ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6194/25 Справа № 210/1130/19 Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Філяков Олександр Андрійович, на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2019 року, яке ухвалено суддею Сільченко В.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складення повного тексту рішення відсутні,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019 року КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії для опалення житла населенню, яке відповідно з вимогами ЖК України, зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Так, позивачем на виконання своєї статутної мети здійснюється постачання теплової енергії відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначений будинок є багатоповерховим, опалення до квартири відповідача здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку, які є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію.

Свої зобов`язання з надання послуг з централізованого опалення КПТМ «Криворіжтепломережа» сумлінно виконувало, однак у зв`язку з неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань, відповідачі мають заборгованість за надані послуги, за період з жовтня 2015 року до лютого 2018 року в розмірі 13 313,45 грн, яку позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів разом із судовими витратами у справі.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2019 року позовні вимоги КПТМ «Криворіжтеплоцентраль» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за централізоване опалення за період з 01 жовтня 2015 року по 01 березня 2018 року у розмірі 13 313,45 грн. Стягнуто з з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суму сплаченого судового збору по 960,50 грн з кожного.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2025 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. Роз`яснено заявнику, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , не погоджується з рішенням суду першої інстанції, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа».

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що фактичне постачання теплової енергії без укладення договору не може вважатися отриманнм споживачем послуг з опалення. Крім того, з 2012 року відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою за якою стягується заборгованість.

Посилається на те, що позовна заява подана з порушенням строку позовної давності до частини позовних вимог, а саме за період з 01 жовтня 2015 року по 06 березня 2016 року.

Від представника КПТМ «Криворіжтепломережа» Федоренко В.С. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому остання просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст.7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 1 ст. 369 ЦПК України, у редакції чинній на час подання апеляційної скарги).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», проживаючи та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання своєї статутної мети КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення відповідачам за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_3 , а тому зобов`язаний нести витрати по її утриманню не залежно від місця фактичного проживання.

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що позивачем по справі не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання послуг з теплопостачання, не підтверджено тарифи, оскільки апелянтом не спростовано належними та допустими доказами правильності нарахування позивачем плати за послуги теплопоставння, власного розрахунку заборгованості, або ж доказів її відсутності, не надано.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в межах періоду заявлених позовних вимог позивача, тарифи на теплову енергію були затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1171 від 31 березня 2015 року зі змінами згідно Постанови НКРЕКП № 1782 від 06 жовтня 2016 року.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг (постанова Верховного Суду від 21 квітня 2020 року у справі № 910/7968/19), оскільки у випадку ж виникнення, наявності договірних стосунків між сторонами обов`язок доведення неотримання послуг, отримання послуг неналежної якості чи кількості, не у відповідності із умовами договору покладається на споживача, який наділений для цього відповідними засобами, а саме вправі повідомляти про це виконавця, у різних формах, складати відповідні акти-претензії, тощо (постанови Верховного Суду України у справах №6-110цс12 від 10 жовтня 2012 року та 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року).

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач ОСОБА_2 посилався на той факт, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки проживає за іншою адресою.

Як вбачається з матеріалів справи, за відомостями довідок адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 02 квітня 2019 року апелянт ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 у період з 09 жовтня 2001 року, тобто був споживачем житлово-комунальних послуг, наданих КПМТ «Криворіжтепломережа», доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача ОСОБА_2 відсутній обов`язок сплачувати кошти за надані житлово-комунальні послуги, оскільки він не проживає за місцем реєстрації, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки проживання в іншому місці не звільняє апелянта від сплати отриманих житлово-комунальних послуг за наявності його реєстрації у квартирі, а тому останній є користувачем наданих послуг.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2019 року у справі № 335/479/17.

Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Суд першої інстанції, встановивши наявність порушеного права КПТМ «Криворіжтепломережа», дійшов правильного висновку про те, що у відповідачів наявна заборгованість зі сплати за послуги за постачання теплової енергії, яка підлягає солідарному стягненню.

Разом з тим, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості поза межами строків позовної давності, з огляду на наступне.

Так, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Частиною 1 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Крім того, обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку.

Позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» до суду з позовом 06 березня 2019 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по березень 2016 року включно.

На підставі зазначеного, колегія суддів прийшла до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за період до березня 2016 року, у зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності.

Разом з тим, позивачем не пропущено позовну давність щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за період з квітня 2016 року по березень 2018 року, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 10 552,88 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню в частині задоволення позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії, як солідарного боржника з ОСОБА_1 , з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, а саме про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» суми заборгованості по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , за період з квітня 2016 року по березень 2018 року, у розмірі 10 552,88 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 761,29 (10552,18 х 1921,00/13313,45 = 1522,58/2) грн, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.

Крім того, з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 141,29 (761,29 х 150%) грн, тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст.. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_3 , - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 10 вересня 2019 року в частині задоволення позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 , як солідарного боржника з ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії та судового збору - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 , як солідарного боржника з ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії та судового збору - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , як солідарного боржника з ОСОБА_1 , на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , за період з квітня 2016 року по березень 2018 року в розмірі 10 552,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 761,29 грн.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2019 року в частині задоволення позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії та судового збору - залишити без змін.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 141,94 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2025 року.

Головуючий

Судді