477/1636/25
н/п 2/490/4531/2025
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить:

1) поновити ОСОБА_1 на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр»;

2) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр»; середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтовувався тим, що 09.12.2014 року його було призначено на посаду директора ТОВ «Коларівський кар`єр». 01.07.2025 року він отримав копію рішення загальних зборів учасників ТОВ «Коларівський кар`єр», оформлених протоколом № 01/25 від 26.06.2025 року відповідно до якого було вирішено розірвати трудовий договір з директором ТОВ «Коларівський кар`єр» за п. 9 тст. 36 КЗпП України. В протоколі зазначено, що позивач одночасно є директором і ТОВ «Коларівський кар`єр» і ТОВ «Коларівський пісок», який здійснює діяльність у сфері діяльності Товариства.

Позивач не згодний з розірвання трудового договору, оскільки протоколом загальних зборів Товариства № 2/2020 від 21.08.2020 року прийнято рішення яким було надано на майбутнє директору Товариства Леонтовичу О.М. згоду бути членом виконавчого органу або наглядової ради іншого суб`єкта господарювання, що здійснює діяльність у сфері діяльності Товариства. Таким чином позивач вказує, що через наявність згоди Товариства на перебування позивача на посаді директора іншого суб`єкта господарюванння, що здійснює діяльність в такій самій сфері діяльності, посилання на п. 3 ч. 5 ст. 40 Закону України «Про товариства з обмеженою додатковою відповідальністю» як на підставу розірвання трудового договору є безпідставними та незаконним.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

В абзаці першому частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають із корпоративних відносин, в тому числі пов`язані з управлінням юридичної особою.

6До господарських товариств належить, зокрема, товариство з обмеженою відповідальністю (частина перша статті 84, частина друга статті 113 Цивільного кодексу України).

Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем-фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець-фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (частина 1 статті 21 КЗпП України).

Підстави припинення трудового договору визначені у ст. 36 КЗпП України, однак правове регулювання припинення повноважень виконавчого органу товариства (директора), чи члена цього органу, якщо останній є колегіальним (дирекцією) відрізняється від розірвання трудового договору з працівником, який не є виконавчим органом товариства або членом цього органу.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на їхнє прийняття органу можуть мати наслідки і для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні, тобто пов`язані з управлінням товариством (зазначеня позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 510/456/17, від 08.11.2019 у справі № 667/1/16, від 04.02.2020 у справі № 915/540/16 (пункт 34), від 19.02.2020 у справі № 145/166/18 (пункт 53), від 12.01.2021 у справі № 127/21764/17).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.06.2023 у справі № 448/362/22 зробила висновок, що перелік спорів, що виникають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів, не є вичерпним, і охоплює зокрема спори, пов`язані з управлінням юридичною особою. Спір щодо припинення трудового договору одноосібного виконавчого органу (директора) товариства з обмеженою відповідальністю є спором, який виник із корпоративних відносин, оскільки стосується реалізації загальними зборами цього товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень. Тому такий спір пов`язаний із управлінням юридичною особою та належить до юрисдикції господарського суду.

Отже, позов ОСОБА_1 про поновлення на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр» стосується реалізації загальними зборами цього товариства їхньої компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з чим суд вважає наявними підстави для відмови у відкритті провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 186 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 19, 186, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі № 477/1636/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коларівський кар`єр» про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу.

Роз"яснити позивачу, що розгляд його спору віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя