Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Тесленко Т. В.

з участі секретаря

судового засідання Климченко А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області за підсудністю з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позивач прохав суд стягнути з ОСОБА_1 , 2008 р.н., на його користь відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язану з регламентною виплатою у розмірі 85 304,18 грн, вартість послуг експерта у розмірі 1450,00 грн, а у разі відсутності у вказаного неповнолітнього майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути в частці, якої невстачає, або повністю з його матері ОСОБА_2 , та понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду від 09.05.2025 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи на 19 червня 2025 року в підготовче засідання в порядку загального позовного провадження.

19 червня 2025 року в судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідачі належним чином не повідомлені про час і місце слухання справи, оскільки повідомлення про вручення судової повістки ОСОБА_2 повернулося до суду не врученим з відміткою поштарки «Адресат відсутній за вказаною адресою», а щодо ОСОБА_1 повідомлення не повернулося взагалі до суду.

Представник позивача в заяві до суду прохав розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити.

Ухвалою суду від 19.06.2025 відкладено підготовче засідання на 25.08.2025 та викликано відповідачів до суду через оголошення на вебсайті Судової влади України.

Відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи в підготовчому засіданні.

Представник позивача в заяві до суду прохав розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити.

Ухвалою суду від 25 серпня 2025 року закрито підготовче провадження в справі та призначено її розгляд по суті з викликом відповідачів до суду на 06 жовтня 2025 року через оголошення на вебсайті Судової влади України.

Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи.

Представник позивача направив на адресу суду клопотання, де позовні вимоги підтримав та прохав справу розглянути без його участі.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жодних заяв, клопотань, відзивів, заперечень до суду не надавали.

Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 08.10.2025 в порядку ст. 244 ЦПК України.

Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 17.07.2023 близько 14:30 год. в м. Дніпро по вул. Передова, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням Відповідача-1 ОСОБА_1 та транспортного засобу «RENAULT MASTER», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , право користування вказаним транспортним засобом належить ПП «Техносервісінформ» (надалі також - «Потерпілий»). Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На час настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу Потерпілого була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», що підтверджується полісом серії АР 6864661 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача-1 не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України (надалі також - «ЦК України»), Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України.

Згідно з ст. 999 ЦК України, Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону).

Відповідно до ст. 5 Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Тобто, Відповідач-1 на час ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП.

На час ДТП йому виповнилося 15 років, а відтак протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 514956 від 17.07.2023, було складено на його матір, а саме на Відповідача-2 ОСОБА_2 .

Наведені обставини ДТП були перевірені та достовірно встановлені Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська при розгляді справи про адміністративне правопорушення № 199/6509/23.

Так, Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2023, Відповідача-2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

За ч. 4 ст. 82 Цивільно-процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 902/201/19).

У постанові від 11.12.2019 у справі № 320/4938/17 Верховний Суд наголосив, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Тому, обставина вини Відповідача-2 встановлена рішенням суду та не повинна доказуватися під час розгляду цієї справи.

Статтею 33 Закону встановлено порядок дій осіб, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення регламентної виплати. Зміст та строки вчинення цих дій розкриваються в таких приписах Закону.

Так, за правилами п. 35.1 ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (редакції чинній на момент ДТП), для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, подає страховику (або за умови наявності підстав, передбачених у ст. 41 - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

У заяві про страхове відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) найменування (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків та відомості, що їх підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) підпис заявника і дата подання заяви. До заяви додаються документи згідно з переліком, визначеним у п. 35.2 ст. 35 Закону.

Оскільки, на час настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 17.07.2023 представник Потерпілого звернувся до Позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування.

Водночас 17.07.2023 ОСОБА_3 , особа, яка керувала транспортним засобом Потерпілого під час ДТП, на виконання вимог ст. 33 Закону, звернувся до Позивача із відповідною заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди.

За результатами звернення представника Потерпілого та розгляду його заяви, Позивачем було відкрито регресну справу N 94418.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Тому, в силу настання передбачених Законом підстав у Позивача виник обов`язок відшкодувати Потерпілому заподіяну Відповідачем-1 шкоду.

Згідно з п. 40.3 ст. 40 Закону Позивач з метою встановлення розміру заподіяння шкоди, має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є зокрема експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону.

Таким Уповноваженим органом є Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг, яка розпорядженням № 5417 від 23.02.2006 затвердила "Порядок залучення МСТБУ аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків".

Діючи на підставі вищевказаних законодавчих приписів, проведення огляду/дослідження пошкодженого транспортного засобу Позивач доручив ФОП ОСОБА_4 .

10.09.2023 судовим експертом Пилипенком Олександром Степановичем було складено Висновок експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ №256C23.

За результатами Висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля RENAULT MASTER, номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, складає 93 078,29 грн (дев`яносто три тисячі сімдесят вісім гривень 29 коп.) з урахуванням ПДВ.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного Фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата та розміру, заподіяних внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних витрат.

Відповідно до Висновку, вартість матеріального збитку, завданого Потерпілому становить 93 078,29 грн.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Позивач виконуючи вимоги ст. 41 Закону, на підставі довідки № 1 від 08.11.2023 та Наказу № 4.1/19469 від 09.11.2023 р. про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (копії додаються), прийняв рішення про відшкодування шкоди Потерпілому в загальному розмірі 85 304,18 грн (вісімдесят п`ять тисяч триста чотири гривні 18 коп.).

Розрахунок та виплата страхового відшкодування проводилося на основі: Висновку, наказу про відшкодування шкоди, відповідно до якого МСТБУ здійснило регламентну виплату.

Також Позивачем були понесені додаткові витрати на збір документів та визначення розміру шкоди у розмірі 1 450,00 грн. (копія підтверджуючого документу додається).

Позивачем була повністю відшкодована шкода Потерпілому, завдана Відповідачем-1.

Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи, які підлягають відшкодуванню Позивачу складає 86 754,18 грн.

З огляду на викладене, а також в зв`язку із невідшкодуванням збитків Відповідачем-1 в добровільному порядку, Позивач і звертається із цим позовом до суду та просить задовольнити його вимоги повністю.

Згідно зі ст. 1179 ЦК України, неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Загальне правило про самостійну відповідальність неповнолітнього за завдану ним шкоду має виняток - обов`язок батьків (усиновлювачів) або піклувальника відшкодувати завдану шкоду в разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування, їхня відповідальність має додатковий (субсидіарний) характер. Субсидіарність цієї відповідальності полягає в тому, що основна вимога про відшкодування завданої шкоди пред`являється до неповнолітнього; додаткова вимога пред`являється до батьків (усиновлювачів) або піклувальника неповнолітнього, лише у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Субсидіарна відповідальність за неповнолітнього покладається на обох батьків за принципом рівної дольової відповідальності незалежно від того, проживають вони разом чи окремо.

Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди (ч. 3 ст. 1179 ЦК України).

На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту ст. 559 та ст. 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, визначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону, МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки (такий же висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц).

За приписами ст. 22.1 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи спори зазначеної категорії, суди дотримуються усталеної практики, згідно з якою до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (наведене роз`яснення міститься у п.п. 26, 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

При обґрунтуванні необхідності застосування (незастосування) тих чи інших норм права суд та учасники судового процесу не позбавлені права посилатися на правові позиції, викладені в постановах Пленумів Верховного Суду України і вищих спеціалізованих судів. Так, у постанові Великої Палати ВС від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16 є посилання на п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 (такі ж посилання наявні і в постановах Верховного Суду від 08.11.2023 № 727/5236/22, від 04.10.2023 № 526/2910/21, від 12.10.2023 № 532/2139/21, від 05.12.2023 № 910/2094/21).

Позивач виплатив відшкодування на підставі підпункту а) п. 41.1. ст. 41 Закону, оскільки винуватець ДТП не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові № 910/17324/19 від 12.10.2021 зазначає, що суб`єкт, до якого МТСБУ може заявити регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV, є чітко визначеним. Коли МТСБУ виплатило відшкодування через те, що шкоду заподіяв транспортний засіб, власник (водій) якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (тобто, коли зробило виплату на підставі підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV), воно набуває право на регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, бо саме він відповідальний за невиконання обов`язку зі страхування своєї цивільно-правової відповідальності.

Отже, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу.

Щодо строку позовної давності, то як зазначалось вище, ДТП настало 17.07.2023, а відшкодування у повному обсязі шкоди Позивачем Потерпілому відбулось 10.11.2023.

Варто враховувати, що моментом початку позовної давності для регресної вимоги з огляду на положення ч. 6 ст. 261 ЦК України страховика є день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні) (висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 у справі № 6-2806цс16).

При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в цьому випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою (див. пункти 44-46 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17).

Час виникнення права подачі на позов виникає з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду (висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.02.2018 у справі 521/16989/13-ц).

Отже при регресі строк позовної давності відраховується з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування (аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 199/1848/16, від 27.12.2018 у справі № 373/2348/16-ц, від 10.01.2019 у справі № 200/13392/13-ц).

Враховуючи наведене вище, Позивач звернувся до суду з позовною заявою в межах строків позовної давності.

Отже, позивач набув право зворотньої вимоги до відповідачів, через що його позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Тому потрібно стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса останнього відомого місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь «Моторного (транспортного) страхового бюро України» (, адреса: 02653, м. Київ, Русанівський бул., 8,р/р IBAN: НОМЕР_4 ) відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 85 304,18 грн (вісімдесят п`ять тисяч триста чотири гривні 18 коп.), а також вартість послуг експерта у розмірі 1 450,00 грн (одна тисяча чотириста п`ятдесят гривень 00 коп.), а у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_1 майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути в частці, якої не вистачає, або повністю з матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних Моторного (транспортного) страхового бюро України у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Керуючись статтями 12, 81, 83, 89, 141, 244, 258, 282, 284, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса останнього відомого місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь «Моторного (транспортного) страхового бюро України» (, адреса: 02653, м. Київ, Русанівський бул., 8, р/р IBAN: НОМЕР_4 ) відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою у розмірі 85 304,18 грн (вісімдесят п`ять тисяч триста чотири гривні 18 коп.), а також вартість послуг експерта у розмірі 1 450,00 грн (одна тисяча чотириста п`ятдесят гривень 00 коп.), а у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_1 майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути в частці, якої не вистачає, або повністю з матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса останнього відомого місця проживання: АДРЕСА_1 , на користь «Моторного (транспортного) страхового бюро України» (, адреса: 02653, м. Київ, Русанівський бул., 8,р/р IBAN: НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., а у разі відсутності у неповнолітнього ОСОБА_1 , майна, достатнього для відшкодування шкоди, стягнути в частці, якої не вистачає, або повністю з матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

08.10.2025 складено повне судове рішення.

Суддя