Справа № 441/146/22 Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 22-ц/811/1946/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді: Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

адвоката Дубініна Р.В. представника Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Шачіної Наталії Миколаївни, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 20 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 20 травня 2025 року клопотання адвоката Дубініна Ростислава Володимировича, представника Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, задоволено частково.

Змінено захід забезпечення позову у справі:

-за позовом ОСОБА_1 до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області та Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, припинення права власності;

-за позовом ОСОБА_2 до Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Великолюбінська селищна рада, про витребування з чужого незаконного володіння, припинення права власності, інше;

-позовом ОСОБА_7 до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області та Релігійної громади Римсько-католицької церкви в смт. Великий Любінь Городоцького району Львівської області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, інше;

-позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 , про витребування майна із чужого незаконного володіння та повернення її у власність (титульне володіння),

з накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 на накладення заборони в будь-який спосіб відчужувати квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 19-23).

Вищезгадану ухвалу оскаржила представник позивача ОСОБА_1 .

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви представника відповідача про заміну заходу забезпечення позову відмовити, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що знімаючи арешт з квартири АДРЕСА_1 (в подальшому «спірна квартира») суд надає можливістьвідповідачу вчиняти дії, які будуть обмежувати позивача у користуванні квартирою, а також позбавлять заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі - задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зазначає, що відповідач (Релігійна громади Римсько-католицької церкви) вже від`єднав спірну квартиру від елекроенергії,вимагає вивільнити цю квартиру від особистих речей та віддати ключі, викликаєполіцію, коли у квартиру заходять родичі позивача ОСОБА_1 (а.с. 29-32).

Представник апелянта, адвокат Шачіна Н.М., подала до суду Заяву про розгляд справи без участі апелянта та його представника (а.с. 69-71).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Частиною 1 статті 156 ЦПК України встановлено, що за клопотанням учасника спрапви суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву, як про забезпечення позову, так і про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих стороною на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який пропонується стороною, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом позовних вимог у даній справі є визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, припинення права власності відповідача на спірну квартиру та витребування її з чужого незаконного володіння.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції ствердив, що спірна квартира знаходиться у фактичному володінні відповідача. Наведені пояснення представника відповідача стверджуються також і доводами, які наведені у апеляційній скарзі одного з позивачів по справі.

Водночас, в апеляційній скарзі не наведено доводів, які свідчили про потенційні труднощі у виконанні можливого рішення суду про задоволення позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, припинення права власності відповідача на спірну квартиру та витребування її з чужого незаконного володіння за наявності такого заходу забезпечення цих позовних вимог, як накладення заборони на відчуження спірної квартири в будь-який спосіб.

За наведених вище обставин в їх сукупності колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування цієї ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої не спростовують її висновків, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 , представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Городоцького районного суду Львівської області від 20 травня 2025 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 08 жовтня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.