Справа № 740/2530/25
Провадження № 2/740/1321/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Дударця Д.В.,

за участю секретаря Каленіченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача

У травні 2025 року позивач, в інтересах якого діє адвокат Гордієць В.С., через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 ;

- визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 як за членом колишнього колгоспного двору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що домоволодіння АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року у ньому були зареєстровані: ОСОБА_2 - голова сім`ї та ОСОБА_1 - син.

Відтак, кожен із них мав право власності на 1/2 частину будинку, який знаходився в їхньому спільному володінні та користуванні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 та після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 19 липня 2011 року склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла сину ОСОБА_1 , який прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви, на підставі якої заведено спадкову справу № 515/2011.

Зазначав, що після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували своє право власності на житловий будинок у встановленому законом порядку.

Для оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся до державної нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок, оскільки за життя померла не зареєструвала право власності, а сам будинок відносився до категорії колгоспних дворів і на теперішній час змінити статус колгоспного двору неможливо, окрім того з введенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано.

Оскільки зазначені обставини є перешкодою в оформленні його права на спадкове майно та майно як члена колишнього колгоспного двору, тому він звернувся за захистом своїх прав до суду.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 14.05.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та у справі призначено підготовче засідання.

На підставі ухвали суду від 25.08.2025 задоволено клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 09.09.2025 за результатами підготовчого засідання справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача адвокат Гордієць В.С. подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій позов просила задовольнити.

Представник відповідача Талалаївської сільської ради у підготовче засідання не з`явився, у поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та норми права, які були застосовані

Судом встановлено, що відповідно довідки, виданої Ніжинським старостинським округом № 3 Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області 17.06.2024 № 15-11/249, станом на 15.04.1991 у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані: ОСОБА_2 - голова сім`ї (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_1 - син.

Правовідносини щодо будівництва житлових будинків і набуття прав на них до 15.04.1991 регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 86 ЦК УРСР 1963 року право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно з ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст. 4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи колгоспний двір і станом на 15.04.1991 у ньому проживали: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен із яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.07.2011.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт, який 19.07.2011 посвідчений секретарем Григоро - Іванівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області Верескун Г.Г., відповідно до якого все її майно, де б воно не було і з чого воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_1 . Заповіт не змінювався і не відмінявся.

До складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , увійшла 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 1082 виконавчого комітету Григоро-Іванівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 02 листопада 2015 року, яка міститься у матеріалах спадкової справи, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була постійно зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті була зареєстрована та проживала одна.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Статтею 1223 ЦК Кодексу передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

13 серпня 2024 року державним нотаріусом Другої чернігівської державної нотаріальної контори Кравченко А.Г. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки за життя померла не зареєструвала право власності, а сам будинок відносився до категорії колгоспних дворів і на теперішній час змінити статус колгоспного двору неможливо, окрім того з введенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано.

Як убачається з копії спадкової справи № 515/2021, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_1 06.05.2016 на ім`я ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлій ОСОБА_2 право: на земельну ділянку загальною площею 2,6397 га та земельну ділянку площею 0,4321 га, надані для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Григоро - Іванівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. Інших спадкоємців не встановлено.

Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ст. 328 ЦК України особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Мотивована оцінка і висновки суду

Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач набув право власності на 1/2 частку житлового будинку та приналежних будівель, як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , а також має право на 1/2 частку як член колишнього колгоспного двору, однак не може отримати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

На підставі наведеного, керуючись статями 10, 12, 13, 76, 80, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, статтями 1223, 1268,1269,1296,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 як за членом колишнього колгоспного двору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Талалаївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області, , адреса: вул. Незалежності, 8, с. Талалаївка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16651.

Суддя Дмитро ДУДАРЕЦЬ