УХВАЛА

10 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 755/8529/21

провадження № 61-4291св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Сердюка В. В.,

суддів: Калараша А. А., Карпенко С. О., Пророка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року у складі судді Савлук Т. В. та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 рокуу складі колегії суддів Болотова Є. В., Желепи О. В., Музичко С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ» (далі - ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ») про визнання права власності на майнові права на об`єкт нерухомого майна.

Позов мотивовано тим, що ТОВ «КДС ІНВЕСТ» не виконало умови договору та у визначені строки не здало в експлуатацію об`єкт нерухомого майна, в якому розташована квартира, майнові права на яку були придбані позивачами.

Позивачі просили суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/10 частин майнових прав на об`єкт будівництва, квартиру № 142 (12-13 поверх), загальною площею 141,44 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 04 серпня 2018 року

№ 0408/4/12/142;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 7/10 частин майнових прав на об`єкт будівництва, квартиру № 142 (12-13 поверх), загальною площею 141,44 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 згідно з договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 04 серпня 2018 року

№ 0408/4/12/142:

- здійснити розподіл судових витрат.

У вересні 2021 року ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ» звернулося із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу, договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, акта зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог.

Зустрічний позов мотивований тим, що договір купівлі-продажу транспортного засобу та договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна є фіктивними, які укладені в результаті зловмисної домовленості.

ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ» просило суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 04 серпня 2018 року

№ 8047/2018/1052792 транспортного засобу Porche Cayenne 2010 року випуску, колір білий, номер кузову НОМЕР_1 свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 номерний знак НОМЕР_3 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру

від 04 серпня 2018 року № 0408/4/12/142, укладеного між ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ»

та ОСОБА_1 ;

- визнати недійсним акт зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог

від 04 серпня 2018 року укладеного між ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рух справи в суді першої інстанції та короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Дніпровський районний суд міста Києва ухвалою від 27 травня 2021 року відкрив провадження у справі та призначив розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Дніпровський районний суд міста Києва ухвалою від 06 жовтня 2021 року відмовив у прийнятті зустрічного позову ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу, договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна та акта зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог.

Дніпровський районний суд міста Києва ухвалою від 06 жовтня 2021 року закрив підготовче провадження у цивільній справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

Не погодившись з ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року, ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» оскаржило її в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд постановою від 20 січня 2022 року апеляційну скаргу

ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» задовольнив. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року про відмову у прийнятті зустрічного позову ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу, договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна та акта зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог скасував, справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Дніпровський районний суд міста Києва ухвалою від 25 травня 2022 року прийняв зустрічний позов ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу, договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна та акта зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог. Об`єднав в одне провадження позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» про визнання права власності на майнові права на об`єкт нерухомого майна та зустрічний позов ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу, договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна та акта зарахування зустрічних взаємних однорідних вимог.

Дніпровський районний суд міста Києва ухвалою від 15 лютого 2023 року залишив без розгляду позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» про визнання права власності на майнові права на об`єкт нерухомого майна.

Дніпровський районний суд міста Києва ухвалою від 15 лютого 2023 року залучив ОСОБА_3 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Дніпровський районний суд міста Києва ухвалою від 16 квітня 2024 року задовольнив клопотання представника позивача ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» адвоката Ішутко С. Ю. про поновлення процесуального строку для долучення письмових доказів.

Поновив ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» процесуальний строк для подання до суду письмового доказу, долучив до матеріалів цивільної справи копію висновку експерта від 08 березня 2023 року № СЕ-19/111-23/10706-ПЧ, складеного судовим експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Ольгою Юріною.

25 квітня 2024 року представник ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» адвокат Гордов М. М. у судовому засіданні подав заяву про поновлення процесуального строку та прийняття заяви про зміну підстав позову.

Дніпровський районний суд міста Києва ухвалою від 02 травня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви про зміну підстав позову, яка подана представником ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» адвокатом Гордовим М. М., та залишив вказану заяву без розгляду.

Короткий зміст постанови апеляційної інстанції

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» оскаржило її в апеляційному порядку.

Київський апеляційний суд ухвалою від 12 серпня 2024 року відкрив апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ».

Київський апеляційний суд ухвалою від 13 вересня 2024 року призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Київський апеляційний суд постановою від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» залишив без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року без змін.

Суд апеляційної інстанції врахував, що підготовче провадження у справі закінчено

06 жовтня 2021 року, а заява про зміну підстав зустрічного позову подана ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» 25 квітня 2024 року, тому позивач пропустив процесуальний строк на звернення до суду з такою заявою. Апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у поновленні процесуального строку для подання заяви про зміну підстав зустрічного позову, оскільки ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» звернулося до суду із заявою більш ніж через два роки після закриття підготовчого провадження у справі та призначення її до судового розгляду по суті.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

03 квітня 2025 року ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» через підсистему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року, у якій представник заявника, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник заявника посилається на:

- пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

- пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною першою статті 411 цього Кодексу (в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою, та справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою).

Заявник вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув апеляційну скаргу в порядку письмового провадження, однак апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції якою залишено без розгляду заяви про зміну підстав зустрічного позову.

Звертає увагу, що апеляційний суд розглядає апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 ЦПК України без повідомлення учасників справи, однак у цьому переліку відсутня ухвала про залишення позову (заяви) без розгляду. Отже, апеляційний суд позбавив права сторону у справі брати участь у судових засіданнях та в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 127/16101/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 344/11634/15-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 761/19064/19, від 10 липня 2023 року у справі № 359/6722/16-ц.

Стверджує, що суди не врахували ту обставину, що позивач за зустрічним позовом не мав можливості скористатися наданим йому частиною третьою статті 49 ЦПК України процесуальним правом на подання заяви про уточнення позовних вимог до закінчення підготовчого провадження у справі, оскільки підготовче провадження у справі закінчилося 06 жовтня 2021 року до прийняття 25 травня 2022 року заяви про уточнення позовних вимог. Крім того, повторний автоматизований розподіл справи, що відбувся в суді апеляційної інстанції, проведено з порушенням частини одинадцятої статті 33 ЦПК України. З цього приводу заявник звертався до апеляційного суду із заявою про відвід колегії суддів, однак у задоволенні клопотання, на думку заявника, було відмовлено безпідставно та необґрунтовано, внаслідок чого апеляційний суд розглянув справу неповноважним складом суду.

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 23 квітня 2025 року відкрив касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

У травні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 27 серпня 2025 року справу призначив до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Дніпровський районний суд міста Києва ухвалою від 02 травня 2024 року відмовив у задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку для подання заяви про зміну підстав позову, яка подана представником ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» адвокатом Гордовим М. М., та залишив вказану заяву без розгляду.

Київський апеляційний суд постановою від 04 березня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ» залишив без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року без змін.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури

у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі

№ 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 2-41/2006 (провадження № 61-12703сво21) зазначено, що тлумачення та застосування положень статті 353 ЦПК України має відбуватися з урахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду. При цьому будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом із рішенням суду.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк.

Водночас оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк у справі після її перегляду в апеляційному порядку в касаційному порядку не передбачено положеннями пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України.

Отже, відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно

до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно

до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці ЄСПЛ уже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року)).

Відповідно до статті 396 ЦПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: 1) після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги; 2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося; 4) після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом; 5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17 (провадження № 14-53цс19) сформулювала правову позицію, згідно з якою, якщо касаційна скарга прийнята до провадження суду касаційної інстанції помилково, то касаційне провадження у справі належить закрити. Вказана правова позиція підлягає застосуванню до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

Верховний Суд також зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України», заява № 24402/02).

Право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних передумов щодо доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

З огляду на те, що Верховний Суд ухвалою від 23 квітня 2025 року відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «ІБК «КДС ІНВЕСТ», на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України касаційне провадження за касаційною скаргою

ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «КДС ІНВЕСТ»на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року підлягає закриттю.

Керуючись статтями 394, 396, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Закрити касаційне провадження у справі № 755/8529/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-будівельна компанія

«КДС ІНВЕСТ» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 02 травня

2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 березня 2025 року.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Сердюк

Судді: А. А. Калараш

С. О. Карпенко

В. В. Пророк

І. М. Фаловська