ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/4678/25

Провадження № 22-ц/820/2128/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Колієва С.А. від 30 липня 2025 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_2 .

Згідно складеного 11.10.2022 року ОСОБА_2 заповіту все належне йому майно після своє смерті він заповів позивачці.

11.10.2024 року нотаріусом позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіді ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 18.11.2024 року за період з серпня 2023 року по січень 2024 рік на рахунок фонду повернуто кошти, перераховані на виплату пенсії ОСОБА_2 у сумі 50977,26 грн.

05.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ України в Хмельницькій області із заявою про виплату їй як спадкоємиці ОСОБА_2 нарахованої, але недоотриманої пенсії в сумі 50977,26 грн., листом від 18.01.2025 року ГУ ПФ України в Хмельницькій області позивачці відмовлено у здійсненні такої виплати.

Оскільки суми пенсії, які були нараховані, проте не виплачені за життя спадкодавцеві, входять до складу спадщини, вона як спадкоємиця ОСОБА_2 має право на їх отримання.

З врахуванням наведеного позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману пенсію у розмірі 50977,26 грн. та стягнути з ГУ ПФУ в Хмельницькій області на її користь в порядку спадкування за заповітом нараховану та недоотриману пенсію ОСОБА_2 у розмірі 50977,26 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.07.2025 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на нараховану та недоотриману за життя пенсію у сумі 50 977,26 грн. Стягнуто з ГУ ПФУ в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом недоотриману за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію у розмірі 50 977,26 грн.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Хмельницькій області на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі Головне управління ПФУ в Хмельницькій області просить скасувати рішення суду як незаконне та відмовити в позові. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково не застосував ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ, за якою суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. У справі відсутні докази, що позивачка є єдиним членом сім`ї, що має право на одержання недоотриманої пенсії.

В засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку в ГУ ПФ України в Хмельницькій області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений 28.04.2022 року державним нотаріусом Першої Шепетівської державної нотаріальної контори Камфорович А.О., зареєстровано в реєстрі за № 394, згідно якого все належне йому майно на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказаний заповіт не був змінений чи скасований та був чинним на момент смерті ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , звернувшись у встановлені законом строки до нотаріальної контори з відповідною заявою.

Згідно оглянутих матеріалів спадкової справи №32/2024 щодо майна померлого ОСОБА_2 встановлено, що останній на момент своє смерті був зареєстрований і проживав один за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно повідомлення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 18.11.2024 року на за період з 01.01.2023 року по 31.01.2024 рік розмір нарахованої пенсії ОСОБА_2 становить 108521,95 грн.; за період з серпня 2024 року по січень 2024 рік на рахунок управління повернуто кошти, перераховані на виплату пенсії ОСОБА_2 у сумі 50977,26 грн.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини, а тому позивачка як єдина спадкоємиця за заповітом набула право на отримання невиплаченої пенсії.

Доводи апеляційної скарги про помилковість таких висновків суду є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (ст.ст.1218, 1219 ЦК України).

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За нормами ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з постановою Верховного Суду від 14.02.2022 року у справі №243/13575/19 стаття 1227 ЦК України встановлює сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.09.2020 року справа №428/6685/19 положення ч.ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно з ст. 46 цього ж Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду у справі №560/14067/21 від 15.02.2024 року.

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11.10.2024 року цілком підтверджує, що позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

При цьому ОСОБА_1 не була членом сім`ї спадкодавця і в межах визначеного законом 6-місячного строку не зверталася до органу ПФУ за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові. Відтак ця невиплачена пенсія увійшла до складу спадщини ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що слід стягнути з ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь позивачки недоотриману ОСОБА_2 пенсію в розмірі 50977,26 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті спору.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 07 жовтня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк