ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7177/25 Справа № 2-4114/11 Суддя у 1-й інстанції - СПАЇ В. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Гапонова А.В., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 23 травня 2025 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну стягувача у виконавчих провадженнях за виконавчими листами, виданими на виконання рішення у цивільній справі №2-4114/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Спаї В.В.),

В С Т А Н О В И В:

28 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулось до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра із заявою про заміну стягувача у виконавчих провадженнях за виконавчими листами, виданими на виконання рішення у цивільній справі №2-4114/11, в якій просило замінити сторону стягувача з ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» (Код ) на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Код ) у виконавчих провадженнях за виконавчими листами, виданими на виконання рішення у цивільній справі №2-4114/11. на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2011 р. за позовом ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором № ML-307/155/2008 від 18.07.2008 р.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного м. Дніпра від 23 травня 2025 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» відмовлено.

Із вказаною ухвалою суду не погодився представник Товариства - Романенко М.Е., та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без врахування обставин справи.

Скарга мотивована тим, що СОБОРНИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ ДНІПРІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ОДЕСА), Код , ВІДКРИТО ВИКОНАВЧІ ПРОВАДЖЕННЯ за виконавчими листами, виданими на виконання рішення у цивільній справі №2-4114/11. на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.12.2011 р. стосовно боржниці ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 .

Також наголошує на тому, що строки пред`явлення до виконання дотримані, згідно норм чинного законодавства, та не пропущені Позивачем (стягувачем), та Заявником (апелянтом) щодо подання даної заяви, так як виконавчі листи перебувають на виконанні.

ОСОБА_5 просив ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 23 травня 2025 року скасувати та ухвалити постанову, якою заяву ТОВ «Діджи Фінанс» задовольнити у повному обсязі.

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2011 р. позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено повністю: стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 18.07.2008 р. №ML-307/155/2008 в сумі 729 535,71 грн., з яких заборгованість за кредитом - 616 489,27 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 91 654,91 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором 21 391,53 грн., а також стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1700 грн. та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 гривень. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/23854041).

14.05.2024 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Діджі фінанс» укладено договір факторингу №05/2024/1-ДФ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №ML-307/155/2008.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплинув.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Зі змісту ч.1 ст. 512 ЦК України вбачається, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п.1 ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження», зокрема не має права вимоги до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою ст. 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з правилами статті 55 ЦПК України.

Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 34/425.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19.03.1997 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 2-870/11 (провадження № 61-4429св22) зазначено, що «стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від якої Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу […]

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Отже, у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється».

Матеріалами справи встановлено, та підтверджено належними доказами, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2011 р. позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено повністю:

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 ,. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором від 18.07.2008 р. №ML-307/155/2008 в сумі 729 535,71 грн., а також стягнуто з солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1700 грн. та оплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 гривень.

Згідно витягу зі АСВП №55099029, 30 січня 2018 року було відкрито та перебуває на примусовому виконанні виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 грудня 2020 року №63759985, на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2011 року, 02.02.2016 року було видано виконавчий лист № 2-4114/11 та відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг України» у розмірі 729535,71 грн.

14.05.2024 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Діджі фінанс» укладено договір факторингу №05/2024/1-ДФ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором №ML-307/155/2008.

Крім того, на підтвердження права вимоги до божників, апелянтом було надано докази сплати згідно Договору факторингу №05/2024/1-ДФ від 14.05.2025 року та реєстр боржників.

Таким чином, ТОВ «Діджі Фінанс» набуло право грошової вимоги за виконавчим листом № 2-4114/11, стягувачем у якому зазначено ТОВ «ОТП Факторинг України».

Колегія суддів наголошує на тому, що місцевий суд дійшов до помилкового висновку, стосовно пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу, оскільки як було встановлено апеляційним судом та не спростовано боржниками у справі, на даний час виконавчі провадження на виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2011 року відкриті, а отже у місцевого суду було відсутні підстави відмовляти у задоволенні заяви ТОВ «Діджі Фінанс».

Також слід наголосити на тому, що вимога у заяві Товариства щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа відсутні, а отже і місцевий суд не мав розглядати дане питання.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до приписів ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Зазначене свідчить про наявність правових підстав до задоволення заяви й заміни сторони у виконавчому провадженні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали були порушені норми процесуального права, що призвело до помилкового висновку, про залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів вважає, що зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду та задоволення заяви ТОВ «Диджи Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 23 травня 2025 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну стягувача у виконавчих провадженнях задовольнити.

Замінити сторону стягувача з ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» (Код ) на його правонаступника ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС» (Код ) у виконавчих провадженнях за виконавчими листами, виданими на виконання рішення у цивільній справі №2-4114/11. на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.12.2011 р. за позовом ТОВ «ОТП ФАКТОРИНГ УКРАЇНА» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором № ML-307/155/2008 від 18.07.2008 р.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1211,20 грн., з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 8 жовтня 2025 року.

Судді: