Справа № 352/530/25
Провадження № 2/352/473/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

Головуючого судді Кузьменка С.В.

За участі

секретаря судового засідання Пастух М.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судового засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження та процесуальні рішення

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 (далі- Позивач) до ОСОБА_4 (далі- Відповідач) про поділ майна подружжя та проведення підготовчого засідання у справі призначено на 09 квітня 2025 року.

09 квітня 2025 року розгляд справи відкладено на 07 травня 2025 року в зв`язку із неявкою Відповідача.

07 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 08 травня 2025 року на стадії розгляду заяви Відповідача про відвід.

08 травня 2025 року розгляд справи відкладено на 10 червня 2025 року в зв`язку із неявкою Відповідача.

10 червня 2025 року розгляд справи відкладено на 03 липня 2025 року в зв`язку із завершення робочого часу.

03 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 31 липня 2025 року.

31 липня 2025 року розгляд справи відкладено на 18 вересня 2025 року для надання можливості сторонам підготуватись до судових дебатів.

18 вересня 2025 року Суд постановив перейти до стадії ухвалення та проголошення рішення.

23 вересня 2025 року Суд постановив ухвалу про поновлення судового розгляду в зв`язку із необхідністю проведення процесуальних дій а призначив справу до розгляду на 29 вересня 2025 року.

29 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 30 вересня 2025 року в зв`язку із призупиненням діяльності суду через надходження повідомлення про замінування будівлі.

30 вересня 2025 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 07 жовтня 2025 року.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін

Позивач зазначає, що з 16 червня 1988 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із Відповідачем, який розірвано рішення суду від 16 грудня 2024 року у справі № 352/3034/24. Після розірвання шлюбу Позивач та Відповідач продовжують проживати в одному будинку.

Під час перебування у шлюбі Позивачем та Відповідачем отримано земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:1173, на якій за спільний кошт та спільними зусиллями побудовано житловий будинок загальною площею 147,1 кв.м., житлова площа 94,9 кв.м., сараю площею 13,6 кв .м. та 19.6 кв.м., колодязь 1;, ворота 2 загальною площею 6,8 кв.м., огорожа , 3 загальною площею 102 кв.м., огорожа 4 загальною площею 35,2 кв.м. та огорожа 5 загальна площа 11 кв.м., титульним власником якого записаний Відповідач.

Орієнтовна вартість будинку згідно із довідкою про вартість об`єкта нерухомості становить 3856145,96 гривень.

В зв`язку із викладеним, на підставі статей 60,61,68,70 Сімейного кодексу України, 355,358,369 Цивільного кодексу України просить:

-визнати за Позивачем право власності на вказаних будинку та земельної ділянки;

-судові витрати покласти на Відповідача

Відповідач відзив до суду не надав

В судовому засіданні представник Відповідача зазначив, що:

-будинок набуто особисто Відповідачем в 2021 році, в той час як шлюб розірвано в 2018 році, а тому домоволодіння належить Відповідачеві, а не є сумісною власністю подружжя;

-Земельна ділянка отримана Відповідачем із земель запасу, а тому також є об`єктом його особистої власності, а не спільною сумісною власністю подружжя;

-Вважає преюдиціальним рішення суду про розірвання шлюбу

-Позивачем не доведені обставини, на які він посилається;

-Посилається на висновки Верховного Суду у справах №№ 204/5407/17 та 753/6139/14 і просить їх застосувати до цієї справи

Просив прийняте справедливе рішення у справі, у випадку задоволення позовних вимог звільнити Відповідача від сплати судового збору в зв`язку із його станом здоров`я та наявністю інвалідності.

ІІІ. Докази, досліджені судом

Докази, надані Позивачем

1.Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 грудня 2024 року у справі № 352/3034/24, яким розірвано шлюб між Позивачем та Відповідачем.

Згідно із текстом рішення, Судом встановлено, що 16 липня 1988 року зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис.

Суд прийшов до висновків, що сторони не підтримують шлюбні відносини, їх шлюб формальний і його збереження суперечить інтересам, а тому шлюб слід розірвати

2.Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 січня 2021 року, згідно із яким Відповідач є власником житлового будинку загальною площею 147,1 кв.м., житлова площа 94,9 кв.м., сараю площею 13,6 кв .м. та 19.6 кв.м., колодязь 1;, ворота 2 загальною площею 6,8 кв.м., огорожа , 3 загальною площею 102 кв.м., огорожа 4 загальною площею 35,2 кв.м. та огорожа 5 загальна площа 11 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 на підставі довідки про право власності № 1618 від 24 грудня 2020 року.

3.Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 серпня 2021 року, згідно із яким Відповідач є власником земельної ділянки площею 0,16 га із кадастровим номером :02:002:1173 на підставі рішення Загвіздянської сільської ради № 254 від 20.07.2021 року

4.Постанова Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14 грудня 2023 року у справі № 352/2896/23

Згідно із текстом постанови, Відповідач притягнутий до відповідальності за статтею 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства стосовно Позивача.

5.Постанова Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2024 року у справі № 352/1065/24

Згідно із текстом постанови, Відповідач притягнутий до відповідальності за статтею 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства стосовно Позивача.

6.Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2025 року у справі № 352/425/25, яким Відповідачеві видано обмежувальний припис.

Згідно із фактичними обставинами, встановленими судом, станом на час розгляду справи Позивач та Відповідач проживали в домоволодінні АДРЕСА_2 .

7.Довідка про оціночну вартість будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки із кадастровим 1номером :02:002:1173.

Згідно із довідкою станом на 28 лютого 2025 року вартість вказаних об`єктів становить 3856145,96 гривень.

Докази, надані Відповідачем

8.Звіт з медичної картки Відповідача, згідно із якою він перебував на лікуванні у стаціонарі з 30 червня по 11 липня 2023 року

9.Пенсійне посвідчення Відповідача, вид пенсії: по інвалідності

10.Довідка до акта огляду МСЕК, відповідно до якої Відповідач є особою з інвалідністю

11.Індивідуальна програма реабілітації Відповідача

IV. Фактичні обставини, встановлені судом

16 липня 1988 року між Позивачем та Відповідачем укладено шлюб, що підтверджується рішенням ( пункт ІІІ.1 Рішення).

16 січня 2021 року Відповідачем зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 147,1 кв.м., житлова площа 94,9 кв.м., сараю площею 13,6 кв .м. та 19.6 кв.м., колодязь 1;, ворота 2 загальною площею 6,8 кв.м., огорожа , 3 загальною площею 102 кв.м., огорожа 4 загальною площею 35,2 кв.м. та огорожа 5 загальна площа 11 кв.м.,, розташований в АДРЕСА_1 на підставі довідки про право власності № 1618 від 24 грудня 2020 року, що підтверджується витягом ( пункт ІІІ.2 Рішення)

12 серпня 2021 року Відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,16 га із кадастровим номером :02:002:1173 на підставі рішення Загвіздянської сільської ради № 254 від 20.07.2021 року, що підтверджується витягом ( пункт ІІІ.3 Рішення).

16 грудня 2024 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення, яким розірвано шлюб між Позивачем та Відповідачем, що підтверджується рішенням ( пункт ІІІ.1 Рішення).

Відповідач є особою з інвалідністю 3 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням та довідкою ( пункти ІІІ.9,10 Рішення)

V. Висновки суду

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Таким чином, для ухвалення рішення у справі важливими є встановлення фактичних обставин щодо періоду перебування сторін у шлюбі, а також дат та підстав виникнення права власності на спірні будинок та земельну ділянку.

щодо періоду шлюбних відносин

Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється:

- внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим;

- внаслідок його розірвання.

Відповідно до статті 105 Сімейного кодексу України шлюб, серед іншого, припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до статті 114 Сімейного кодексу України

Позивач та Відповідач зареєстрували шлюб 16 липня 1988 року та рішенням від 16 грудня 2024 року вказаний шлюб розірвано, що підтверджується рішенням (пункт ІІІ.1 Рішення).

Суд вважає необгрунтованими доводи представника Відповідача про припинення шлюбних відносин в 2018 року із посиланням на рішення суду у справі № 352/3034/24, з огляду на наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, на яку посилається представник Відповідача, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із розділом І «Короткий зміст позовних вимог» рішення на факт припинення подружніх відносин між сторонами в 2018 році зазначається в позовній заяві

При цьому фактичні обставини, встановлені судом, викладені в розділі IV «Фактичні обставини справи» рішення. У вказаному розділі судом встановлено фактичні обставини щодо дати реєстрації шлюбу між сторонами, а фактичні обставини щодо припинення шлюбу у вказаному рішенні не встановлювались.

В зв`язку із викладеним, посилання представника Відповідача про встановлення рішенням суду у справі № 352/3034/24 факту припинення подружніх відносин в 2018 році спростовується текстом самого рішення, яким фактичні обставини щодо припинення дати подружніх обставин не встановлювались.

Таким чином, у відповідності до вимог статей 21,104,105 Сімейного кодексу України, Позивач та Відповідач перебували в шлюбі з 16 липня 1988 року по 16 грудня 2024 року.

щодо виникнення права власності на будинок та земельну ділянку

Право власності Відповідача на будинок загальною площею 147,1 кв.м., житлова площа 94,9 кв.м., сараю площею 13,6 кв .м. та 19.6 кв.м., колодязь 1;, ворота 2 загальною площею 6,8 кв.м., огорожа , 3 загальною площею 102 кв.м., огорожа 4 загальною площею 35,2 кв.м. та огорожа 5 загальна площа 11 кв.м.,, розташований в АДРЕСА_1 зареєстровано 14 січня 2021 року, що підтверджується витягом (пункт ІІІ. 2 цього Рішення)

Право власності Відповідача на земельну ділянку площею 0,16 га із кадастровим номером :02:002:1173 на підставі рішення Загвіздянської сільської ради № 254 від 20.07.2021 року, зареєстровано 12 серпня 2021 року, що підтверджується витягом ( пункт ІІІ.3 цього Рішення).

Таким чином, право реєстрації Відповідача на спірні будинок та земельну ділянку зареєстровано під час перебування сторін у шлюбі.

Відповідно до статті 41 Конституції України та частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 вказані норми закону в сукупності із вимогами статті 70 Сімейного кодексу України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

У відповідності до вимог частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Суд враховує вказаний висновок під час розгляду справи № 352/530/25, оскільки він стосується релевантних відносин.

При цьому факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише цій особі. Майно в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання.

Вказаний висновок Суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18

Таким чином, Суд приходить до висновку, що будинок загальною площею 147,1 кв.м., житлова площа 94,9 кв.м., сараю площею 13,6 кв .м. та 19.6 кв.м., колодязь 1;, ворота 2 загальною площею 6,8 кв.м., огорожа , 3 загальною площею 102 кв.м., огорожа 4 загальною площею 35,2 кв.м. та огорожа 5 загальна площа 11 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,16 га із кадастровим номером :02:002:1173 є спільною сумісною власністю подружжя та належить Позивачу та Відповідачу в рівних частках, оскільки право власності на нього придбано під час перебування сторін у шлюбі, а Відповідачем не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу та не надано Суду будь-яких доказів щодо правових підстав для набуття права власності на спірні об`єкти ним особисто, а не подружжям.

Додатково стосовно земельної ділянки Суд звертає увагу на наступне.

Вказана земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про оціночну вартість (пункт ІІІ.7 Рішення).

Тобто спірний об`єкт нерухомості житловий будинок знаходиться на цій земельній ділянці.

Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.

Таким чином, з моменту набуття права власності на будинок, розташований в АДРЕСА_1 , його власник набуває і право на земельну ділянку, на якій розташований будинок.

В зв`язку із викладеним, враховуючи, що вищевказаний будинок є спільною сумісною власністю сторін у справі, вони також набули у спільну сумісну власність і земельну ділянку, на якій розташований будинок.

щодо посилань представника Відповідача на висновки Верховного Суду

Як вбачається із судових рішень у справах № 204/5407/17 та 753/6139/14, сторони в тих справах набули право власності на спірні об`єкти нерухомості квартири на підставі права приватизації.

В той же час у справі № 352/530/25 Відповідачем не надано доказів, що право власності на будинок та на земельну ділянку ним набуто саме в порядку приватизації. В зв`язку із викладеним, Суд вважає, що відносин у цій справі є нерелевантними до справи № 204/5407/17, в зв`язку із чим не враховує висновки Верховного Суду, викладені у справі № 204/5407/17.

У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається.

Відповідач не надав Суду відзив на позов, а також будь-яких доказів по справі.

Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

VI. Щодо судового збору

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то сплата судового збору в цій справі підлягає покладенню на Відповідача в повному обсязі.

Таким чином, судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі 9084 гривень мають бути покладені на Відповідача.

Суд відхиляє доводи представника Відповідача щодо звільнення Відповідача від сплати судового збору з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, серед іншого, звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Згідно із наданими представником Відповідача доказами, Відповідачеві встановлена ІІІ група, в зв`язку із чим він не відноситься до осіб, які підлягають звільненню від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Також Суд не вбачає підстав для звільнення Відповідача від судового збору на підставі до статті 9 Закону України «Про судовий збір», оскільки Відповідачем та його представником не надані докази наявності умов, передбачених цією статтею.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 133, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 :

-право власності на будинку загальною площею 147,1 кв.м., житлова площа 94,9 кв.м., сараю площею 13,6 кв .м. та 19.6 кв.м., колодязь 1;, ворота 2 загальною площею 6,8 кв.м., огорожа , 3 загальною площею 102 кв.м., огорожа 4 загальною площею 35,2 кв.м. та огорожа 5 загальна площа 11 кв.м., розташованого в АДРЕСА_1 ;

-право власності на земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:1173.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 9084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя Сергій КУЗЬМЕНКО