Справа № 463/5707/24 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/811/1765/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді: Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Підлужного В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 15 квітня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (в подальшому «ТзОВ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 123 011 грн. 88 коп., з яких:

-за кредитним договором № 102913039 - 31 615,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 21 615,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

-за договором позики № 76424779 - 28 591,88 грн., з яких: 8 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20 091.88 грн. - сума заборгованості за відсотками;

-за кредитним договором № 5720295 - 62 805.00 грн., з яких: 15 900.00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 45 315.00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1 590.00 грн.,

а також понесених судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 01.09.2023 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Міолан» було укладено Кредитний договір №102913039, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту у власність грошові кошти шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку договору або достроково та сплатити позичальнику плату (Проценти) від суми позики. 28.11.2023 між ТОВ «Міолан» та позивачем було укладено Договір факторингу № 28112023, відповідно до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «Міолан» права грошової вимоги до боржників за договорами вказаними у Реєстрі боржників №2 від 28.11.2023 року до Договору факторингу №28112023 від 28.11.2023 року, зокрема - права грошової вимоги до відповідача в сумі 31 615,00 грн, з яких: 10 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 615,00 грн сума заборгованості за відсотками.

31.08.2023 року між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено Договір позики № 76424779, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту у власність грошові кошти шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого позивач прийняв належні ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №17 від 27.02.2024 року до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 28 591,88 грн., з яких: 8 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 091,88 грн. сума заборгованості за відсотками;

25.08.2023 року між відповідачем та ТОВ «Міолан» укладено Кредитний договір №5720295, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту у власність грошові кошти шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку договору або достроково та сплатити позичальнику плату (Проценти) від суми позики. 26.12.2023 року між ТОВ «Міолан» та позивачем було укладено Договір факторингу № 26122023, відповідно до умов якого позивач прийняв належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Міолан» права грошової вимоги до боржників за договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №1 від 26.12.2023 року до Договору факторингу №26122023 від 26.12.2023 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 62 805,00 грн., з яких: 15 900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 45 315,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 1 590,00 грн. сума заборгованості за комісією (а.с. 3-9).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість:

-за Договором про споживчий кредит №102913039 від 01.09.2023 в розмірі 31 615,00 грн., з яких: 10 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 21 615,00 грн. сума заборгованості за відсотками;

-за Договором позики №76424779 від 31.08.2032 в розмірі 28 591,88 грн., з яких: 8 500,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 20 091,88 грн. сума заборгованості за відсотками;

-за Договором про споживчий кредит №5720295 від 25.08.2023 в розмірі 62 805,00 грн., з яких: 15 900,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 45 315,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 1 590,00 грн сума заборгованості за комісією;

а всього заборгованість у загальному розмірі 123 011 грн. 88 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп.(а.с. 119-121).

Дане рішення оскаржив відповідач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове «про відмову в задоволенні позову за недоведеністю заявлених вимог», покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення «судом першої інстанції не враховано :

1.Висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17 : «окрім цього, сам розрахунок заборгованості с внутрішнім документом Фінансової установи та не містить відомостей, шо дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

2.Постанову по справі № 336/4796/18 від 20 травня 2022 року в якій Верховний Суд вказує та те, що надані документи, зокрема і розрахунок заборгованості за кредитним договором, не є належними доказами на підтвердження існування у позичальника заборгованості за кредитним договором. У матеріалах справи відсутні інші докази, які б підтверджували правильність здійсненого кредитором розрахунку, зокрема первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», виписки з особових рахунків клієнта тощо.

3.Висновок висловлений в постанові Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21 : «Також, саме TОB «ФК «Єропейська агенція з повернення боргів» не довело позовні вимоги, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком у розумінні статті 12. 13, 81 ЦПК України».

Також вважає, що з долучених до позовної заяви документів «не можливо встановити в якому обсязі первісним кредитором було передано передано права позивачу» (а.с.127-134).

Апелянт, будучи своєчасно (19.06.2025 року) належним чином повідомленим про апеляційний розгляд справи, призначений на 10-00 год 06.10.2025 року (а.с. 255-256), в судове засідання не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77).

Матеріалами справи стверджується, що відповідач особисто 05.12.2024 року ознайомився зі всіма матеріалами справи (а.с. 92, 96-97) і 03.02.2025 року подав до суду клопотання про розгляд цієї справи без його участі з урахуванням письмових пояснень, поданих ним до суду (а.с. 102).

Письмові пояснення відповідача не містять доводів, які б заперечували укладення відповідачем протягом періоду з 25 серпня по 01 вересня 2023 року Договорів про споживчий кредит та Договору позики, а лише містять доводи про недоведеність позивачем факту отримання ним кредитних коштів за цими договорами (а.с. 103-107).

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні дано належну оцінку згаданим вище доводам відповідача, наведених у поданих ним до суду Письмових поясненнях.

Зокрема, звернуто увагу на те, що відповідач мав змогу самостійно довести факт неотримання ним кредитних коштів, надавши суду банківську інформацію про наявність/відсутність у нього відповідних карткових рахунків, на які здійснювався переказ кредитних коштів згідно представлених позивачем платіжних інструкцій, чи інформацію про рух коштів на них.

В той же час, доводи апеляційної скарги не містять жодних аргументів стосовно того, що саме перешкоджає відповідачу (апелянту) довести факти неотримання ним кредитних коштів у наведений вище спосіб.

Крім того, апелянт наведений позивачем розрахунок заборгованості за укладеними ним Договорами про споживчий кредит та Договором позики належними та допустимими доказами також не спростував і власний розрахунок такої заборгованості до суду не подав.

За наведених вище обставин доводи апеляційної скарги про «недоведеність (позивачем) заявлених вимог» до уваги прийматися не можуть.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2025 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідача 123 011 грн. 88 коп. заборгованості за Кредитними договорами.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 123 011 грн. 88 коп., що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 123 011 грн. 88 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 15 квітня 2025 року- без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.