Справа № 149/798/25
Провадження №2/149/489/25
Номер рядка звіту 67
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.10.2025 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

за участі позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Костюка С.М.

представника служби у справах дітей Шевчук А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявленими вимогами, в яких просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним дитини

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 21.11.2018 він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 під час якого у них , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , про що 20 червня 2019 року Хмільницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області складено відповідний актовий запис №83 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09.09.2024 шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Ще за рік до офіційного розірвання шлюбу відповідачка припинила спільне проживання з позивачем та їх сином, про що сама зазначила під час звернення 02.07.2024 до Хмільницького міськрайонного суду з позовною заявою. Фактично з того часу позивач зі своїм малолітнім сином проживають вдвох в АДРЕСА_1 . Будинок, у якому проживають позивач із сином та земельна ділянка, на якому розташований зазначений будинок на праві приватної власності належить позивачу. Малолітній ОСОБА_3 відвідує заклад дошкільної освіти з 21.09.2021. Прочинаючи з 2023 року і по теперішній час відвідування закладу дошкільної освіти №1 м. Хмільника сином забезпечує позивач, який приводить та забирає його, цікавиться життям дитини в садочку, приймає активну участь у житті групи. Тобто всі питання щодо виховання та утримання малолітнього сина з 2023 року вирішуються позивачем самостійно, без участі матері дитини, яка в 2024 році взагалі виїхала з України та перебуває за кордоном. Протягом всього цього часу відповідачка абсолютно ніякої участі в утриманні і вихованні дитини не приймає, її фізичним, духовним та моральним розвитком не займається, самоусунулася від необхідності матеріального забезпечення та не піклується про неї. З метою доведення існування підстав для визнання (підтвердження) за позивачем певного соціально-правового статусу-батька, який самостійно виховує дитину, і отриманням передбачених законодавством пільг, пов`язаних з набуттям вказаного статусу він вимушений звернутися до суду, оскільки іншим шляхом зазначений факт підтвердити не можливо.

Враховуючи викладене, просить заяву задоволити.

Ухвалою від 02.04.2025 року відкрито загальне провадження у справі та призначено розгляд справи .

29.04.2025 на адресу суду надішла заява від відповідачки ОСОБА_2 в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити, та підтверджує обставини викладені в позовній заяві.

29.05.2025 ухвалою закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та зазначив, що він працює онлайн-посередником з продажу сільськогосподарських послуг та отримує заробітну плату приблизно 9-12 тисяч гривень в місяць. У власності має будинок у якому проживає з сином. Мати дитини з 2024 року на території України не проживає, дитиною не піклується, матеріальної допомоги не надає. Дитину він забезпечує одноособово. В квітні 2025 року, будучи в Україні, відповідачка один раз бачилась з сином. Також додав, що аліменти з відповідачки на утримання їх сина він не стягує та не має наміру позбавляти її батьківських прав.

Представник позивача позовні вимоги підтримав. посилаючись на обставини, що ним зазначені в позові. Додав, що встановлення факту одноосібного виховання батьком дитини позивачу потрібно для отримання відстрочки від мобілізації та пільг передбачених особі, яка самостійно виховує дитину.

Відповідачка в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позову.

Представник третьої особи не заперечувала щодо задоволення позову. Проте, в судових дебатах зауважила про відсутність доказів того, що мати матеріально не утримує дитину.

Свідок ОСОБА_4 показала, що є матір"ю позивача. Підтвердила, що дитина проживає з батьком, місце проживання відповідачки їй не відомо. Додала, що мати дитиною не опікується.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що проживає по сусідству з позивачем, який проживає разом з сином. Матір дитини останній раз бачив приблизно три роки тому.

Судом досліджено письмові докази.

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20.06.2019 року.( коп.а.с.20).

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 09.09.2024 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано( коп.а.с.18-19).

Згідно акта обстеження проживання від 19.11.2024 року ОСОБА_1 створено всі необхідні побутові умови для повноцінного життя та розвитку малолітнього сина ОСОБА_3 . Мати з ними не проживає з 2022 року( коп.а.с.9-10).

Відповідно до довідки закладу дошкільної освіти №1 м. Хмільника (ясла-садок "Пролісок") від 21.02.2025 №01-22/25 малолітній ОСОБА_3 відвідує заклад дошкільної освіти з 21.09.2021. Прочинаючи з 2023 року і по теперішній час відвідування закладу сином забезпечує позивач, який приводить та забирає його, цікавиться життям дитини в садочку, приймає активну участь у житті групи( коп.а.с.13).

Відповідно до довідки КНП "Хмільницький ЦПМСД" №91-23/239 від 12.03.2025 медичним забезпеченням малолітнього ОСОБА_3 займається його батько - ОСОБА_1 ( коп.а.с.14).

Відповідно до довідки №08-53/300 від 25.02.2025 року виданої ЦНАП Хмільницької міської ради ( коп.а.с.15) ОСОБА_1 разом із дитиною ОСОБА_3 проживають за адресою АДРЕСА_1 , та протягом півтора року батько здійснює догляд за сином.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.04.2019 року будинок, у якому проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та земельна ділянка, на якому розташований зазначений будинок на праві приватної власності належить ОСОБА_1 ( коп.а.с.21)

Заслухавши учасників та дослідивши докази, суд зазначає таке.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, статей 2, 4-5, 12, 13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150-152,154,155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України;

З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що неповнолітній син проживає разом із ним, знаходиться на його утриманні і самостійному вихованні.

Разом з тим, в силу ст.141 СК України проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Позивач не надав суду доказів, що в питанні виховання чи утримання неповнолітньої дитини, мати умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації наданих їй прав.

Надані суду докази лише свідчать про факт проживання неповнолітнього сина за однією адресою із батьком. Докази, що мати проживає за кордоном та не приймає участі у житті сина відсутні. Одноразове відвідування працівниками служби у справах дітей та складення відповідного акту зі слів позивача, як і відвідування батьком медичного та дошкільного закладу не може бути достовірними доказами одноособового виховання та утримання батьком дитини.

Покази свідка ОСОБА_4 , яка є матір"ю позивача та зацікавленою особою, суд до уваги не приймає. Покази свідка ОСОБА_5 та заява відповідачки про визнання позову без підтвердження іншими доказами , не можуть лягати в основу рішення суду.

Отже, надані позивачем докази жодним чином не підтверджують факту ухилення матері від участі у вихованні дитини та її утриманні.

Таким чином, судом не встановлено наявності фактів того, що мати не бере участі в житті дитини, а батько самостійно виховує та утримує сина.

За таких обставин, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду на протязі 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марина РОБАК