Справа №760/6279/24 2/760/2699/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката Теслі Степана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Солом`янського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 березня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю ОСОБА_4 .

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 квітня 2024 року прийнято справу до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

05 вересня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою від 17 жовтня 2024 року постановлено повернутись до стадії підготовчого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Розпорядженням керівника апарату суду Дар`ї Данової від 21 травня 2025 року № 56 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 760/6279/24, провадження № 2/760/2699/25, у зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_4 зі штату, пов`язаного з її смертю, відповідно до наказу голови суду від 19 травня 2025 року № 40-К.

На підставі вищевикладеного та відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду для розгляду вказаної цивільної справи визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду головуючим суддею Ішуніною Л. М. за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

27 листопада 2024 року представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому він просить витребувати у Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України довідку про перетин кордону в період з 14 січня 2021 року по 01 березня 2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , із зазначенням: дати перетину державного кордону, пунктів перетину державного кордону, напрямку перетину кордону.

В обґрунтування клопотання зазначив, що вищевказаний доказ може підтвердити обставини, викладені у письмових поясненнях відповідача. Зокрема, зазначено, що відповідно до пункту 3 договору позики повернення позиченої суми грошових коштів повинне проходити в м. Київ, в готівковій формі в доларах США у відповідному порядку. Про кожен факт повернення грошових коштів за даним договором позикодавець надає позичальнику власноручно підписану ним розписку про отримання грошових коштів (пункт 4 договору). Так, з моменту укладення договору позики до 14 лютого 2022 року відповідачем виконувались взяті на себе зобов`язання згідно з встановленим графіком та сплачено 17 600 дол. США, що і не заперечувалось позикодавцем у позовній заяві. Проте, з 14 лютого 2022 року ні позикодавець, ні його представник не зверталися до відповідача з вимогою про повернення суми позики, а представником позикодавця було повідомлено, що ОСОБА_3 виїхав на територію РФ, оскільки є громадянином РФ та у нього там знаходиться бізнес.

Таким чином, відповідач не мала можливості виконати взяті на себе зобов`язання за договором позики не з її вини, а у зв`язку з відсутністю позикодавця в місці виконання зобов`язання.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючи на його необґрунтованість.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши клопотання та матеріали справи приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною третьою-четвертою статті 83 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

При цьому, згідно з частиною першою статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини другої статті 84 ЦПК України у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладене, предмет та підстави позову, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки у ньому не наведено переконливих аргументів того, що зазначений доказ може підтвердити обставини, або спростувати аргументи, що стосуються предмета доказування. Крім того, отримання зазначеного доказу не матиме суттєвого значення для повного та об`єктивного розгляду даної справи, проте може потягнути безпідставне затягування розгляду справи по суті.

На підставі викладеного та керуючись статтями 81, 83, 84, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката Теслі Степана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 , про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л. М. Ішуніна