Справа № 303/8304/24
2-др/303/1720/24

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
08 жовтня 2025 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої-судді Гутій О.В.
за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

розглянувши заяву представника позивача Богдашкіної Д.О. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Мукачівська міська рада про поділ домоволодіння в натурі між співвласниками та встановлення порядку користування земельною ділянкою -,
В С Т А Н О В И В :
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено, проведено поділ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

30.09.2025 року представник позивача подала заяву, в якій просила ухвалити додаткове рішення по справі, яким вирішити питання про розподіл судових витрат понесених позивачем на правову допомогу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено вирішено:

провести поділ домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виділивши в натурі в приватну особисту власність:

ОСОБА_1 приміщення у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які позначені в плані літерами:

Квартира АДРЕСА_2 : 1-1. тамбур 2,0 м2; 1-11.суміщений санвузол 7,3 м2; 1-2. житлова кімната 18,9 м2; 1-3. кухня 14,7 м2; 1-4. кладова 5,4 м2; Разом: 48,3 м2; Підвал І. кладова 5,6 м2; Разом: 5,6 м2 ;

Підвальне приміщення (кладову) площею 5,6 м2 залишити в користуванні ОСОБА_1 ;

ОСОБА_2 приміщення у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які позначені в плані літерами:

Квартира АДРЕСА_3 : 1-5. холл 12,5 м2; 1-111 кухня 10,6 м2; 1-6.прихожа 5,1 м2; 1-7. ванна 4,1 м2; 1-8.житлова кімната 16,0 м2; Разом: 48,3 м2.

2. Надвірні будівлі та споруди розділити наступним чином:

споруди №1-3 ворота, огорожу, «П» помпу, котельню «Л» залишити в спільному користуванні співвласників.

Співвласнику ОСОБА_1 надати наступні надвірні будівлі: літню кухню літ. З вартістю 396 628 грн; сарай літ.К вартістю 14 903 грн; навіс літ.к вартістю 10 783 грн; вбиральня літ.Ж вартістю 27 645 грн; Всього: 449 959 грн.

Співвласнику ОСОБА_2 надати наступні надвірні будівлі: навіс літ. Н вартістю 49 080 грн; гараж літ.И вартістю 256 958 грн; сарай літ.Г вартістю 83 708 грн; сарай літ.М вартістю 49 424 грн; навіс літ.м вартістю 33 304 грн; Всього: 472 474 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 11 257,5 гривень.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння (житловий будинок), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до варіантів поділу житлового будинку та господарських споруд домоволодіння по АДРЕСА_1 земельну ділянку під забудовою та двором залишити в спільному користуванні співвласників площею 532 м2, а земельну ділянку вільну від забудови, під городом площею 68м2 (600-532) надати в користування співвласників по 1/2 та 1/2 частки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2497,05 гривень та витрати по оплаті експертизи в розмірі 42 408,00 гривень.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 119785,78 гривень, суд зазначає наступне.

Ст. 137 ЦПК України детально описує порядок визначення та відшкодування вказаних витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Віповідач ОСОБА_2 заперечень щодо витрат на правову допомогу в суді не подав.

Так принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги № 24-1/2024 від 15.07.2024 року, додаткову угоду № 1 До договору №26-1/2024 про надання правничої допомоги від 15.07.2024 року, розрахунок наданої професійної правничої допомоги, квитанції на суму 42727,60 гривень.

Відповідно до п. 4.1 Договору про надання правничої допомоги №26-1/2024 від 15.07.2024 року та Додаткової угоди 1 вартість правничої допомоги за цим Договором складає 119 785 грн. 78 коп. за надання правничої допомоги, що визначена в п. 2.1.1. цього Договору.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху».

ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові.

Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача та стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 000,00 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.

Розмір понесених витрат на таку суму відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт.

Керуючись ст.ст. 133, 139, 263-264, 270, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Мукачівська міська рада про поділ домоволодіння в натурі між співвласниками та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту додатково рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.В.Гутій