н/п 2/490/2002/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(З А О Ч Н Е)

10 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді - Чулуп О.С.

при секретарі судових засідань Правник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Перший Український міжнародний банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 в якій просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитними договорами

1) № 401 від 24.06.2019 року в розмірі 95543 грн. 83 коп. з яких: 49881,19 грн. - заборгованість за кредитом, 45662,64 грн. - заборгованість по процентам.

2) № 501 від 11.05.2021 року в розмірі 37498 грн. 86 коп. з яких: 21795,66 грн. заборгованість за кредитом, 5,70 грн. заборгованість по процентам, 15697,50 грн. заборгованість за комісією;

3) № 101 від 20.12.2021 року в розмірі 49209,73 грн. з яких: 49196,66 грн. заборгованість за кредитом, 13,07 грн. заборгованість за відсотками.

Оскільки відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 червня 2019 року між АТ «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 30000 грн. Згідно умов вказаної заяви відповідач зобов`язався сплатити за користування коштами проценти в розмірі 47,88 % річних.

Судом досліджено довідку про збільшення кредитного ліміту від 24.06.2019 року згідно якого відповідачу ОСОБА_1 за кредитним договором № 401 було встановлено наступні кредитні ліміти: з 24.06.2019 року 30000 грн., з 18.10.2019 року 33000 грн.. з 12.02.2020 року 37600 грн., з 10.07.2020 року 42600 грн., з 13.11.2020 року 47400 грн., з 18.03.2021 року 49900 грн., з 27.02.2022 року 48041 грн., з 03.03.2022 року 49900 грн.

Судом досліджено виписку з особового рахунку за період з 24.06.2019 року по 01.12.2024 року згідно якого відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, здійснював операції з погашення заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 401 від 24.06.2019 року станом на 01.12.2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає 95543,83 грн. з яких: заборгованість за сумою кредиту 49881,19 грн., заборгованість за відсотками 45662,64 грн.

Також, судом встановлено, що 11 травня 2021 року між АТ «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 501 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 35000 грн. Згідно умов вказаної заяви відповідач зобов`язався сплатити за користування коштами проценти в розмірі 0,01% річних та комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99% річних.

Судом досліджено платіжну інструкцію № TR.49213872.87995.8810 від 11 травня 2021 року згідно якої ОСОБА_1 було перераховано кредитні кошти в розмірі 35000 грн.

Судом досліджено виписку з особового рахунку за період з 11 травня 2021 року по 01.12.2024 року згідно якого відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, здійснював операції з погашення заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501 від 11.05.2021 року станом на 01.12.2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає 37498,86 грн. з яких: заборгованість за кредитом 21795,66 грн., заборгованість по процентам 5,70 грн., заборгованість по комісії - 15697,50 грн.

Крім того, судом встановлено, що 20 грудня 2021 року між АТ «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 101 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 53695,80 грн. Згідно умов вказаної заяви відповідач зобов`язався сплатити за користування коштами проценти в розмірі 0,01% річних та разову комісію в розмірі 499 грн.

Судом досліджено платіжну інструкцію № TR.54709981.31947 від 20 грудня 2021 року згідно якого ОСОБА_1 було перераховано кредитні кошти в розмірі 53695,80 грн.

Судом досліджено виписку з особового рахунку за період з 20 грудня 2021 року по 01.12.2024 року згідно якого відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, здійснював операції з погашення заборгованості.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 101 від 20.12.2021 року станом на 01.12.2024 року заборгованість ОСОБА_1 складає 49209,73 грн. з яких: заборгованість за сумою кредиту 49196,66 грн., заборгованість за відсотками 13,07 грн.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Позивач посилається на те, що позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до змісту ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Ст.614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.

Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст.1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Перший Український міжнародний банк» не повернуті, що свідчить про порушення його прав, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором

№ 401 в розмірі 95543,83 грн. з яких: 49881,19 грн. заборгованість за кредитом, 45662,64 грн. заборгованість за процентами;

№ 501 в розмірі 21801,36 грн. з яких: заборгованість за кредитом 21795,66 грн., заборгованість за відсотками 5,70 грн.;

№ 101 в розмірі 49209,72 грн. з яких: заборгованість за кредитом 49196,66 грн., 13,07 грн. заборгованість за процентами підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісією за кредитним договором № 501 в розмірі 15697,50 грн.,то суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Згідно заяви № 501на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99 %, та визначено плату комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1046,50 грн. щомісячно.

Положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», якими кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України«Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України«Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228 ЦК України умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. Вказаний платіж є платою за послугу банку, вимагати придбання якої забороняла частина 3 статті 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Тому така умова договору порушує публічний порядок.

За змістом заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, наданим розрахунком і банківською випискою, вбачається, що позивачем заявлено вимоги щодо стягнення комісії як щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, яке узгоджено з відповідачем згідно із встановленими тарифами. Тобто АТ «ПУМБ» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальницею. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальника, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

За наведених обставин вимога про стягнення комісії за кредитним договором № 501 в розмірі 15697,50 грн., хоча і погоджена з позичальником, але за своєю нікчемністю не підлягає задоволенню.

З урахуванням часткового задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог на суму 2213,46 грн.

Керуючисьст.ст. 5,7,12,13,76,77,80,81,89,259,263-265,268,273,279 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позовну - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 401 в розмірі 95543,83 грн. з яких: 49881,19 грн. заборгованість за кредитом, 45662,64 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 501 в розмірі 21801,36 грн. з яких: заборгованість за кредитом 21795,66 грн., заборгованість за відсотками 5,70 грн.;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № в розмірі 101 в розмірі 49209,72 грн. з яких: заборгованість за кредитом 49196,66 грн., 13,07 грн. заборгованість за відсотками.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2213,46 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановленихЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Інформація про сторони:

Позивач - Акціонерне товариства «Перший український міжнародний банк», , адреса: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, 04070.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя