Справа № 758/2266/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

05 серпня 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Вигівська В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до Подільського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №485863-КС-001, відповідно до умов якого було надано кредит у розмірі 10 000,00 грн. з такими умовами: строк користування - 24 тижні, а саме з 08.01.2024 до 24.06.2024, стандартна процентна ставка становить 2,00% в день; комісія за надання кредиту - 1 500,00 грн.; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 26 040,00 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9 249,88%.

У позовній заяві посилається на те, що ТОВ «Бізнес Позика» виконало свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі, а ОСОБА_1 в свою чергу свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору, розмір якої станом на 08.02.2025 року становить 43 436,38 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №485863-КС-001 від 08.01.2024 в розмірі 43 436,38 грн., яка складається з 10 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту , 31 936,38 грн. заборгованості за відсотками та заборгованості за комісією у розмірі 1 500,00 грн. а також стягнути 2422,40 грн. судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025 головуючим суддею у справі визначено Войтенко Т.В.

Ухвалою суду від 17.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - відповіді на відзив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. При цьому, суд відкладав судовий розгляд 04.04.20205 та роз`яснював відповідачу право подати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 05.06.2025 року було задоволено клопотання ТОВ «Бізнес Позика» про витребування доказів та витребувано у АТ «Ощадбанк» інформацію щодо належності банківської картки, а також відомості про надходження на рахунок грошових коштів.

З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд ухвалив провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 08.01.2024 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту №485863-КС-001, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором (п. 2.1 договору).

Згідно п.2.6. Кредитного договору відповідач повинен був отримали кредитні кошти у розмірі 10 000, 00 грн.

У п. 2.3. Кредитного договору вказано, що кредит надається строком на 24 тижні, а датою надання кредиту є 08.01.2024, датою погашення кредиту - 24.06.2024.

Згідно з п.2.4 Кредитного договору за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Зазначена процента ставка, яка становить 2,0% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.4. цього Договору.

У п. 2.5. договору зазначено, що комісія за надання кредиту становить 1 500,00 грн. та нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі кредиту.

На підтвердження позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» за договором споживчого кредиту надало: кредитний договір №485863-КС-001 від 08 січня 2024 року; акцепт пропозиції укласти договір, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4485863-КС-001 від 08 січня 2024 року.

Договір про надання кредиту №485863-КС-001 від 08.01.2024 підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2926 (08.01.2024 16:54:27).

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом.

У договорі зазначено номер електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , на який позивач повинен був зарахувати кредитні коши.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначає, що перерахував грошові кошти ОСОБА_1 у розмірі 10 000 грн. на платіжну картку НОМЕР_1 з призначенням платежу «перерах. коштів ОСОБА_1 НОМЕР_2 зг. кредитного дог. №485863-КС-001 від 08.01.2024», про що надав Інформаційну довідку від 05.02.20225 ТОВ «Платежі онлайн» (а.с. 37).

Втім, на виконання вимог ухвали від 05.06.2025 про витребування у АТ «Ощадбанк» інформації щодо належності банківської картки № НОМЕР_3 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), а також відомостей про надходження на рахунок, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_3 , грошових коштів у розмірі 10000 грн., які проведені від Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 08.01.2024, отримано відповідь, що банківська картка НОМЕР_3 ні ім`я ОСОБА_1 не емітувалася. На рахунок, відкритий для цієї картки, було перераховано 10000 грн. 10 січня 2024 року на ім`я ОСОБА_2 .

З наявних матеріалів справи не вбачається, що ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором виконало та надало кредитні кошти саме ОСОБА_1 .

У кредитному договорі зазначено неповний номер картки, на який слід було зараховувати кошти. Повний номер картки зазначається в Анкеті клієнта, яку заповнив сам позивач (а.с.36). Інших доказів, які б підтверджували повний номер картки та свідчили, що дійсно ОСОБА_1 просив перерахувати йому кредитні кошти на картку, яка йому не належить, немає.

Відтак, суд не може вважати доведеним факт зарахування кредитних коштів ОСОБА_1 , що має наслідком відмову у задоволенні позову.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що позивач не надав докази про те, що дійсно перерахував кошти ОСОБА_1 , суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т. В. Войтенко