справа № 489/7843/24
провадження №2/489/466/25
13 жовтня 2025 року м. Миколаїв
Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
за участю секретаря судового засідання Лупової Є.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі Орган опіки і піклування), про виселення
У жовтні 2024 року позивачі, через представника ОСОБА_6 , звернулися до суду з позовом про виселення відповідачів та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві спільної часткової власності позивачам, без надання іншого житлового приміщення.
В обґрунтування позовних вимог вказано, позивачам на праві спільної часткової вільності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_1 належить 61/100 частки будинку, а ОСОБА_2 39/100 частки.
У будинку зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (дочка позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 ), що підтверджується Інформаційною довідкою про зареєстрованих осіб, виданих 02.09.2024 Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.
Фактично в будинку поживають ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (чоловік ОСОБА_7 , який проживає з дозволу співвласників будинку), а також відповідач ОСОБА_3 племінник позивача ОСОБА_1 та колишній чоловік позивача ОСОБА_2 .
Відповідачу ОСОБА_3 позивачами був наданий дозвіл на тимчасове проживання у будинку. Але в ОСОБА_3 самовільно, без дозволу співвласників, вселив до будинку ОСОБА_4 , з якою згодом зареєстрував шлюб, а також її сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідачі та неповнолітній ОСОБА_5 у будинку ніколи не були зареєстровані та проживають у ньому без дозволу на те позивачів і всупереч їх волі.
Відповідач ОСОБА_3 зловживає спиртними напоями, веде себе агресивно по відношенню до інших мешканців будинку. Систематично вчиняє психічне та фізичне насилля над позивачем ОСОБА_1 , дочкою ОСОБА_10 та зятем ОСОБА_11 .
Крім того, відповідачі постійно чинять перешкоди позивачу ОСОБА_1 у користуванні належним йому житловим будинком, знущаються над ним.
Часті конфлікти, які виникають з вини відповідачів, створюють психологічно некомфортну обстановку для інших мешканців будинку, в тому числі для позивача ОСОБА_1 .
Позивач ОСОБА_1 неодноразово усно вимагав від відповідачів здійснити добровільне виселення з будинку, однак останні ігнорують його вимоги та стверджують, що виселити їх він не зможе.
За місцем фактичного проживання та адресою їх реєстрації були надіслані цінними листами з описом вкладення досудові вимоги про добровільне виселення з будинку, але листи залишилися не вручені. При цьому, відповідачам достеменно відомо, що позивачі вимагають від них здійснити добровільне виселення з будинку.
Крім того, вимога ОСОБА_1 до відповідачів про виселення була зафіксована на відеозаписах бодікамер № 474025 та № 474058 поліцейських, які приїздили на черговий виклик ОСОБА_1 з приводу вчинення домашнього насильства щодо нього з боку ОСОБА_3 .
Зухвала поведінка відповідачів, постійні сварки, агресивне поводження та домашнє насильство відповідачів над мешканцями будинку, негативно впливають на здоров`я, як самого позивача ОСОБА_1 , який є пенсіонером за віком, так і інших осіб, які проживають в будинку ( ОСОБА_7 , ОСОБА_11 ).
При цьому на ОСОБА_3 неодноразово скидалися в 2024 році матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 КУпАП (домашнє насильство), вчинене відносно позивача ОСОБА_1 та дочки ОСОБА_7 , а також виносилися термінові заборонні приписи із зобов`язанням залишити місце проживання постраждалої особи та забороною на вхід і перебування в місці проживання постраждалої особи, який відповідач не виконав.
Системні порушення відповідачами правил співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку.
Тому в зв`язку із відмовою відповідачів добровільно висилитися, позивачі змушені звернутися за захистом своїх прав до суду.
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва суду від 14.10.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Цією ухвалою зобов`язано Орган опіки і піклування надати письмовий висновк відповідно до статті 19 СК України.
Ухвалою суду від 18.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання, призначене на 09.10.2025, учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Представник позивачів - адвокат Дементьєва Ю.С. надала до суду заяву від 09.10.2025 в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі причини неявки суду не повідомили, правом на надання відзиву не скористалися. Направлені відповідачам судові повістки повернуті поштовим зв`язком з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням учасника справи про судове засідання.
Третя особа свого представника до суду не направила.
З урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.
Із матеріалі справи вбачається та встановлено судом, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.08.2024 № 392824516 будинок АДРЕСА_2 , на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 - 39/100 частки та ОСОБА_1 61/100.
Згідно Інформації про зареєстрованих осіб Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 02.09.2024 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані - ОСОБА_1 , 1951 р.н., ОСОБА_2 , 1983 р.н., ОСОБА_7 , 2003 р.н., ОСОБА_8 , 2012 р.н. (дочка позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 ).
Витягом з реєстру територіальної громади міста Миколаєва від 11.10.2024, сформованого на запит суду, підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
Згідно відповіді № 841039 від 11.10.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .
Таким чином місце проживання відповідачів є відміним від адреси їх реєстрації.
Із позову вбачається та було підтверджено позивачем, його представником та свідками в судовому засіданні, яке відбулося 08.09.2025, фактично в будинку, крім зареєстрованих осіб, проживають відповідачі.
Як пояснила представник позивача, відповідачу ОСОБА_3 свого часу позивачами був наданий дозвіл на тимчасове проживання у будинку, але той самовільно, без дозволу співвласників, вселив в будинок ОСОБА_4 , з якою згодом зареєстрував шлюб, а також її неповнолітнього сина ОСОБА_5 .
Через системні порушення відповідачами правил співжиття, що роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку, 03.09.2024 на адреси фактичного проживання і реєстрації відповідачів представником позивачів засобами поштового зв`язку було направлено досудову вимогу про виселення, яка залишена без виконання.
Направлення досудової вимоги підтверджується описами вкладень та накладними Укрпошти від 05.09.2024.
Із відповіді, наданої Відділенням № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 23.09.2024 на адвокатський запит, підтверджується, що згідно з інформацією у «Інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» Єдиний облік звернення на лінію 102 за фактом домашнього насильства надходили від ОСОБА_1 , 1951 р.н. заяви, які:
Під час перевірки встановлено, що також мали місце звернення на лінію102 за фактом домашнього насильства від ОСОБА_7 , 2003 р.н.:
Мали місце звернення на лінію 102 за фактом домашнього насильства і від ОСОБА_12 , 2003 р.н.:
В судовому засіданні був оглянутий відеофайл з бодікамери поліцейського №№ 474025, 474058, які міститься у справі про адміністративне правопорушення № 489/6630/24.
З відеозапису вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався до поліції з приводу того, що відповідач його не впускав на територію будинку. Внаслідок чого він змушений був викликати поліцію і лише за їх допомоги зміг потрапити на територію домоволодіння, де в присутності поліції мав місце конфлікт між відповідачами, в т.ч і неповнолітнім ОСОБА_13 , та позивачем, зокрема щодо правомірності проживання відповідачів в будинку та порушення права позивача.
Судом встановлено, що постановою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 05.11.2024 у справі № 489/6630/24 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.
Із постанови суду вбачається, що відносно ОСОБА_3 були складені:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 206841 від 26.08.2024, за фактом того, що 26.08.2024 о 17:56 год. за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_3 позбавив свого дядька права на житло, а саме не пускав до будинку ОСОБА_1 , цим саме вчинив домашнє насильство економічного характеру;
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 198229 від 27.08.2024, за фактом того, що 27.08.2024 о 11:00 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_3 умисно, з перевагою сили, вчинив сварку відносно своєї доньки ОСОБА_7 , в ході якої висловлювався лайливими словами, чим навмисно спричинив емоційну невпевненість та міг завдати шкоди психологічному здоров`ю, таким чином спричинив домашнє насильство психологічного характеру;
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 198230 від 27.08.2024, за фактом того, що 27.08.2024 о 11:20 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів 1, 2, 3 термінового заборонного припису серії АА № 435563 від 26.08.2014, виписаного відносно нього.
Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради 05.06.2025 надано висновок про доцільність виселення неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Із змісту висновку вбачається, що неповнолітній навчається у Миколаївській гімназії № 32 ім.Кривоносова С.С., його мати ОСОБА_4 зареєстрована у Вознесенському районі Миколаївської області та вселилася до будинку без дозволу співвласників. ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_4 зареєструвала шлюб, зловживає спиртними напоями, веде себе агресивно по відношенню до інших мешканців будинку та чинить перешкоди у користуванні належним йому житловим приміщенням, що підтверджується документами МРУП ГУНП в Миколаївській області та відеоматеріалами, які містяться в справі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 (дочка позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 ) повідомила, що її батько ОСОБА_3 постійно вживає алкогольні напої та задіває її, її чоловіка ОСОБА_14 і дядька ОСОБА_1 . Створює їх проживання в будинку нестерпним. З батьком вона не особо спілкується. Повідомила, що до дядька ОСОБА_1 , у червні 2024 року її батько застосував фізичне насильство та зламав йому пальця. ОСОБА_3 постійно закриває ворота, через що вони не можуть потратити до будинку та вимушені викликати поліцію.
Свідок ОСОБА_14 пояснив, що мешкає в будинку біля двох років. Відповідач ОСОБА_3 постійно задіває його дружину та дядька ОСОБА_1 . Був випадок коли той заходив до них із битою, яку він в нього забрав та вони викликали поліцію. П`яним кидається під колеса його автомобіля. Також, нещодавно був конфлікт між відповідачем та дядьком, якого той не впускав до двору, через що викликали поліцію.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі статтею 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини четвертої статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої та другої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з частиною першою, частиною другою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
За змістом частини першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до положень статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Якщо особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК України, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.
Підстави виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення визначені статтею 116 ЖК України.
За частиною першою статті 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Отже, цивільно-правова відповідальність за статтею 116 ЖК України настає при руйнуванні чи псуванні житлового приміщення, або використанні його не за призначенням, або систематичному порушенні правил співжиття. Під систематичністю розуміється вчинення двох і більше правопорушень. При цьому необхідно, щоб така поведінка винної особи була предметом розгляду органів місцевого самоврядування, поліції, прокуратури, суду, громадських організацій тощо, а застосовані заходи попередження, громадського впливу виявились безрезультатними.
Враховуючи встановлені обставини та доведення позивачем систематичного порушення відповідачем правил співжиття, що порушує права позивачів, в тому числі як і власників нерухомого майна, до якого без їх відома та всупереч їхньої волі відповідач ОСОБА_3 вселив свою дружину та її неповнолітнього сина, суд приходить до висновку про правомірність позову та виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення. При цьому, суд враховує, що виселення відповідачів і їх неповнолітнього сина не буде порушенням їхніх прав на житло, оскільки вони маються інше житло для проживання, за яким зареєстровані.
Так як позов задоволено повністю, з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 , яким сплачено судовий збір при зверненні до суду, що підтверджується квитанцією № 217250741 від 08.10.2024, в рівних частинах підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн., з кожного по 605,60 грн.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 158, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.
Висилити ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві спільної часткової власті належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на корить ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн., з кожного по 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Інгульський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
позивач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідачі ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Повний текст судового рішення складено 13.10.2025.
Суддя І.В.Коваленко