївка» Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.08.2024 до дня подання позовної заяви у розмірі 70 466 (сімдесят тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 00 копійок, з утриманням із цієї суми передбачених законом податків і зборів.

- Стягнути з Національного дендрологічного парку «Софіївка» Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

- Стягнути з Національного дендрологічного парку «Софіївка» Національної академії наук України на користь держави судовий збір у розмірі 2741 (дві тисячі сімсот сорок одна) гривня 77 копійок.

- Стягнути з Національного дендрологічного парку «Софіївка» Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1614 (одна тисяча шістсот чотирнадцять) гривень 93 копійки.

Крім того, зазначає, що умови укладеного між адвокатом Бухуном Ю.В. та ОСОБА_1 договору про надання правничої допомоги вважаються виконаними і, станом на момент звернення з даною заявою про ухвалення додаткового рішення, Балабак О.А. виконав свої зобов`язання щодо сплати його послуг, на підтвердження чого суду надаються квитанції до прибуткового касового ордеру про здійснення оплати юридичних послуг та відповідний акт наданих юридичних послуг.

В заяві представник заявника зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданими сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В тексті заяв по суті спору сторона відповідача зробила заяву про те, що докази на підтвердження витрат будуть надані у передбачений законом строк.

В свою чергу, просить суд зауважити, що з огляду на умови договору про надання правничої допомоги, оплата юридичних послуг проводиться протягом 5 робочих днів з дня отримання постанови суду, що унеможливило подання до суду доказів понесених витрат раніше, у зв`язку з чим вважає за можливе та необхідне просити суд поновити строк на подання даної заяви та подання до суду доказів понесених судових витрат.

25.04.2025 року від представника відповідача Національного дендрологічного парку «Софіївка» Національної академії наук України Расторгуєва О.В. надійшли заперечення, в яких він вказав, що заявником не дотримано вимог щодо строків подачі доказів (договорів, рахунків тощо) про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку розглядом справи з порушено вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку просить залишити заяву про ухвалення додаткового рішення без розгляду.

Представник заявника та заявник в судове засідання не з`явились, повідомленні належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо ухвалення додаткового рішення, просила відмовити.

Дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, суддя вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення слід залишити без розгляду за наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Зазначене узгоджується із положенням частини першої статті 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

За обставин цієї справи при її розгляді судом по суті ані позивач, ані його представник не надали суду доказів понесених витрат на правову допомогу, хоча й просять наразі поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи це тим, що з огляду на умови договору про надання правничої допомоги, оплата юридичних послуг проводиться протягом 5 робочих днів з дня отримання постанови суду, що унеможливило подання до суду доказів понесених витрат раніше.

Крім того, судом при дослідивши договір про надання правничої допомоги, акт наданих юридичних послуг №20/05 від 21.04.2025 року, квитанцій до прибуткових касових ордерів, встановлено, що відповідно до п.4.2. договору у разі наявності між сторонами домовленості, клієнт може сплачувати частинами до або після ухвалення судового рішення у справі. Заявником надано квитанції до прибуткового ордеру від 15.12.2024 (сплата частини гонорару в сумі 10000,00 грн.), від 18.01.2025 (сплата частини гонорару в сумі 10000,00 грн.), від 25.02.2025 (сплата частини гонорару в сумі 10000,00 грн.), від 05.03.2025 (сплата частини гонорару в сумі 10000,00 грн.) та від 21.04.2025 (сплата частини гонорару в сумі 5000,00 грн.). Це свідчить про досягнення домовленостей між сторонами про сплату гонорару частинами до ухвалення судового рішення.

Відповідно до п.4.1. встановлено, що після виконання доручення клієнта згідно із пунктом 1.1. договору адвокат надає клієнту акт наданих юридичних послуг. Судом винесено рішення 15.04.2025, однак акт наданих юридичних послуг підписано через п`ять днів після винесення судового рішення 21.04.2025. При цьому за змістом акту встановлюється лише факт надання юридичних послуг. Підписання акта, згідно зі змістом 4.1. договору та змістом акту не пов`язано із виконанням фінансових зобов`язань.

За вказаних обставин, поважних причин неподання заяви та доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу у визначені законом строки в заяві не наведено та судом не встановлено.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд.

Безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 755/5323/16-ц та у постанові від 16 грудня 2019 року у справі № 286/1130/13-ц.

Судом встановлено, що у передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України строк докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу суду надані не були, такі докази надійшли до суду лише 22.04.2025 разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, тобто після п`яти днів з дня ухвалення рішення суду по суті пред`явлених позовних вимог.

Зі змісту статті 12 Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що складовою принципу змагальності сторін є, в тому числі, ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій, який несе кожна сторона.

Відтак, суд вважає, що наведені позивачем причини пропуску строку на подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення, не є поважними, а відтак відсутні підстави для його поновлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 137, 141, 258-261, 263, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання про поновлення ОСОБА_1 строку на подання до суду доказів понесених витрат на правову допомогу відмовити.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бухуна Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Бухуном Юрієм Володимировичем до Національного дендрологічного парку «Софіївка» Національної академії наук України про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Душин