Справа № 472/898/25
Провадження №4-с/472/4/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року с-ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Тустановського А.О.,

за участю секретаря - Маслюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою представника заявника (боржника) ОСОБА_1 - адвоката Гусарова Сергія Дмитровича, заінтересована особа: головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) Алдошина Галина Вікторівна, стягувач ОСОБА_2 , про поновлення строку на подання скарги, визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2025 р. представник боржника ОСОБА_3 - адвокат Гусаров С.Д. звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Алдошиной Галини Вікторівни щодо включення до доходів боржника ОСОБА_1 за грудень 2024 р., з яких утримуються аліменти, грошових коштів в розмірі 226800 грн., отриманих від продажу 08.11.2024 р. земельної ділянки та житлового будинку, а також скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в частині здійснення відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходів щомісяця, до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 91 807, 59 гривни (UAH) (33% з яких поточні аліменти та 17% погашення боргу).

Вважає, що включення до доходів ОСОБА_1 за грудень 2024 року грошових коштів, отриманих від продажу земельної ділянки та житлового будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , для визначення заборгованості по аліментах в межах виконавчого провадження ВП №72667042, є протиправним.

Представник скаржника Гусаров С.Д. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, вимоги скарги підтримує повністю.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 10.09.2025 року на адресу суду надійшов відзив, в якому представник просить відмовити в задоволенні скарги, виходячи з наступного. Аргументи заявника про врахування висновку Верхового Суду, викладеного у постанові від 07 травня 2018 року у справі №640/537/14-ц (провадження №61-15685св18) є безпідставним, оскільки Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №760/4569/18-ц відступила від висновку, викладеному у постанові від 07 травня 2018 року у справі №640/537/14-ц, а саме що «Положення ст. 81 СК України та ч. 3 ст. 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не на його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно правових актів є неприпустимим. При цьому зміст положень Переліку видів доходу, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин. Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при зазначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після втримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визначення цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним. З урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, є підзаконним нормативно правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий. Також є безпідставними аргументи заявника про те, що продаж особистого нерухомого майна заявника, не є заробітком заявника (доходом), а тому на нього не може бути звернуто стягнення за рішенням суду у межах виконавчого провадження, оскільки ЗУ «Про виконавче провадження» чітко встановлює заробіток/дохід, як об`єкт, на який державним виконавцем може бути здійснено звернення на виконання рішення суду.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила розглядати скаргу без її участі.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.05.2023 р. Веселинівським районним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист на виконання рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області, ухваленого 05.05.2023 р. у справі № 472/19/23 (Провадження №2/472/54/23), яким вирішено «Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 25 червня 2020 року з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , уродженки с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із твердої грошової суми в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на 1/3 (одну третину) частини всіх видів заробітку(доходу) боржника, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення найстаршою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття (а.с.11-14).

04.09.2023 р. Першим відділом державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження ВП № 72667042 (ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження 54Б438232В93) (а.с.16).

Згідно нотаріально посвідченого договору земельної ділянки та житлового будинку від 08.11.2024 року ОСОБА_1 продав належну йому земельну ділянку площею 0,1446 га кадастровий номер :04:005:0901, з розташованим на ній житловим будинком з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за 226800 гривень (а.с.21-23).

Головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Алдошина Галина Вікторівна у виконавчому провадженні №72667042, отримавши від Державної податкової служби інформацію про суму отриманого ОСОБА_1 доходу за 4 квартал 2024 року у сумі 278019,08 грн. (інформація надана податковим агентом Кучеровою Н.М. (приватний нотаріус Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області) винесла у виконавчому провадженні Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.18).

Виходячи із цієї суми доходу, визначила розмір доходу, з якого розраховуються аліменти в розмірі 1/3 частки, за грудень 2024 року 282687,71 грн.; за січень 2025 року 7166,80 грн.; за лютий 2025 року 7166,80 грн., березень 2025 року - 7166,80 грн., квітень 2025 року - 7166,80 грн., травень 2025 року - 7166,80 грн., червень 2025 року - 7166,80 грн. та нарахувала суму аліментів, яка підлягають стягненню за грудень 2024 року 93286,94 грн., за січень 2025 року 2365,04 грн.; за лютий 2025 року 2365,04 грн., березень 2025 року - 2365,04 грн., квітень 2025 року - 2365,04 грн., травень 2025 року - 2365,04 грн., червень 2025 року - 2365,04 грн.

Відповідно до Звіту про здійснення відрахування та виплати виданого ФОП ОСОБА_6 щодо ОСОБА_1 за постановою від 15 листопада 2024 року ВП №72667042, виданого за виконавчим документом Виконавчим листом №472/19/23 від 05.05.2023 р. утримана сума за період з листопада 2024 р. 2419,15 грн., грудень 2024 р. - 4160,88 грн., січень 2025 р. 2195,42 грн., лютий 2025 р. 2220,83 грн., березень 2025 р. 2246,24 грн., квітень 2025 р. 2271,65 грн., травень 2025 р. 2297,06 грн., червень 2025 р. 2322,47 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 станом на 18.07.2025 р. за останнім рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 93009,43 грн. (а.с.19).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині першій статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.

ЦК України також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).

Частиною 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається зокрема і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до статті 172 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 172.1 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного року протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельні ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначені статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковуються. Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане платником у спадщину.

Таким чином, положення пункту 172.1 статті 172 ПК України містить виключення із загального правила, визначеного підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо визначення будь-якого доходу отриманого резидентами або нерезидентам від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема, доходу, отриманого від продажу рухомого та нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню.

Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.

Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815сво19) де вказав, що виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року в справі № 552/2732/16-ц (провадження № 61-18796св20) та від 01 грудня 2021 року в справі № 2-1802/2007( провадження № 61-2915св21).

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що включення в дохід для визначення заборгованості по аліментам суми грошових коштів отриманих ОСОБА_1 за 4 квартал 2024 року від продажу рухомого майна суперечить нормам Сімейного кодексу України та Постанові Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», а тому нарахована ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 93009,43 грн. безпідставно.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скаргу на рішенням, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішенняможе бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Частиною 2 цієї ж правової норми передбачено, що «Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою».

ОСОБА_1 зазначив, що пропустив встановлений п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України десятиденний строк у зв`язку з тим, що оскаржувані ним документи йому направлені не були, що вбачається з даних супровідного листа від 10.07.2025 № 62805/203-34. При цьому доданий до супровідного листа розрахунок заборгованості, сформований 18.07.2025 11:08, вказує на несвоєчасність відправлення документів. Крім того, пропуску строку сприяв той факт, що його зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_2 , але наразі він працюю та проживає в м. Миколаєві, а тому не має можливості слідкувати за поштовою кореспонденцією, яка надходить за місцем його реєстрації.

Розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку, беручи до уваги зазначені заявником доводи, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску подання скарги та вважає за можливе поновити строк для подання скарги до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що скарга є обґрунтованою, підтвердженою встановленими доказами, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.247, 258, 260, 286-288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника заявника (боржника) ОСОБА_1 - адвоката Гусарова Сергія Дмитровича, заінтересована особа: головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса Алдошина Галина Вікторівна), стягувач ОСОБА_2 , про поновлення строку на подання скарги, визнання незаконною та скасування постанови головного державного виконавця - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , строк для подання скарги на рішення, дію державного виконавця під час виконання судового рішення.

Визнати неправомірним включення до доходів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , за грудень 2024 року, грошових коштів, отриманих від продажу земельної ділянки та будинку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , для визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні ВП № 72667042.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Алдошиної Галини Вікторівни, постановлену 10.07.2025 року у виконавчому провадженні ВП № 72667042, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в частині здійснення відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 50% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 91 807, 59 гривни (UAH) (33% з яких поточні аліменти та 17% погашення боргу).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Дата складання повного судового рішення 03.10.2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський