Справа № 509/7671/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Овідіополь, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління «Центр надання адміністративних послуг» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області

про визнання дій посадових осіб про зняття з реєстрації місця проживання протиправними

про скасування рішення про зняття з зареєстрованого місця проживання

про зобов`язання вчинити певні дії,-

учасники цивільного провадження:

позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 за дорученням,

відповідач Управління «Центр надання адміністративних послуг» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області (далі по тексту Управління) та її представник ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 за дорученням, суд

ВСТАНОВИВ:

27 грудня 2023 року позивачка звернулась з вищеназваною позовною заявою, до відповідача, який перебуває та зареєстрований на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області.

Позиція сторін

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивачка зазначила що, 17 грудня 1993 року між позивачкою та фізичною особою ОСОБА_5 був укладений шлюб, перебуваючи в шлюбі у них народились діти ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 01 грудня 2015 року позивачка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому 06 листопада 2017 року шлюб був розірваний. Від відповідача їй стало відомо, що 30 жовтня 2023 року позивачка була знята з зареєстрованого місця проживання за вищевказаною адресою на підставі рішення відповідача, позивачка стверджує, що відповідач безпідставно прийняв рішення щодо зняття з зареєстрованого місця проживання, а тому просить визнати дії посадових осіб відповідача, щодо зняття позивачки з зареєстрованого місця проживання противоправними, скасувати рішення центру від 30.10.2023 року та зобов`язати відповідача зареєструвати позивачку за вищевказаної адресою.

Представник позивачки в ході судового розгляду на своїх позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити в повному обсягу.

Представник відповідача копію позову та матеріали до нього отримав належним чином, направив відзив в порядку ст.178 ЦПК України, в якому зазначив, що позов є не обґрунтований просить відмовити в його задоволенні (т.1 а.с.128).

Рух справи:

02 січня 2024 року Овідіопольським райсудом Одеської області під час відкриття цивільного провадження в позові були виявлені недоліки та наданий строк позивачці для їх усунення.

29 січня 2024 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження, в загальному порядку.

31 жовтня 2024 року було прийнято рішення про закінчення підготовчого судового засідання.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ч.1 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обставини, які встановлені судом.

17 грудня 1993 року між позивачкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та фізичною особою ОСОБА_5 був укладений шлюб (т.1а.с.10, 22).

Під час шлюбу у них народилась дитина син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с.25).

03 серпня 2004 року фізична особа ОСОБА_5 набув у приватну власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 119.0 кв.м., спорудження 1-7,1, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває на земельній ділянці розміром 1001 кв.м., яка є приватною власністю, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу реєстр 5589 та земельну ділянку розміром 0,101 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованою за вищевказаною адресою, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу реєстр №5590 (т.1 а.с.30,т.1 а.с.32).

01 грудня 2015 року позивачка ОСОБА_1 будучи членом сім`ї ОСОБА_5 була зареєстрована за вищевказаною адресою (т.1 а.с.36).

06 листопада 2017 року шлюб між позивачкою ОСОБА_8 та фізичною особою ОСОБА_5 на підставі рішення суду, був розірваний. Рішення суду є чинним (т.1 а.с.37).

30 жовтня 2023 року на підставі дій посадової особи Управління позивачка ОСОБА_1 була знята з реєстраційного місця проживання. Підставою для зняття з реєстраційного обліку були:

-заява власника житла про зняття особи із зареєстрованого місця проживання (представника власника житла на підставі довіреності),

-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9

-нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 03.08.2004 року,

-витягом про реєстрацію права власності житлового будинку від 10.08.2004 року,

- квитанція про сплату адміністративного збору від 30.10.2023 року,

- нотаріально посвідчена довіреність від 27.10.2023 року від імені ОСОБА_5 .

Позивачка та її представник стверджують, що вона була безпідставно знята з зареєстрованого місця проживання так, як вона є власником житла за вищевказаною адресою. При цьому належних та допустимих доказів, наявності у неї на праві власності житлового будинку розташованого за вищевказаною адресою позивачка суду не надала. Посилання позивачки на те, що даний житловий будинок є спільним сумісним майном подружжя, так як він був придбаний у період шлюбу на підставі заяви від 03.08.2004 року (т.1 а.с. 31), з урахуванням предмету позову є помилковими, так як підлягають доказуванню під час розгляду іншого цивільного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа ОСОБА_5 є власником вищевказаного житла, звернувся з заявою про зняття з зареєстрованого місця проживання позивачки, яка є громадянкою України повнолітньою особою.

Уповноважена особа Управління впевнившись у поданих з боку представника власника житла документів, в межах своїх повноважень, відповідно до ст.18 ч.1 п.2 ЗУ «Про надання публічних (електронних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україна та згідно з п.50 Постанови КМ України №265 від 07.02.2022 року «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» прийняла рішення про зняття з зареєстрованого місця проживання позивачки ОСОБА_1 , будучи повнолітньою особою, яка не є власником житла про що в письмові формі повідомили дану особу (т.1 а.с.43,45).

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що уповноважені особи відповідача при здійснені своїх повноважень, щодо зняття з зареєстрованого місця проживання діяли правомірно відповідно до чинного законодавства в сфері зняття з реєстраційного обліку.

З урахуванням тих обставин, які були встановлені судом під час судового розгляду суд вважає, що між позивачкою та іншою фізичною особою власником житла виникли спірні правовідносини, які підлягають розгляду в іншому порядку.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позивачка ОСОБА_1 відповідно до ст.13 ЦПК України в межах своїх позовних вимог, належним чином відповідно до ст.263 ЦПК України не змогла обґрунтувати свої позовні вимоги, щодо неправомірності дій відповідача щодо зняття з зареєстрованого місця проживання.

У зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про правомірність дій відповідача, похідні позовні вимоги щодо зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягають.

Представник позивачки просить постановити окрему ухвалу відносно посадових осіб Управління мотивуючи тим, що з їх боку були порушення порядку зняття з зареєстрованого місця проживання позивачки, однак під час судового розгляду таких порушень судом не встановлено, саме подання фізичною особою ОСОБА_5 , будучи власником нерухомого майна, який не є учасником даного спору, заяви про зняття з реєстрації місця проживання, не можливо розглядати як дії які порушують законодавство в сфері реєстрації фізичних осіб або їх зняття, а тому підстави для постановлення окремої ухвали відсутні.

Представник відповідача стверджує, що під час розгляду справи приймав участь представник позивачки ОСОБА_2 , який діє від імені позивачки ОСОБА_1 на підставі нотаріально засвідченого доручення від 04.10.2022 року, яка діє до 04.10.2025 року. З матеріалів справи вбачається, що позов подала безпосередньо позивачка ОСОБА_1 яка його підписала, в подальшому позивачка до суду направляла заяви та клопотання, в судових засіданнях приймав участь безпосередньо її представник ОСОБА_2 , з повноваженнями які зазначені в дорученні, представник позивачки не є адвокатом, однак з урахуванням предмету позову, звернень особисто позивачкою до суду, суд вважає, що участь представника не порушує права та інтереси відповідача в частині судового розгляду, а тому його позиція, щодо визнання представника позивачки таким, який не має право представляти інтереси позивачки є помилковими та до уваги не приймаються.

Судові витрати.

Позивачка при подані позову сплатила судовий збір в розмірі 3220.80 (т.1 а.с.108) суд прийшов до висновку, що позов є необґрунтований, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає, що судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-13,77-80,141,258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Управління «Центр надання адміністративних послуг» Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, про визнання дій посадових осіб про зняття з зареєстрованого місця проживання протиправними, про скасування рішення про зняття з зареєстрованого місця проживання,про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до палати по цивільним справам Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Кириченко П.Л.