ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 жовтня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 565/164/25

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1458/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,-

учасники справи:

позивач: Перша всеукраїнська кредитна спілка,

відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 червня 2025 року у справі за позовом Першої всеукраїнської кредитної спілки до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

У С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Перша всеукраїнська кредитна спілка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 152,82 грн та сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.12.2021 між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та ОСОБА_1 укладено договір відновлювальної кредитної лінії №01 12 2021-264 підвид кредиту вільний (без поруки) (надалі кредитний договір), за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 17 000 грн строком на 12 місяців з 01.12.2021 до 01.12.2022 зі сплатою 89% річних. 01.12.2021 позичальник отримав суму кредиту у розмірі 17 000 грн, що підтверджується видатковим чеком реєстратора розрахункових операцій №0004 від 01.12.2021.

За умовами кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком розрахунків, що є невід`ємною частиною кредитного договору, з 01 по 20 число місяця. Однак, починаючи з січня 2023 року відповідач перестав виконувати свої зобов`язання за кредитним договором та дотримуватись графіку погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у останнього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 03.01.2025 складає 14 152,82 грн, з яких: 14 152,82 грн залишок заборгованості по кредиту, 0,00 грн - залишок заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитом.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 19.06.2025 позов Першої всеукраїнської кредитної спілки задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Першої всеукраїнської кредитної спілки заборгованість за кредитним договором № 01 12 2021-264 від 01.12.2021 в розмірв 14 152,82 грн та 2 422,40 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Заявник стверджує, що 15.01.2023 ним на погашення кредиту було сплачено позивачу 15 000 грн, однак ці кошти не враховані та не здійснено перерахунок кредитної заборгованості.

Зазначає, що у період з 10.06.2022 по 01.12.2023 він проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , у зв`язку з чим має передбачені Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» пільги.

Указує, що у 2022 році безпосередньо брав участь у бойових діях, а тому на початку 2023 вніс оплату та надав позивачу відповідні документи, що підтверджують його статус військовослужбовця.

У відзиві на апеляційну скаргу Перша всеукраїнська кредитна спілка просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Позивач вказує, що документи, що підтверджують статус відповідача як військовослужбовця, не були подані до суду першої інстанції, до апеляційного суду подані з порушенням порядку їх подання, а тому не підлягають прийняттю до уваги судом.

Зауважує, що відсутні докази направлення ОСОБА_1 позивачу документів на підтвердження його статусу військовослужбовця, а тому твердження про необхідність здійснення кредитором перерахунку заборгованості з урахуванням таких документів є необґрунтованими.

Звертає увагу на те, що кредитний договір укладено 01.12.2021, тобто до мобілізації відповідача і за період з 01.12.2021 до 10.06.2022 жодних підстав для ненарахування відсотків не було.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги Першої всеукраїнської кредитної спілки суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 14 152,82 грн заборгованості по кредитному договору, яка складається з тіла кредиту.

Однак з таким висновком районного суду колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступне.

Судом у справі встановлено, що 01.12.2021 між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та ОСОБА_1 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 01 12 2021-264 підвид кредиту вільний (без поруки) (а.с. 5-6), за умовами якого кредитодавець на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості у відповідності до умов цього договору, надав позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом (загальний розмір наданого кредиту) в сумі 17 000 грн, та на умовах, встановлених цим договором, з цільовим призначенням споживчий, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 89% річних, строком на 12 місяців з 01.12.2021 до 01.12.2022. (п. 1.1., 1.3., 2.1. кредитного договору)

Пунктом 1.4. кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику готівкою в касі кредитодавця або (згідно заяви позичальника) шляхом безготівкового перерахувати кредиту на рахунок та реквізити, вказані позичальником у заяві.

Процентна ставка, визначена у п. 1.1. цього договору є фіксованою. Зміні процентна ставка не підлягає (п. 1.7. кредитного договору).

Відповідно до п. 4.1., 4.2.,4.3. кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику (списання відповідної суми з рахунку кредитодавця або видачі готівкою) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок кредитодавця або внесення в касу кредитодавця готівкою) включно, протягом строку дії цього договору. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється згідно графіку розрахунків, що є невід`ємною частиною цього договору, з 1 по 20 число місяця.

Прострочення сплати кредиту та процентів згідно графіку розрахунків не зупиняє нарахування процентів, крім випадків прийняття окремого рішення про це кредитодавцем.

Згідно з п. 4.5. кредитного договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості:

1) у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

2) у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом;

3) у третю чергу сплачуються інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит;

4) у випадку нарахування санкцій, згідно п. 8.2 цього договору, в останню чергу сплачуються додаткові проценти річні (відповідальність за неналежне виконання грошового зобов`язання), після сплати заборгованості по кредиту та процентів.

Відповідно до копії видаткового чека Першої всеукраїнської кредитної спілки від 01.12.2021 № 0004 кошти в сумі 17 000 грн за кредитним договором видано ОСОБА_1 01.12.2021 (а.с. 7).

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 залишок заборгованості за кредитним договором №264 від 01.12.2021 становить 14 152,82 грн, з яких: 14 152,82 грн залишок заборгованості по кредиту, 0,00 грн залишок заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитом (а.с. 10).

Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість нарахована за період з 01.12.2021 по 01.12.2022.

04.01.2022 відповідачем на погашення заборгованості сплачено 2 277 грн, з яких 1 409,37 грн було зараховано в рахунок сплати нарахованих процентів та 867,63 грн в рахунок погашення кредиту.

15.01.2023 відповідачем на погашення заборгованості сплачено 15 000 грн, з яких 13 020,45 грн було зараховано в рахунок сплати нарахованих процентів та 1 979,55 грн в рахунок погашення кредиту (а.с. 45, 75).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 10 ЦПК визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно з приписами ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У справі встановлено та не оспорюється сторонами, що 01.12.2021 між Першою всеукраїнською кредитною спілкою та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 01 12 2021-264, за яким останній отримав 17 000 грн кредитних коштів.

Щодо заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , апеляційний суд зважає на наступне.

31.03.2022 ОСОБА_1 було підписано контракт добровольця територіальної оборони, чинність якого припинено 08.06.2022 у зв`язку з призовом до ЗСУ (а.с. 77-78).

Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 15.07.2022 № 1197 солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у ВЧ НОМЕР_1 з 10.06.2022 (а.с. 73).

Згідно з довідкою ВЧ НОМЕР_3 від 30.08.2022 № 15д солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_3 (а.с. 74).

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 10.06.2022 на підставі Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» останнього призвано у Збройні Сили України (а.с. 70-72). Відомості про звільнення з військової служби, демобілізацію, зняття з військового обліку військовий квиток не містить.

Частиною 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції, чинній станом на 10.06.2022, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02.09.2014 №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02.2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 10.06.2022 призваний у Збройні Сили України по мобілізації та по даний час перебуває на військовій службі, у зв`язку з чим він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом.

Отже, нараховані банком проценти за період з 30.06.2022 по 01.12.2022 не підлягають стягненню з відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, відповідно до наданого банком детального розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 01.12.2022 заборгованість ОСОБА_1 становила 22 150,51 грн, з яких 16 132,37 залишок заборгованості за кредитом та 6 018,51 залишок заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 по 06.06.2022.

Як було встановлено судом та не оспорюється сторонами, 16.01.2023 ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості було сплачено 15 000 грн, а отже залишок заборгованості, що підлягає стягненню з останнього становить 7 150,51 грн (22 150,51 грн 15 000 грн).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 153/1334/16-ц, як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-81, 83, 84, 87, 228, 229, 235, 243, 263-265 ЦПК України визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовів, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, наявності доказів, що їх підтверджують).

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не бере до уваги доводи позивача про те, що документи, що підтверджують статус відповідача як військовослужбовця, не були подані до суду першої інстанції, до апеляційного суду подані з порушенням порядку їх подання, а тому не підлягають прийняттю до уваги судом.

Доводи позивача про те, що відсутні докази направлення ОСОБА_1 позивачу документів на підтвердження його статусу військовослужбовця, а тому твердження про необхідність здійснення кредитором перерахунку заборгованості з урахуванням таких документів є необґрунтованими, не заслуговують на увагу, оскільки застосування приписів ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу.

Таким чином, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Першої всеукраїнської кредитної спілки.

Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.06.2025 - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Першої всеукраїнської кредитної спілки шляхом стягнення з ОСОБА_1 7 150,51 грн заборгованості за кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з частковим задоволенням позову на суму 7 150,51 грн, що становить 50,5% (7 150,51 грн / 14 152,82 грн х 100%) від оскаржуваної суми боргу, з ОСОБА_1 на користь Першої всеукраїнської кредитної спілки підлягає стягненню сума судового збору за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 1 223,31 грн (2 422,40 грн х 50,5%), оплата якого підтверджена квитанцією (а.с. 14).

При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 3 633,60 грн (а.с. 79).

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги на суму 7 002,31 грн (14 152,82 грн (стягнуто за рішенням суду першої інстанції) 7 150,51 грн (стягнуто судом апеляційної інстанції)), що становить 49,5% (7 002,31 грн / 14 152,82 грн х 100%) з Першої всеукраїнської кредитної спілки на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1 798,63 грн (3 633,60 грн х 49,5%) судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2025 року - скасувати.

Позов Першої всеукраїнської кредитної спілки до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Першої всеукраїнської кредитної спілки (місцезнаходження юридичної особи: вул. Соборна, буд. 18, м. Кам`янець-Подільський, Кам`янець-Подільський р-н, Хмельницька обл., ) заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 01 12 2021-264 від 01 грудня 2021 року у розмірі 7 150 (сім тисяч сто п`ятдесят) грн 51 коп. та судовий збір за розгляд справи судом першої інстанцій у розмірі 1 223 (одна тисяча двісті двадцять три) грн 31 коп.

Стягнути з Першої всеукраїнської кредитної спілки (місцезнаходження юридичної особи: вул. Соборна, буд. 18, м. Кам`янець-Подільський, Кам`янець-Подільський р-н, Хмельницька обл., ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 1 798 (одну тисячу сімсот дев`яносто вісім) грн 63 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко