РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3187/25

03 жовтня 2025 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді Снітчук Р.М.

за участі секретаря Димтрук О.С.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 08.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено договір позики №7184239 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами цього договору позичальник ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 3000 грн. строком на 30 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за базовою процентною ставкою за перший день користування 29,71 % та базовою процентною ставкою з другого дня користування 2,50% в день від суми кредиту, дата повернення кредиту 07.04.2023.

Вказує, що ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника.

28.08.2023 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" на підставі договору факторингу № 01.02-47/23.

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив.

Прострочена заборгованість за кредитом становить 12000 грн. 00 коп., з яких: 3000 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9000 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками.

Крім того, 28.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_2 укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №44713-03/2023, за умовами якого позичальник ОСОБА_2 отримав кредит у сумі 5300 грн. строком на 25 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за базовою процентною ставкою 2,5 % на день.

Вказує, що ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника.

03.07.2023 ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на підставі договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023.

29.11.2023 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на підставі договору факторингу № 01.02-79/23 відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договром ТОВ «СВЕА ФІНАНС».

Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив.

Прострочена заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №44713-03/2023 від 28.03.2023 становить 20670 грн. 00 коп., з яких: 5300 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15370 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками.

Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаними кредитними договорами у сумі 12000 грн. та 20670 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. Враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, просив не стягувати витрати за надання правничої допомоги в сумі 10000 грн.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що позовні вимоги не визнає, оскільки зазначені кредитні договори не містять підпису позичальника, проценти за користування кредитом нараховано поза межами строку кредитування, не надано належних доказів відступлення прав вимоги та первинних облікових документів згідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» у підтвердження отримання ним кредитних коштів.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги необгрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Судом встановлено, що 08.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено договір позики №7184239 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту.

За умовами цього договору ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» зобов`язалося надати позичальнику ОСОБА_2 кредит у сумі 3000 грн. строком на 30 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку, зі сплатою відсотків за базовою процентною ставкою за перший день користування 29,71 % та базовою процентною ставкою з другого дня користування 2,50% в день від суми кредиту, дата повернення кредиту 07.04.2023.

Наведене підтверджується договором позики №7184239 від 08.03.2023, паспортом споживчого кредиту, які підписані позичальником ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором та в яких він зазначив номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кредитні кошти.

Крім того, 28.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_2 укладено електронний договір про надання фінансового кредиту №44713-03/2023, за умовами якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» зобов`язалося надати ОСОБА_2 кредит у сумі 5300 грн. строком на 25 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за базовою процентною ставкою 2,5 % на день.

Підписавши вказані договори одноразовим електронним підписом, позичальник ствердив ті обставини, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті товариства.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який укладений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

У підтвердження факту отримання позичальником кредитних коштів за вказаними кредитними договорами позивачем надано довідку ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес" від 25.02.2025 про перерахування 08.03.2025 кредитних коштів в сумі 3000 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 та довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 про здійснення 28.03.2023 транзакції з переказу коштів в сумі 5300 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором Верховний Суд зазначив, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно дост. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Із наданих позивачем довідок ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес" від 25.02.2025, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 18.03.2025 та з наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити, що переказ коштів в сумі 3000 грн. та 5300 грн. стосується саме відповідача.

Окрім цього, неможливо встановити належність картки НОМЕР_1 саме відповідачу чи зазначення ним такого номеру картки під час оформлення заявки, кредитного договору. Також відсутня будь-яка інформація щодо прив`язки даного переказу саме до договорів позики та надання фінансового кредиту № 7184239 від 08.03.2023 та № 44713-03/2023 від 28.03.2023.

Виписки про рух коштів на картковому рахунку позичальника ОСОБА_1 , яка б вказувала про зарахування та рух кредитних коштів на рахунку позичальника також не надано.

Таким чином встановлено, що у справі відсутні належні докази перерахування та отримання відповідачем кредитних коштів за вказанимим кредитними договорами.

З огляду на викладене довідки ТОВ "Фінансова компанія "Фінекспрес" та ТОВ "Універсальні платіжні рішення" не є належним доказом на підтвердження здійснення фінансових операцій щодо переказу грошових коштів відповідачу за вказаними кредитними договорами, а свідчить лише про проведення Банком платежу в системі на підставі договору на переказ коштів між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ІНВЕСТРУМ ГРУП».

Згідно наданих позивачем детальних розрахунків заборгованості прострочена заборгованість за договором позики № 7184239 від 08.03.2023 становить 12000 грн. 00 коп., з яких: 3000 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9000 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками.

Заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №44713-03/2023 від 28.03.2023 становить 20670 грн. 00 коп., з яких: 5300 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15370 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками.

Разом із тим, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів надання кредитних коштів відповідачу, суд не вбачає підстав для стягнення зазначених у вказаному розрахунку коштів з відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Встановлено, що 28.08.2023 ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило право грошової вимоги за договором позики № 7184239 від 08.03.2023 Товариству з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" на підставі договору факторингу № 01.02-47/23.

03.07.2023 ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відступило право грошової вимоги за договором про надання фінансового кредиту № 44713-03/2023 від 28.03.2023 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на підставі договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023.

29.11.2023 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» на підставі договору факторингу № 01.02-79/23 відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договром ТОВ «СВЕА ФІНАНС».

Наведене підтверджується актами прийому-передачі реєстру боржників, витягами з реєстрів боржників.

Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні послуги", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг.

Згідно з пунктом 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

У силу положень ч. 2 ст. 41, ст. 49 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.

Разом із тим позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за кредитними договорами не долучено документів, передбачених ст. 41, 49 Закону України «Про платіжні послуги», ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним.

Враховуючи те, що позивачем не доведено належне виконання ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» своїх зобов`язань за вказаними кредитними договорами, зокрема надання позичальнику кредитних коштів, то відсутні підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 порушив порядок та умови повернення кредиту, тому заявлені вимоги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2422 грн. 40 коп.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 509, 526, 527, 530, 532, 599, 610- 612, 615, 629, 631, 634, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», м. Київ, бульвар Вацлава Гавела,6, .

Відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2025 року.

Суддя: Снітчук Р.М.