Справа № 953/2777/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2025 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Кіпеть Д.Ю.,
В обґрунтування позовних вимог,посилається на те, що 05 жовтня 2019 року рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , було створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - ОСББ «Млечний путь». 27 січня 2021 року загальними зборами ОСББ «Млечний путь» визначений розмір,розрахунки,порядок нарахування та сплати внесків та платежів співвласників на 2021рік. Зокрема були встановлені такі тарифи:внесок на утримання будинку житлових приміщень 7,50 грн за 1 кв. метр; внесок на послуги консьєржів (житлові приміщення) 230 грн за одиницю власності; внесок до резервного фонду 1,00 грн за 1 кв. метр житлового та нежитлового приміщення,внесок на утримання нежитлових приміщень 13 грн за кв. м. Відповідно доп.2 розділу ІV Статуту ОСББ «Млечний путь» сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників. Згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_3 до 17 травня 2023 року належала на праві приватної власності ОСОБА_1 . Крім того, ОСОБА_1 належить нежитлове приміщення №2, 15-го поверху в літ. А-15 за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач з 19.10.2020 року не сплачував встановлену загальними зборами щомісячну суму внесків на утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, внесок до резервного фонду, озеленення, компенсацію витрат на послуги конс`єржів, електропостачання місць загального користування та внесок на утримання нежитлового приміщення, через що станом на 01.03.2025 року утворилась заборгованість в загальній сумі 35 313,24 грн.:- за внесками на утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території 17 304,10 грн.;- по сплаті внеску до резервного фонду 2 112,58 грн.;- по сплаті внесків на послуги конс`єржів 6 566,13 грн.;- компенсація витрат за електропостачання МЗК 6 766,43 грн.;- по сплаті внеску на озелення прибудинкової території 500,00 грн.;- по сплаті внесків за утримання підсобок 1 920,00 грн.;- по сплаті внеску до резервного фонду за нежитлове приміщення 144,00 грн. Таким чином, ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобов`язання щодо сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, встановлених загальними зборами ОСББ, що призвело до накопичення заборгованості, яка через недобросовісну поведінку відповідача продовжує зростати. Це, у свою чергу, створює фінансове навантаження на об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та негативно впливає на його утримання і належне функціонування, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 березня 2025 року відкрито провадження, в порядку спрощеного позовного провадження.
30.04.2025 представник відповідача на адресу суду подав відзив на позовну заяву, в якій вважає позов необґрунтованим, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, посилається на те, що ОСОБА_1 не є і ніколи не був членом ОСББ «Млечний путь», відтак, у нього не міг виникнути обов`язок сплачувати членські внески на користь такого об`єднання. ОСОБА_1 не брав участі в голосуванні на установчих зборах ОСББ «Млечний путь» та не голосував «за» чи «проти» створення такого ОСББ. Водночас, при створенні ОСББ «Млечний путь» та при подальшому його функціонуванні ініціативна група не повідомляла ОСОБА_1 про проведення установчих та інших зборів, та не враховувала його волевиявлення щодо створення та подальшої діяльності Об`єднання. Таким чином, позивач не надав суду доказів того, що ОСОБА_1 був повідомлений про проведення установчих та подальших зборів та брав участь в голосуванні під час проведення таких. Також, звертає увагу суду на те, що позивачем не надано доказів наявності у ОСББ «Млечний путь» технічної документації відносно житлових і нежитлових приміщень, розташованих у вказаному будинку, відсутність якої позбавляє ОСББ права на здійснення будь-яких дій з обслуговування таких приміщень. Зі свого боку позивачем, всупереч вимогам ст.ст. 12,13 ЦПК України, також не надано жодних належних та допустимих доказів того, що ОСББ «Млечний путь» за спірний період здійснювало будь-які дії щодо утримання та обслуговування житлової та нежитлової частин будинку. Позивачем не надано доказів повідомлення ОСОБА_1 про проведення установчих зборів щодо створення ОСББ «Млечний путь» в порядку, встановленому ч. 4 ст. 6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», а також доказів його участі у цих зборах та голосування. Також позивачем не надано доказів повідомлення ОСОБА_1 про створення ОСББ «Млечний путь» та про його діяльність; не надано інформацію про те, яким чином ОСОБА_1 повідомлявся про необхідність сплати внесків на утримання будинку та докази отримання ним рахунків на оплату. Однак, позивач не надав суду доказів того, що з часу створення ОСББ «Млечний путь» до березня 2025 року (подання даної позовної заяви) об`єднання повідомляло ОСОБА_1 про необхідність сплати спірних внесків, надавало відповідачу повідомлення про наявність у нього заборгованості із сплати внесків та вимоги сплатити заборгованість. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по внескам по утриманню будинку та прибудинкової території за період часу з 24.02.2022 по 17.05.2023 є протиправною. Також зазначає, що не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), у зв`язку з чим не вбачається правових підстав для задоволення даної позовної вимоги.
30.04.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначає, що посилання відповідача на те, що він не голосував за створення ОСББ та не є його членом не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону. У відповідності до вимог закону членам ОСББ було надано під особистий підпис лист ознайомлення про проведення загальних зборів ОСББ 21 травня 2021 року. Відповідач - ОСОБА_1 у зазначеному листі згадується тричі як власник двох квартир ( АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , а також як власник нежитлового приміщення 15 поверх №2), і в одному місці в графі «підпис» стоїть його підпис. Крім того, в ході судового розгляду справи бухгалтерією ОСББ "Млечний путь" було детально проаналізовано всі нарахування та здійснені відповідачем платежі, за наслідком чого було складено помісячні розрахунки заборгованості за квартирою АДРЕСА_4 , що належала певний період відповідачеві, та нежитловим приміщенням, що й на даний час перебуває у його власності. Із помісячних розрахунків вбачається, що у січні 2021 року ОСОБА_1 погасив майже всю наявну у нього на той час заборгованість, сплативши загалом 7 006,32 грн (у розрахунку відображено два платежі 5094,90 грн та 1911,42 грн відповідно). Також у квітні 2021 року ОСОБА_1 сплатив 1 820,00 грн. (у розрахунку відображено три платежі 300 грн, 1132,38 грн та 387,62 грн відповідно). За таких обставин вищевказане твердження відповідача не відповідає дійсним обставинам справи. Щодо тверджень відповідача, що послуги, що надаються ОСББ, відносяться до житлово-комунальних послуг, а, отже, не можуть бути стягнуті у період військового часу» Зазначене твердження також не відповідає положення діючого законодавства та актуальній судовій практиці. Чинне законодавство визначає, що внески ОСББ не є житлово-комунальною послугою у розумінні вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою однозначно передбачено: не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Верховний Суд у низці своїх постанов роз`яснив, що ОСББ, як це випливає з положень статті 4 Закону про ОСББ, не здійснює господарської діяльності тобто не є суб`єктом господарювання, а отже за змістом ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» не є виробником та/або виконавцем житлово-комунальних послуг. ОСББ не надає співвласникам багатоквартирного будинку житлово-комунальних послуг, а лише сприяє у їх отриманні (абз. 4 ст. 4 Закону про ОСББ). Передбачена п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з управління багатоквартирним будинком є послугою лише якщо її надає управитель як суб`єкт господарської діяльності. Натомість діяльність ОСББ спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов його функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, а відтак, ця діяльність є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючого суб`єкта. Відповідно, внески співвласників багатоквартирного будинку на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території не є комунальним платежем. Також ОСОБА_1 не погоджується із фактом понесення позивачем судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу» З метою спростування вказаного твердження та підтвердження зокрема факту понесення судових витрат вважає за необхідне надати суду рахунок, який було надано ОСББ для здійснення оплати, виписку з банківського рахунку АБ «Дмитра Ципліцького» та акт-прийому передачі.
30.04.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач повідомляє, що в ході судового розгляду справи представником відповідача було направлено на адресу позивача адвокатський запит, в якому, серед іншого, було викладено прохання надати помісячні розрахунки нарахованих та сплачених сум. При підготовці відповіді на запит бухгалтерією ОСББ "Млечний путь" було детально проаналізовано всі нарахування та здійснені відповідачем платежі, за наслідком чого було складено помісячні розрахунки заборгованості за квартирою, що належала певний період відповідачеві, та нежитловим приміщенням, що й на даний час перебуває у його власності. Згідно проведених розрахунків (додаються до даної заяви) загальна сума заборгованості зменшилася. Таким чином, згідно наданих бухгалтерією розрахунків, актуальна заборгованість відповідача перед ОСББ становить 28 028,06 грн. (двадцять вісім тисяч двадцять вісім гривень 06 копійок). Отже представник позивача просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Млечний путь" заборгованість по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в загальному розмірі 28 028,06 грн. (двадцять вісім тисяч двадцять вісім гривень 06 копійок).
05.05.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача подано клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.
04.06.2025 ухвалою Київського районного суду м. Харкова прийнято уточнену позовну заяву представника позивача.
Представник позивача ОСББ «Млечний путь» Ципліцький Д.О. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідач та представник у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Протоколом установчих зборів ОСББ «Млечний путь» від 05 жовтня 2019 року затверджений Статут ОСББ «Млечний путь».
Положеннями Статуту ОСББ передбачено, що об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 для забезпечення і захисту прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом.
У розділі V Статуту «Права і обов`язки співвласників» передбачено, що співвласник багатоквартирному будинку, зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені Статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
Відповідно до розділу ІІІ Статуту «Статутні органи об`єднання, їхні повноваження та порядок формування» до компетенції загальних зборів ОСББ віднесено, у тому числі визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.
У п. 2 розділу ІV Статуту «Джерела фінансування, порядок використання майна та коштів об`єднання» зазначено, що сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковою для всіх співвласників.
Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного, ремонтного фондів, встановлюється загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та Статуту.
Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов такого висновку.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.
Відповідно до положень статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 385 ЦК України встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних із діяльністю об`єднання.
Положеннями ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема, визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.
Згідно з п. 11 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» рішення зборів співвласників є обов`язковими для всіх співвласників, включаючи тих, які набули право власності на квартиру чи нежитлове приміщення після прийняття рішення.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
За змістом ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» слідує, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту: приймати рішення щодо надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту неподільного і загального майна відповідно до статуту; давати згоду на укладення договорів на виконання робіт та надання послуг для об`єднання; встановлювати розміри платежів, зборів і внесків членів об`єднання, а також відрахувань до резервного і ремонтного фондів; тощо.
Згідно з ч. 2 порядок сплати, перелік і розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, установлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства і статуту об`єднання.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання та ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває в спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.
Аналіз зазначених вимог чинного законодавства свідчить про те, що відповідач ОСОБА_1 , як власник нерухомого майна та співвласник багатоквартирного будинку, зобов`язаний сплачувати послуги на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, що затверджуються загальними зборами співвласників багатоквартирного будинку.
Таким чином, відповідач з моменту набуття права власності на нерухоме майно став носієм не тільки прав, але й обов`язків відносно власного майна і несе тягар його утримання відповідно до ст. 322 ЦК України, якою власник зобов`язується утримувати майно, що йому належить.
Відповідач щомісяця отримував від позивача рахунки на оплату внесків на утримання будинку та прибудинкової території із зазначенням суми, однак платежі не здійснювалися, що призвело до утворення заборгованості, яка з урахуванням положень чинного законодавства підлягає стягненню.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
В силу статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Також суд приймає до уваги, що відповідач не надав суду доказів того, що він не отримує надані послуги або відмовився від їх отримання. Доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що давало б підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем також не надано.
Отже, відповідач має обов`язок оплатити позивачу розмір нарахованих внесків.
Щодо заперечень відповідача, наданих у відзиві, а саме, що ОСОБА_1 ніколи не був членом ОСББ «Млечний путь», не голосував за його створення та не приймав жодної участі у його діяльності та функціонуванні; ОСОБА_1 жодного разу не приймав участі у голосуваннях на зборах членів ОСББ та до березня 2025 року взагалі не знав про існування як самого ОСББ так і наявності у нього заборгованості перед ОСББ; ОСОБА_1 вважає, що послуги, що надаються ОСББ, відносяться до житлово комунальних послуг, а, отже, не можуть бути стягнуті у період військового часу; ОСОБА_1 не погоджується із фактом понесення позивачем судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Сукупний аналіз положень діючого законодавства, що регулює питання, пов`язані із ОСББ, а також судової практики дає можливості дійти висновку, що ОСББ має за мету управління спільним майном багатоквартирного будинку; воно об`єднує всіх співвласників, і саме тому кола «власники» і «ОСББ» накладені одне на одне і співпадають. Це унікальна особливість саме ОСББ через те, що інститут членства в ОСББ відсутній, право участі в ньому автоматично виникає при набутті права власності на квартиру і автоматично втрачається при втраті права власності на квартиру, отже посилання відповідача на те, що він не голосував за створення ОСББ та не є його членом не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.
У відповідності до вимог закону членам ОСББ було надано під особистий підпис лист ознайомлення про проведення загальних зборів ОСББ 21 травня 2021 року. Відповідач - ОСОБА_1 у зазначеному листі згадується тричі як власник двох квартир (62 та АДРЕСА_5 , а також як власник нежитлового приміщення 15 поверх №2), і в одному місці в графі «підпис» стоїть його підпис, що спростовує твердження відповідача про те, що він жодного разу не приймав участі у голосуваннях на зборах членів ОСББ та до березня 2025 року взагалі не знав про існування як самого ОСББ так і наявності у нього заборгованості перед ОСББ. Також суд зазначає щодо того, що послуги, що надаються ОСББ, відносяться до житлово-комунальних послуг, а, отже, не можуть бути стягнуті у період військового часу. Чинне законодавство визначає, що внески ОСББ не є житлово-комунальною послугою у розумінні вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою однозначно передбачено: не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Верховний Суд у низці своїх постанов роз`яснив, що ОСББ, як це випливає з положень статті 4 Закону про ОСББ, не здійснює господарської діяльності тобто не є суб`єктом господарювання, а отже за змістом ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» не є виробником та/або виконавцем житлово-комунальних послуг. ОСББ не надає співвласникам багатоквартирного будинку житлово-комунальних послуг, а лише сприяє у їх отриманні (абз. 4 ст. 4 Закону про ОСББ).
Окрім того, суду не надано доказів, які б свідчили, що протокол № 3 загальних зборів ОСББ «Млечний путь» від 27 січня 2021 року було оскаржено чи скасовано, зокрема, в судовому порядку.
Таким чином, суд встановив, що відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків щодо сплати внесків, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, тому дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати послуг на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 28 028,06 грн.
За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивач заявив вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2422,40 грн, сплаченого ним при подачі позову, оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, тому з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
При визначенні розміру витрат за надану позивачу професійну правничу допомогу адвокатом суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.
Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду розрахунок згідно з п. 4.1 Договору про надання правничої допомоги №140325 від 14.03.2025 вартість наданих правничих послуг за підготовку та подачу до суду однієї позовної заяви про стягнення заборгованості гонорар в розмірі 8 000,00 грн.; за супровід справи в суді (включає в себе період з моменту відкриття провадження у справі до моменту набрання остаточним рішенням суду законної сили) гонорар в розмірі 4 000,00 грн. Адвокатським бюро «Дмитра Ципліцького» в рамках процедури стягнення заборгованості з ОСОБА_1 26.03.2025 було виставлено ОСББ «Млечний путь» рахунок №001187 на загальну суму 8 155,00 грн. Рахунок № НОМЕР_1 було сплачено 26.03.2025, що підтверджується випискою з банківського рахунку АБ «Дмитра Ципліцького». Після оплати рахунку між сторонами було підписано Акт виконаних робіт №001187. У вказаному рахунку в графі «витрати», зазначені витрати, що не відносяться на рахунок відповідача ОСОБА_1 , а відносяться на рахунок відповідача у іншій судовій справі ОСОБА_2 (яка є новим власником квартири, яка раніше належала на праві власності ОСОБА_1 ), а саме: 40,00 грн за відправлення ОСОБА_2 копії позовної заяви. Крім того, в графі «послуги» зазначено, що 8 000,00 грн (за домовленістю сторін) сплачується за дві позовні заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (як колишнього та нового власників квартири відповідно). За таких обставин, сторона позивача вважає, що з ОСОБА_1 підлягає стягненню половина від вказаної суми, тобто 4 000,00 грн. Таким чином, за рахунком №001187 від 26.03.2025 з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню загальна сума 4 115,00 грн, згідно п. 4.1.2. Договору, за супровід справи в суді (включає в себе період з моменту відкриття провадження у справі до моменту набрання остаточним рішенням суду законної сили) гонорар в розмірі 4 000,00 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок). За супровід справи в суді (п. 4.1.2.) в розмірі 4 000,00 грн. після набрання остаточним рішенням суду законної сили.
Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача та стягнути витрати на правничу допомогу на користь ОСББ «Млечний путь» в розмірі 8 115,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Млечний путь» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Губська Я.В.