Справа № 204/9883/24
Провадження № 2/204/556/25
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

08 жовтня 2025 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого - судді Книш А.В.,

секретар судового засідання Малкамова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього на свою користь матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 150637,48 грн, витрат на складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 3203 грн, поштових витрат на заходи досудового врегулювання спору у розмірі 153,80 грн, моральної шкоди у розмірі 46005,72 грн та судових витрат у виді судового збору, витрат на правничу допомогу та сервісного збору. На підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 18 листопада 2021 року о 14 год. 10 хв. в м. Дніпро по вул. Краснопільська біля буд.11-А відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року по справі №204/9465/21 винуватцем ДТП визнано відповідача. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено ТДВ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ", яке на той час було страховиком винуватця ДТП на підставі страхового поліса №ЕР-202324095, ліміт страхової виплати 130000 грн, франшиза 1500 грн. Актами огляду транспортного засобу від 24 листопада 2021 року та від 26 листопада 2021 року був встановлений перелік пошкоджень, отриманих автомобілем Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , у результаті ДТП. Позивачу копія відповідного акту не надавалася. ТДВ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" не погодилось сплатити страхову суму в повному обсязі та позивачу була запропонована сума страхової виплати у розмірі 90000 грн, вказані кошти надійшли на рахунок позивача 16 лютого 2022 року. З метою з`ясування повної вартості відновлювального ремонту свого автомобіля позивач за власний рахунок замовив складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку, відповідно до якого повна вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових становить 327426,90 грн. З метою виявлення прихованих пошкоджень 26 листопада 2021 року автомобіль позивача за допомогою евакуатора був доставлений для проведення додаткового огляду. Позивач був змушений оплатити проведення цього огляду, вартість якого становить 1176 грн, що є збитками на відшкодування яких позивач має право згідно ст. 22 ЦК України. За розрахунками СТО вартість окремих робіт по ремонту автомобіля позивача становить 243368,54 грн, а без урахування подорожчання робіт 194041,28 грн. Оскільки відповідач відмовився від відшкодування завданої ним шкоди, був зроблений тільки частковий ремонт. Позивач вважає, що розмір завданої йому шкоди, яка стосується виключно пошкоджень майна позивача, становить 243368,54 грн. Оскільки страхові відшкодування не в повній мірі покривають завдані збитки, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню різниця між розміром шкоди та страховою виплатою, яку мало би сплатити ТДВ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" за його розрахунками, а саме 150637,48 грн (243368,54-92731,06). Крім того, позивач змушений докладати додаткові зусилля та витрачати час для захисту своїх прав, а тому відшкодування перенесених позивачем психічних і душевних страждань він вбачає у стягненні з винної у ДТП особи моральної шкоди у розмірі 46005,72 грн.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано докази.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2024 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 липня 2025 року призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті.

Позивач та представник позивача ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилися, до початку судового засідання представником позивача ОСОБА_3 подано заяву, у якій він просить проводити судове засідання без участі сторони позивача та проведення заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення суду.

Відповідач належним чином та завчасно сповіщений про дату і час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку із чим, суд, враховуючи згоду представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТДВ "СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ», про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, до судового не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подавав.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі фактичні обставини.

18 листопада 2021 року о 14 год. 10 хв. у м. Дніпро по вул. Краснопільська біля буд.№11-А водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_1 , перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, а саме під час повороту праворуч здійснив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року, яка набрала законної сили 29 грудня 2021 року, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн (а.с.16).

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2004 року випуску належить позивачу (а.с.53).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номер НОМЕР_1 , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-202324095 в ТОВАРИСТВІ З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ". Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 130000 грн, франшиза - 1500 грн (а.с.20, 72).

02 лютого 2022 року позивач та ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" погодили виплату страхового відшкодування, належне потерпілій стороні, в сумі 90000 грн (а.с.85-87).

Відповідно до Звіту №YD01522 від 11 березня 2022 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz Е 320, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 327426,90 грн (а.с.35-47).

За складання звіту про оцінку матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz Е 320, реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивачем було сплачено на користь ФОП ОСОБА_4 3200 грн (а.с.34).

За перевірку автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивач сплатив на рахунок ПрАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬК-АВТО» 1176 грн (а.с.48).

Вартість часткового відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , склала 49894,20 грн (а.с.49).

Позивач вказує, що відповідно до рахунків-фактур Філії «АВТОСАЛОН МЕРСЕДЕС» ПрАТ «ДНІПРОПЕТРОВСЬК-АВТО» вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становитиме 243368,54 грн (103542,49+138650,05+1176) (а.с.48,50,52).

14 лютого 2022 року позивачу було здійснено страхове відшкодування від ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" на суму 90000 грн (а.с.21, 86 зворотна сторона-87).

За розрахунками позивача, не відшкодованими залишаються 150637,48 грн (243368,54-92731,06).

Станом на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано позивачу матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 18 листопада 2021 року з його вини.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги судом враховується наступне.

Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої статті 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Частиною другої статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі N 489/1356/16-ц і від 04 березня 2020 року у справі N 331/6395/18.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин Закон N1961-IV).

Згідно пунктів 9.1.,9.4. статті 9 Закону N 1961-ІV страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону N 1961-IV, y разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (стаття 28 Закону N 1961-IV).

Відповідно до пункту 36.1 страховик (у випадках, передбачених статтею 41 Закону N 1961-IV, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до вимог пункту 36.4. статті 36 Закону N 1961-IV, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

У постанові від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) Велика Палата Верховного суду сформулювала правові висновки щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом N 1961-IV N1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом N 1961-IVy страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону N 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі N 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до статті 29 Закону N 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з положенням пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону N 1961-IV, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями32та/або37цьогоЗакону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Пунктом 32.7 частини 1 статті 32 Закону встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Таким чином, за правилами ст.ст.9,12,29,32 Закону N 1961-IV при визначенні розміру страхового відшкодування при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, страховиком не відшкодовується франшиза, якщо інше не передбачено договором та витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

При визначені розміру страхового відшкодування страховик зобов`язаний врахувати коефіцієнт фізичного зносу, у зв`язку із чим страховик обмежений щодо виплати розміру страхового відшкодування, зокрема, вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Системний аналіз пункту 32.7 частини 1 статті 32 Закону, статті 22, абзацу 3 пункту 3 частини 1 статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 N 142/5/2092, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у розмірі коефіцієнту зносу деталей транспортного засобу, що замінюються, повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі N 420/998/18 (провадження N 61-11714св19).

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 зі справи N 3-50гс15, у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справи N 910/1272/18, у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справі N 910/12722/18).

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі N 755/7666/19.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом даного спору є сума відшкодування майнової шкоди, яка не покриває витрати для відновлення пошкодженого майна позивача, з урахуванням виплаченого страхового відшкодування.

Позивачем надано суду докази, що майнова шкода з приводу відновлення його транспортного засобу, складає 243368,54 грн (а.с.48,50,52).

Отже, страховик повинен був сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 128500 грн ), тобто у межах страхового ліміту за вирахуванням франшизи. Проте судом установлено, що ТДВ «Страхова група «Оберіг» виплатило позивачу за його згодою лише 90000 грн (а.с.21).

У своїй постанові від 22 лютого 2022 року у справі N 201/16373/16-ц Велика Палата Верховного суду підтверджує правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року по справі N 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі N 760/15471/15-ц та формулює наступні правові висновки: " У Законі "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Вказаний Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески. Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність винної особи. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик.

Однак, узгодження суми страхового відшкодування між потерпілим та страховиком не може покладати додаткових обов`язків на особу, відповідальність якої застрахована. У випадку узгодження суми страхового відшкодування між страховиком та потерпілим, останній немає права в майбутньому вимагати з винуватця різниці між збитком і межами відповідальності страховика.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування завданого позивачу матеріального збитку у розмірі 38500 грн у межами відповідальності страховика 0-1500).

Разом з тим, позивачем заявлено вимоги про відшкодування заподіяної відповідачем шкоди (збитків) за вирахуванням розміру страхового відшкодування, оскільки розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму.

Таким чином, позивачем надано докази на підтвердження завданих йому збитків, у вигляді витрат, які він мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 243368,54 грн, який відповідачем не спростовано, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 111868,54 грн (243368,54-).

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 760/5618/16-ц (провадження № 61-4463св18), від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц (провадження № 61-34581св18).

Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 3203 грн. Однак з наданого позивачем Акту №01522 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 11 березня 2022 року та дубліката чека (а.с.34) вбачається, що вартість складання звіту про оцінку матеріального збитку становить 3200 грн, а не 3203 грн, як зазначає позивач. Отже, на користь позивача також підлягають стягненню з відповідача понесені витрати на складання звіту про оцінку вартості матеріального збитку саме у розмірі 3200 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, , а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд виходить з того, що сам факт порушення прав позивача, що проявився в пошкодженні транспортного засобу, свідчить про перенесені останнім моральні страждання, оскільки позивач об`єктивно був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З урахуванням характеру страждань, їх обсягу, тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що розміром грошового відшкодування моральної шкоди необхідним, достатнім, розумним і справедливим за наведених обставин, є 5000 гривень, а тому позовні вимоги слід в даній частині задовольнити частково.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду у розмірі 115068,54 грн (111868,54+3200) та моральну шкоду у розмірі 5000 грн, що разом складає 120068,54 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіляючи судові витрати у справі судом враховується наступне.

Ціна позову у даний справі складає 199846,20 грн (150637,48+3203+46005,72). Позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2751,14 грн (1539,94+1211,20) (а.с.12,13), але згідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди позивачем визначено у грошовому вимірі, повинно було бути сплачено 1998,46 грн (199846,20 грн*1%, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Також на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду: копію договору від 02 жовтня 2024 року; копію акту виконання робіт до договору про надання правової допомоги від 03 жовтня 2024 року на суму наданих послуг у розмірі 2500 грн; копію квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 2500 грн (а.с.112-115).

Крім того, позивачем надано суду докази на підтвердження понесення ним поштових витрат на загальну суму 246,80 грн (153,80+93) (а.с.23-25,116-117).

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі 2850,96 грн ((1998,43+2500+246,8)* 120068,54/199846,20).

Щодо решти суми сплаченого судового збору судом враховуються вимоги ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Так пунктом 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Отже, решта суми сплаченого судового збору поверненню судом позивачу не підлягає, оскільки на час розгляду справи у суду відсутнє відповідне клопотання позивача про повернення судового збору у зв`язку внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Також судом враховується, що у позивача відсутні перешкоди для звернення до суду з відповідним клопотанням про повернення судового збору пізніше.

Щодо стягнення сервісного збору у розмірі 60,42 грн з відповідача на користь позивача слід зазначити наступне.

Сервісний збір (банківська комісія) - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень.

А, отже, суд не бере до уваги посилання позивача про стягнення на його користь суми сервісного збору у розмірі 60,42 грн, оскільки банк було обрано позивачем самостійно та банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати. Комісію за обслуговування було стягнуто обраним позивачем банком за надання йому банківської послуги.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні з відповідача суми сервісного збору за сплату судового збору у розмірі 60,42 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ" про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 115068,54 грн та моральну шкоду у розмірі 5000 грн, а всього 120068 (сто двадцять тисяч шістдесят вісім) гривень 54 (п`ятдесят чотири) копійки.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2850 (дві тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень 96 (дев`яносто шість) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТРАХОВА ГРУПА "ОБЕРІГ", місцезнаходження: м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14, ідентифікаційний код 39433769.

Головуючий