справа № 619/4050/25
провадження № 2-о/619/144/25
УХВАЛА

іменем України

3 жовтня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Пруднікової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дєдової Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Томаровської С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за заявою адвоката Томаровської Світлани Олександрівни, яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, -

встановив:

У липні 2025 року адвокат Томаровська С.О., яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , звернулась до суду з заявою, у якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без шлюбу у період з вересня 2017 року по липень 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви адвокат Томаровська С.О., яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 , посилалась на те, що чоловік ОСОБА_1 помер. Від шлюбу у заявниці є двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . З вересня 2017 року вона проживала разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її дітьми за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності. У період спільного проживання заявниці з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 уклав на своє ім`я договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 14.11.2017 року ним були укладені сім договорів купівлі-продажу квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_9 , які були посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. На даний час в неї є підстави для побоювання, що зазначене спільне майно може бути відчужене ОСОБА_2 без її згоди. Для забезпечення її законних прав на нерухоме майно, що було набуто під час їх спільного проживання однією сім`єю, вона звернулася з даною заявою до суду.

У судовому засіданні представник заявника підтримала викладені у заяві вимоги та пояснила, що метою встановлення факту проживання заявника із заінтересованою особою є вирішення питання щодо майна, яке заявник вважає спільним сумісним майном, набутим під час проживання однією сім`єю із заінтересованою особою. Крім того, ОСОБА_2 є військовозобов`язаною особою, який в будь-який час може залишити заявницю та піти захищати Батьківщину. В них є спільне майно, яке придбано разом у цивільному шлюбі. Крім того, існують родичі, які за певних обставин можуть розпорядитися майном, яке заявниця з ОСОБА_2 набули у цивільному шлюбі не в інтересах заявниці, тому необхідно встановити даний факт. Наразі постає питання щодо відчуження деякого майна, яке було придбано та заявниці необхідно встановити даний факт, щоб вона отримала свою долю. На даний час спору немає, але є багато родичів і ситуація може бути неоднозначна. Оскільки шлюб офіційно не зареєстрований, у ОСОБА_2 є свої міркування, шлюб він укладати не бажає, а майна з 2017 року придбано дуже багато. Отже, необхідно захистити права заявниці. Наполягала на тому, що на даний час спору про право не має, метою є захистити права заявниці.

Заявниця ОСОБА_1 підтримала доводи свого адвоката, просила задовольнити заяву.

Заінтересована особа ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечує.

Заслухавши пояснення представника заявника, заявника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В силу приписів ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 12 січня 2022 року у справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156св21) та від 26 січня 2022 року у справі № 568/310/21 (провадження № 61-16757св21).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про цивільне право.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про цивільне право. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання, а одним з критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження судова практика визначає саму можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Частиною ч. 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

За ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Як вбачається ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Судом встановлено, що метою звернення заявника до суду з даною заявою є вирішення у подальшому питання про долю майна, яке заявник вважає спільним сумісним майном, набутим за час спільного проживання із заінтересованою особою.

Враховуючи вищевикладене, доводи заявника та його представника, які зазначили, і у своїй заяві і в судовому засіданні, що метою встановлення даного факту є побоювання заявниці, що спільне майно може бути відчужене без її згоди, а також є родичі, які можуть мати право на майно набуте за час спільного проживання заявниці та заінтересованої особи, суд дійшов висновку, що в даному випадку відсутня безумовна підстава для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в окремому провадженні - наявність неоспорюваних прав.

Відсутність заперечень заінтересованої особи ОСОБА_2 не виключає саму можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення такого факту.

Таким чином сукупність обставин, зазначених заявником в заяві про встановлення юридичного факту, свідчить про можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

За наявності спору про право встановлення юридичного факту повинно вирішуватися не в порядку окремого провадження, а в позовному провадженні.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Отже, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає встановленню у порядку окремого провадження та підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

За таких обставин заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

Положеннями ч. 4 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

При цьому, суд зазначає, що залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду не позбавляє її права звернутися до суду для вирішення цього питання в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. 260, 261, 294, 315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - залишити без розгляду.

Відповідно до статті 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.10.2025 року.

Суддя О. В. Пруднікова