Справа № 471/391/25
Провадження №2/471/226/25
Номер рядка звіту 29
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 р. Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Жили Н.М.,

з участю секретаря - Холоденко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Козиревич О.С. звернулася до Братського районного суду Миколаївської області з позовною заявою ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Позовні вимоги мотивує тим, що 02 жовтня 2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір № 3-101 купівлі-продажу, який було зареєстровано Універсальною товарною біржею «РіКо-Альянс» в журналі реєстрації біржових угод за № 3-101. Відповідно до вказаного договору позивач придбав гараж, розташований по АДРЕСА_1 . Зобов`язання по цьому договору були виконані в повному обсязі. Нотаріально договір купівлі-продажу не посвідчувався. Позивач зареєстрував право власності на зазначений гараж у Вознесенському МБТІ, після чого почав ним користуватися. В даний час виникло питання реєстрації права власності на гараж в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак, звернувшись у відповідні органи, позивач дізнався, що оскільки вказаний договір купівлі-продажу не був оформлений нотаріально, то він не є документом, який посвідчує право власності на гараж. Нотаріально посвідчити договір позивач не має можливості, оскільки ОСОБА_2 помер. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адміністративно-територіального поділу України Братського) району Миколаївської області, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на суму 1000 гривень, та зареєстрований Універсальною товарною біржею «Ріко-Альянс» 02 жовтня 2000 року за № 3-101.

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак остання надіслала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу в її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а. с. № 52).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але від Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу у відсутність її представника, вирішення позовних вимоги залишає на розсуд суду (а. с. № 51).

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що 02 жовтня 2000 року ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), уклали договір № 3-101 купівлі-продажу, відповідно до якого продавець продав, а покупець купив гараж № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_1 . Зазначений гараж складається з: споруди зазначений на плані літерою -А-І розміром- 24,5 кв.м нежилої площі інвентаризаційною вартістю 2859 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять) гривень (а.с.№8) .

Відповідно до п. 2 вказаного договору зазначений гараж належав продавцю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на гараж від 20 вересня 2000 року, виданого на підставі рішення виконкома Братської селищної ради Миколаївської області №97 від 28.08.2000, зареєстрованого Вознесенським Бюро технічної інвентаризації за реєстр №11 від 20 вересня 2000 року.

Згідно п. 3 договору № 3-101 купівлі-продажу від 02.10.2000 р. гараж проданий за 1000 гривень, які сплачені покупцем продавцю повністю до підписання цього договору (а. с. № 9).

Відповідно до п. 5 зазначеного договору покупець набуває права власності на гараж з моменту підписання цього договору та реєстрації його на біржі. Продавець зобов`язався звільнити від усього побутового майна не пізніше 15.10.2000 р., а покупець дає на це згоду.

В п. 8, п. 9 договору № 3-101 купівлі-продажу від 02.10.2000 р. зазначено, що згідно ст. 227 ЦК України цей договір підлягає реєстрації в Бюро технічної інвентаризації за місцем знаходження придбаної нерухомості. Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає.

Договір № 3-101 купівлі-продажу від 02.10.2000 р. підписаний сторонами. В цьому договорі зазначено, що цей договір відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстровано Універсальною товарною біржею «РіКо-Альянс» в Журналі реєстрації біржових угод за № 3-101 02 жовтня 2000 року (а.с. № 9).

Нотаріусом вищевказаний договір не посвідчувався.

05 жовтня 2000 року вищевказаний гараж зареєстрований Вознесенським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 та записаний в реєстрову книгу № 1, за реєстровим №11, про що свідчить реєстраційний напис на правовстановлюючому документі (а. с. № 10).

Нещодавно позивач дізнався про те, що вищевказаний договір купівлі-продажу є недійсним, оскільки він не був посвідчений нотаріусом.

Вирішити питання про нотаріальне посвідчення договору № 3-101 купівлі-продажу від 02.10.2000 р. на теперішній час не вбачається можливим у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 5 від 29.05.2025 р. (а. с. № 35-36).

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до ст. 5 ЦК України та п. 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Договір № 3-101 купівлі-продажу від 02.10.2000 р. був укладений в період дії ЦК Української РСР, 1963 року, а тому до даних правовідносин необхідно застосувати норми матеріального права, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР, 1963 року.

Відповідно до ст. ст. 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

За ст. 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», в редакції на час укладання зазначеного договору, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 вказаного Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Тобто, чинне на момент укладання спірного договору законодавство, а саме ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», дозволяло укладати угоди купівлі-продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржової угоди.

В даний час через те, що договір № 3-101 купівлі-продажу від 02 жовтня 2000 р. не був посвідчений нотаріусом, позивач не має можливості реалізувати своє право власника.

Положеннями ст. 47 ЦК Української РСР передбачалося, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

З огляду на викладене, сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, умови договору виконані сторонами в повному обсязі. ОСОБА_1 (покупцем) сплачено продавцю грошові кошти за придбання вищезгаданого нерухомого майна в повному обсязі, продавець передав йому документи на гараж та ключі від нього. Придбаний гараж був зареєстрований Вознесенським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ОСОБА_1 , тобто відбулась державна реєстрація в БТІ права власності позивача на вищевказаний гараж. З часу придбання цього гаража позивач почав ним користуватися.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати договір № 3-101 купівлі-продажу від 02 жовтня 2000 р. дійсним.

Судові витрати залишити за позивачем.

Керуючись ст. 328 ЦК України, ст. ст. 47, 128, 153, 224 ЦК Української РСР, 1963 року, ст. ст. 4, 10-13, 76, 81, 83, 89, 229, 258, 259, 263 -265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір № 3-101 купівлі-продажу від 02.10.2000 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Універсальною товарною біржею "РіКо-Альянс" 02 жовтня 2000 року за №3-101, відповідно до умов якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 придбав гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (до зміни адміністратино-територіального поділу України - Братського) району Миколаївської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідач - Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, адреса мізцезнаходження: Миколаївська область, Вознесенський район, селище Братське, вул. Миру, 131, .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Жила Н. М.