У х в а л а

10 жовтня 2025 року

м. Київ

Справа № 757/23385/25-ц

Провадження № 61-247вп25

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. розглянув питання щодо визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 (далі - позивачка), інтереси якої представляє адвокат Прудникова Наталя Георгіївна (далі - адвокат), до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу і

в с т а н о в и в :

1. У травні 2025 року позивачка звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом, у якому просила розірвати шлюб, який вона уклала з відповідачем 29 березня 2013 року у Палаці одруження № 4 Управління реєстрації актів цивільного стану Москви за актовим записом № 1294.

2. 10 червня 2025 року суд першої інстанції постановив ухвалу, згідно з якою скерував справу до Верховного Суду для вирішення питання підсудності у порядку, передбаченому статтею 29 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Мотивував так:

- за змістом позовної заяви та свідоцтва про укладення шлюбу від 29 березня 2013 року відповідач є громадянином російської федерації;

- позивачка зазначила, що проживає на території Швейцарії;

- з огляду на те, що відповідач є іноземцем, сторони проживають за межами України, підсудність цієї справи має визначити Верховний Суд.

3. 8 жовтня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

4. Підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторонипроживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово (стаття 29 ЦПК України).

5. Верховний Суд вважає, що у визначенні підсудності справи № 757/23385/25-ц слід відмовити.

5.1. За змістом наведеного припису підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем Верховний Суд визначає тільки тоді, якщо обидві сторони проживають за межами України.

5.2. Немає жодних доказів того, що позивачка і відповідач постійно проживають за межами України. Так, немає довідки про перебування позивачки як громадянки України на консульському обліку у закордонній дипломатичній установі України на території Швейцарської Конфедерації, як і про зареєстроване місце проживання позивачки за кордоном. Тобто у суду відсутні докази, які підтверджують зареєстроване місце проживання позивачки у Швейцарії та її перебування там на консульському обліку як громадянки України (див., зокрема, підпункт 4 пункту 2, пункт 16 Порядку ведення обліку громадян України, які проживають за межами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2020 року № 85). Крім того, відсутні підтверджені дані про те, що відповідач теж проживає за межами України. Наявність громадянства російської федерації не означає проживання у ній. Копії паспорта відповідача у матеріалах справи немає. У позовній заяві позивачка стверджує, що останнім відомим їй місцем його проживання є адреса реєстрації її постійного місця проживання у м. Києві (а. с. 1). Однак до цієї заяви позивачка додала витяг із реєстру актів про народження від 31 липня 2017 року (а. с. 19), згідно з яким їй мало бути відомо про проживання відповідача у м. Ільнау-Еффретікон (кантон Цюрих, Швейцарська Конфедерація).

6. Оскільки у матеріалах справи немає належних доказів проживання позивачки як громадянки України та відповідача як іноземця за межами України, то немає підстав для визначення Верховним Судом підсудності цієї справи (див. близький за змістом висновок, зокрема, в ухвалах Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2024 року у справі №645/3650/24, від 4 червня 2024 рокуу справі №522/2363/24, від 6 червня 2024 року у справі № 990SCCV/34/24).

Керуючись статтями 29, 260, 261 ЦПК України,

у х в а л и в :

1. Відмовити у визначенні підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

2. Справу № 757/23385/25-цповернути до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. А. Гудима