П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 559/1656/24

Провадження № 22-ц/4815/1182/25

Головуючий у Дубенському міськрайонному суді

Рівненської області: суддя Макеєв С.В.

Рішення суду першої інстанції

(скорочений текст) проголошено:

о 10 год. 58 хв. 28 травня 2025 року

у м. Дубно Рівненської області

Повний текст рішення складено: 04 червня 2025 року

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

за участі: учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ходака Сергія Костянтиновича на рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 травня 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 ; про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року в суд звернулася ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 ; про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом часу із жовтня 2020 року.

Мотивуючи заяву, ОСОБА_1 вказувалося, що з жовтня 2020 року вони спільно проживали як одна сім`я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільних друзів з якими святкували свята, близько двох років спільно проживали у орендованій квартирі у АДРЕСА_1 . Проте шлюб не зареєстрували.

В червні 2022 року у м. Херсон, під час збройної агресії з боку Російської Федерації на території України ОСОБА_2 був незаконно позбавлений волі військовослужбовцями держави-агресора. Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2024 року його засуджено за п. «а» ч.3 ст.222.1 КК РФ на 5 років позбавлення волі.

На час звернення із заявою будь-який зв`язок з ОСОБА_2 втрачений, а місце перебування його невідоме. Встановлення юридичного факту не пов`язане з виникненням чи припиненням майнових прав, а необхідне з метою отримання статусу члена сім`ї заінтересованої особи для представництва його інтересів у державних установах та міжнародних організаціях (установах), в правоохронних органах, отримання відповідного процесуального статусу з метою якнайшвидшого звільнення ОСОБА_2 з полону та встановлення його дійсного місця перебування.

Оскільки вона не є близьким родичем чи членом сім`ї ОСОБА_2 , тому ці обставини утруднюють отримання із зазначених установ (органів, організацій) будь-якої інформації щодо нього. Факт постійного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу можуть підтвердити свідки.

Окрім того, факт, про встановлення якого заявляє ОСОБА_1 , підтверджується спільними світлинами під час святкувань та зустрічей зі спільними друзями, перепискою у телефонному додатку-месенджері «Вайбер», які свідчать про спільне проживання з ОСОБА_2 і ведення спільного побуту. Вважає, що цей факт підтверджується і її численними зверненнями до державних установ України та міжнародних організацій з приводу з`ясування місця перебування ОСОБА_2 і щодо отримання допомоги у звільненні його з полону.

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 травня 2025 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 ; про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

У поданій через свого представника - адвоката Ходака С.К. апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просить його скасувати, задовольнивши заяву.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у АДРЕСА_1 однією сім`єю як чоловік і жінка без шлюбу протягом часу із жовтня 2020 року. При цьому вони разом вели спільне господарство та побут, що у сукупності відповідає юридичним ознакам сім`ї.

У черні 2022 року в окупованому на той час Російською Федерацією м. Херсон військовослужбовцями держави-агресора незаконно позбавлено ОСОБА_2 волі. Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2024 року, який діяв на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України у м. Скадовськ, ОСОБА_2 засуджено за п. "а" ч. 3 ст. 222. 1 КК РФ на п`ять років позбавлення волі, а будь-який зв`язок із ним на цей час втрачений.

Вважає, що встановлення факту, який має юридичне значення, не пов`язане з виникненням чи припиненням майнових прав, адже є необхідним для отримання статусу члена сім`ї заінтересованої особи з метою представництва в державних установах та міжнародних організаціях (установах), державних органах, отриманням відповідного процесуального статусу. Тобто є необхідним для звільнення ОСОБА_2 із полону та встановлення його дійсного місця перебування.

Звертає увагу, що юридичний факт підтверджується письмовими поясненнями самого ОСОБА_2 , де вказував про проживання із ОСОБА_1 з жовтня 2020 року і до початку російської агресії. Ними спільно було придбано побутову техніку, автомобілі. Ці ж обставини стверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Також доказами цього є фотознімки під час святкувань і зустрічей з друзями, перепискою у телефонному додатку "Вайбер" та письмовими зверненнями до державних установ і міжнародних організацій з приводу з`ясування місця перебування ОСОБА_2 і отримання допомоги у звільненні з полону.

Натомість суд, не надавши відповідної оцінки цим доказам, зробив припущення про наявність спільного вартісного майна - двох автомобілів та 120 грамів золота 585 проби. Між тим, ОСОБА_1 пояснила у судовому засіданні, що автомобілі було відчужено до її звернення в суд, а щодо наявності ювелірних виробів, то це є припущенням суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 263, 367 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із відсутності правових і фактичних підстав для задоволення заяви, оскільки ОСОБА_1 не надано об`єктивних та переконливих доказів щодо підтвердження факту її проживання разом із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбних відносин з жовтня 2020 року, ведення ними спільного господарства, побуту і бюджету.

Самі по собі фотознімки та переписка у телефонному додатку-месенджері "Вайбер" протягом часу із 29 серпня 2021 року по 18 березня 2022 року не можуть свідчити про існування між ними сімейних стосунків.

Зважаючи на ці обставини, у задоволенні заяви судом відмовлено.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за заявою ОСОБА_1 14 вересня 2023 року відкрито кримінальне провадження №00003777, за яким у червні 2022 року у м. Херсон, під час збройної агресії з боку РФ на території України військовослужбовцями держави-агресора, що перебували на окупованій території, в порушення Законів, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, жорстоко поводжуючи себе, незаконно позбавили волі цивільну особу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 33).

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2024 року, який діяв на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України у м. Скадовськ, ОСОБА_2 було засуджено за п. «а» ч.3 ст. 222. 1 КК РФ на 5 років позбавлення волі (а.с. 7).

З листів-відповідей Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 16 лютого 2024 року №222/кш/2423 та Державного підприємства "Український національний центр розбудови миру" №15799 від 05 грудня 2023 року, №15556-23 від 29 листопада 2023 року видно, що ОСОБА_2 відповідно до відомостей Національного інформаційного бюро перебуває у полоні (а.с. 34-36).

На а.с. 9-32 містяться фотознімки та переписка у телефонному додатку-месенджері «Вайбер», які свідчать про спільний відпочинок ОСОБА_2 і ОСОБА_1 та існування між ними близьких відносин.

Розписками ОСОБА_2 встановлено, що з ОСОБА_1 він проживав у м. Києві з 2020 року і до війни. Під час спільного проживання з нею ними була придбана побутова техніка, автомобілі, коштовності - вироби із золота загальною вагою 120 грам (а.с. 163-164, 171).

Також містяться листи-переписки особистого характеру, датовані 29 липня 2024 року і 09 серпня 2024 року (а.с. 165-170).

З письмових пояснень від 31 серпня 2024 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що вони підтверджують спільне проживання у АДРЕСА_1 ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з 2020 року й до повномасштабного вторгнення держави-агресора (а.с. 172, 173, 174).

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні заяви до застосування не підлягали норми права, на застосуванні яких наполягала ОСОБА_1 , суд першої інстанції обгрунтовано відмовив їй у задоволенні заяви.

Згідно зі ст.ст. 3, 21, 36 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З висновку Верховного Суду, що висловлений у постанові від 20 березня 2025 року у справі № 128/819/23 (провадження № 61-15299св24), видно, що відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб в судовому порядку можливо лише тоді, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

За наявності спору про право суд у порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин.

Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 25 вересня 2024 року у справі № 461/8250/20.

Належними і допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16.

У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15-ц зазначено, що факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання коштів на рахунок, самі по собі, без доведення факту ведення спільності господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю.

При цьому показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у спарві №531/295/19).

Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, то колегія суддів з ними погодитися не може.

Так, відповідно до ст.ст. 12, 76-78 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Між тим, факту проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в судовому засіданні доведено не було, оскільки не надано об`єктивних і переконливих доказів на його підтвердження.

Так, самі по собі письмові пояснення від 31 серпня 2024 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є належними і допустимими засобами доказування, адже не є показаннями свідків чи письмовими доказами у розумінні ст.ст. 90, 95 ЦПК України.

Згідно із цими нормами закону показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Інші докази у справі - фотографії, копія вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 12 лютого 2024 року, переписка у телефонному додатку-месенджері "Вайбер", розписки ОСОБА_2 , витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань та листи Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, Державного підприємства "Український національний центр розбудови миру" як кожен окремо, так і у їх сукупності жодним чином не підтверджують наявності ознак сімейних відносин без реєстрації шлюбу, що склалися між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Поготів , ОСОБА_1 сама заперечила те, що два автомобілі та 120 грамів золота 585 проби були придбані нею та ОСОБА_2 під час спільного проживання.

Цим обставинам суд попередньої інстанції дав повну та вичерпну оцінку, з чим погоджується і апеляційний суд.

Не заслуговують на увагу посилання автора апеляційної скарги на помилковість застосування норм матеріального права, оскільки спростовуються правильністю висновків суду першої інстанції.

Так само є необгрунтованими й посилання на недодержання судом норм процесуального права, адже відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові дефекти, що потягли би помилкове вирішення справи, заявник не надав, матеріали справи їх не містять, а апеляційним судом здобуто не було.

При цьому встановлено й відсутність обставин, які свідчили би про обов`язкове скасування судового рішення внаслідок існування підстав, передбачених ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

В решті аргументи представника ОСОБА_1 - адвоката Ходака С.К. про хибність оскаржуваного рішення не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону, а тому відхиляються.

Приходячи до переконання про залишення апеляційної скарги без задоволення, колегія суддів бере до уваги положення практики Європейського суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення у справах Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ходака Сергія Костянтиновича залишити без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 травня 2025 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

Н.М.Ковальчук