Справа № 446/2948/24
Провадження № 2/466/1546/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого - судді Білінської Г.Б.

при секретарі Ханас С.О.

за участю представника позивача Чопорова Н.П.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору недійсним, -

у с т а н о в и в

Позивачка ОСОБА_2 через свого представника, адвоката Чопорову Н.П. звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним Шлюбного договору, укладеного 17.10.2023 р. між нею та відповідачем ОСОБА_3 .

В обгрунтування вимог покликається на те, що 11 вересня 2011 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова шлюб розірвано.

Наголошує, що 17 жовтня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Шлюбний договір і в той ж день 17 жовтня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4 .

Відповідно до п.1.1 п.1 Шлюбного договору майно, нажите подружжям під час шлюбу є особистою приватною власністю кожного з подружжя, на чиє ім`я воно було зареєстровано (рухоме та нерухоме майно).

Відповідно до п.1.2 п.1 Шлюбного договору, у випадку розірвання шлюбу подружжям за взаємною згодою все нажите під час шлюбу майно залишається у власності того з подружжя, на чиє ім`я було зареєстровано таке майно. Решта майна щодо якого реєстрація права власності не передбачена, розподіляється між членами подружжя за їх усною домовленістю.

Відповідно до п.п.2.1 п.2 Договору сторони визначили обсяг майна, придбаного під час зареєстрованого шлюбу подружжям, а саме: -транспортний засіб -автомобіль марки STREETSCOOTER модель В14 POST, 2016 року випуску, номер шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , оформлений на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- 313 CDI, 2000 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- SPRINTER 316 NGT, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель-308D, 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -квартира АДРЕСА_1 , оформлена на ім`я ОСОБА_3 .; -нежитлове приміщення №9, що розташована в будинку АДРЕСА_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер шассі НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , оформлена на ОСОБА_3 ; -дивіденди, дохід від господарської діяльності, оборотні кошти, основні та оборотні активи та інше майно та ресурси, які використовуються чи залучаються в ході діяльності товариства з обмеженою відповідальність «ЕКО Ексклюзив ДММ» .

Відповідно до п.п.2.2 п.2 Договору, за взаємною згодою сторін, ОСОБА_3 після припинення шлюбу переходить в особисту приватну власність: -транспортний засіб -автомобіль марки STREETSCOOTER модель В14 POST, 2016 року випуску, номер шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , оформлений на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- 313 CDI, 2000 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- SPRINTER 316 NGT, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель-308D, 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -квартира АДРЕСА_1 , оформлена на ім`я ОСОБА_3 .; -нежитлове приміщення №9, що розташована в будинку АДРЕСА_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер шассі НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , оформлена на ОСОБА_3 ; -дивіденди, дохід від господарської діяльності, оборотні кошти, основні та оборотні активи та інше майно та ресурси, які використовуються чи залучаються в ході діяльності товариства з обмеженою відповідальність «ЕКО Ексклюзив ДММ» .

Позивачка вважає, що вказаний Шлюбний договір був укладений всупереч її вільному волевиявленню, оскільки зі сторони відповідача ставилась вимога, що лише при укладенні такого договору ним буде надано дозвіл для виїзду її з дитиною за кордон. Оскільки, враховуючи війну в Україні, вона мала намір виїхати у Швейцарію і там залишитись, вимушена була піти на умови чоловіка. На даний час, вона зрозуміла, що спірним Шлюбним договором відповідач позбавив її всього спільного нажитого майна, тобто договір був укладений на вкрай невигідних для неї умовах, у зв`яку з чим звернулася з позовом в суд.

Ухвалою суду від 18.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

20.03.2025 року представником відповідача - адвокатом Дудою П.В. подано відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх такими, що не відповідають дійсним обставинам укладення спірного договору. Зокрема зазначає, що під час шлюбу забезпечував сім`ю, оскільки з 2008 року займався підприємницькою діяльністю, а ОСОБА_2 була домогосподаркою. 27.02.2022 року, після початку повномасштабної війни з росією, з метою безпеки вивіз дружину та сина в Швейцарію, де вони проживають по даний час.

17.10.2023 року відповідач з позивачкою уклав шлюбний договір, відповідно до якого (п. 1.2) у випадку розірвання шлюбу подружжям за взаємною згодою все нажите під час шлюбу майно залишається у власності того з подружжя, на чиє ім`я було зареєстровано таке майно. Решта майна щодо якого реєстрація права власності не передбачена, розподіляється між членами подружжя за їх усною домовленістю.

Відповідно до п.п. 2.1 п.2 Договору сторони визначили обсяг майна придбаного під час зареєстрованого шлюбу подружжям, а це: транспортний засіб -автомобіль марки STREETSCOOTER модель В14 POST, 2016 року випуску, номер шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , оформлений на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- 313 CDI, 2000 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- SPRINTER 316 NGT, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель-308D, 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -квартира АДРЕСА_1 , оформлена на ім`я ОСОБА_3 .; -нежитлове приміщення №9, що розташована в будинку АДРЕСА_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер шассі НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , оформлена на ОСОБА_3 ; -дивіденди, дохід від господарської діяльності, оборотні кошти, основні та оборотні активи та інше майно та ресурси, які використовуються чи залучаються в ході діяльності товариства з обмеженою відповідальність «ЕКО Ексклюзив ДММ» .

Відповідно до п.п. 2.2 п.2 Договору за взаємною згодою сторін ОСОБА_3 після припинення шлюбу перелічене майно переходить в особисту приватну власність.

На час укладення оспорюваного правочину, позивачка вирішила залишитись у Швейцарії на постійне місце проживання, стверджувала, що свого майбутнього в Україні вона не бачить. Саме позивачці належала ідея поділити спільно нажите майно.

Специфіка майна, яке є предметом шлюбного договору, полягає в тому, що воно використовувалося виключно у підприємницькій діяльності відповідача, транспортні засоби чи нежитлове приміщення абсолютно не були потрібні позивачці у Швейцарії. Тому, саме позивачка запропонувала щоб відповідач виплатив обумовлену нею грошову компенсацію, а все майно, зареєстроване на ім`я відповідача, залишиться в його особистій власності. Відповідач передав ОСОБА_2 загалом готівкою 50 000 євро. Окрім того в її власності залишилась земельна ділянка площею 0,0582 гектарів за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, Кооперативне садівниче товариство «Енергетик», придбана ними 28.10.2020 року на підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 28.10.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Міхновим О.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 2142, про яку позивачка у позові свідомо не згадує, зазначаючи, що вона була позбавлена всього майна.

Разом з тим, перед нотаріальним посвідченням шлюбного договору, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Робак Л.А. запитував ОСОБА_2 , чи вона розуміє наслідки підписання такого договору та чи вона підтверджує свою волю до його укладення на умовах, де обумовлене майно залишається на праві особистої власності чоловіка. У відповідь ОСОБА_2 відповіла ствердно та повідомила про факт отримання від відповідача компенсації. На прохання ОСОБА_2 суми отриманої компенсації не зазначали у договорі, оскільки будь які грошові надходження на її ім`я чи будь-яка матеріальна вигода (кошти, дивіденди, рухоме та нерухоме майно, і т.д.) могли скасувати чи зменшити соціальну допомогу, яку ОСОБА_2 отримувала і на даний час отримує в Швейцарії як біженка.

Після того, приватний нотаріус звернувся до сторін договору та повідомив, що в ОСОБА_2 зберігатиметься можливість оскарження договору з підстав невигідності його умов для неї. У відповідь, ОСОБА_2 запропонувала внести до тексту шлюбного договору застереження, що умови договору не матимуть для неї негативних, невигідних наслідків. Саме з ініціативи ОСОБА_2 , в пункт 2.3. проекту шлюбного договору було додано другий абзац з текстом - «Сторони підтверджують, що жодна з них не поставлена даним договором у надзвичайно невигідне матеріальне становище. Сторони підтверджують, що неповнолітніх дітей, чиї інтереси могли би бути враховані при укладення даного договору, немає». Після цього, в такій доповненій редакції пункту 2.3 сторони підписали Шлюбний договір.

Відповідач окрім цього зазначає, що позивачка в Швейцарії вела невідповідний для дружини і матері спосіб життя, що стало першопричиною розлучення. Виникли спори, пов`язані із неналежним вихованням нею сина. Відповідач вважає, що через такий спосіб життя ОСОБА_2 залишилась без коштів, і через більш як два роки після укладення шлюбного договору вирішила збагатитись за його рахунок, заявляючи про недійсність шлюбного договору, з наміром безпідставно набути право власності на частину майна, за яке вже отримала грошову компенсацію.

У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні змісту позову.

Представник відповідача у судовому засіданні просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю.

Заслухавши доводи представників сторін, пояснення свідка, вивчивши надані письмові докази, суд прийшов до наступного.

Статтею 103 СК України визначено, що шлюбний договір на вимогу одного з подружжя або іншої особи, права та інтереси якої цим договором порушені, може бути визнаний недійсним за рішенням суду з підстав, встановлених Цивільним кодексом України.

Як зазначає ст. 93 СК України шлюбний договір не може регулювати особисті відносини подружжя, а також особисті відносини між ними та дітьми; зменшувати обсягу прав дитини, які встановлені цим Кодексом, а також ставити одного з подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище.

Виходячи зі змісту статей 9, 103 СК України, статей 203, 215 ЦК України, підставою недійсності шлюбного договору є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) таких вимог: 1) зміст шлюбного договору не може суперечити законодавству України, а також моральним засадам суспільства; 2) волевиявлення кожного із подружжя при укладенні шлюбного договору має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 3) шлюбний договір має бути спрямований нa реальне настання правових наслідків, що иобумовлені ним.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Оскільки договір є добровільною домовленістю сторін договору, по своїй суті за будь-яким договором кожна зі сторін має отримати якийсь корисний для себе результат.

Частина третя ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, надаючи, таким чином, особам право вибору: використати існуючі норми законодавства для регулювання своїх стосунків або встановити для цих стосунків власні правила поведінки.

Принцип свободи договору відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше, можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено Шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Робак Л.А.

Відповідно до п.1.2 п.1 Шлюбного договору у випадку розірвання шлюбу подружжям за взаємною згодою все нажите під час шлюбу майно залишається у власності того з подружжя, на чиє ім`я було зареєстровано таке майно. Решта майна щодо якого реєстрація права власності не передбачена, розподіляється між членами подружжя за їх усною домовленістю.

Відповідно до п.п.2.1 п.2 Договору сторони визначили обсяг майна, придбаного під час зареєстрованого шлюбу подружжям, а саме: -транспортний засіб -автомобіль марки STREETSCOOTER модель В14 POST, 2016 року випуску, номер шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , оформлений на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- 313 CDI, 2000 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- SPRINTER 316 NGT, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель-308D, 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -квартира АДРЕСА_1 , оформлена на ім`я ОСОБА_3 .; -нежитлове приміщення №9, що розташована в будинку АДРЕСА_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер шассі НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , оформлена на ОСОБА_3 ; -дивіденди, дохід від господарської діяльності, оборотні кошти, основні та оборотні активи та інше майно та ресурси, які використовуються чи залучаються в ході діяльності товариства з обмеженою відповідальність «ЕКО Ексклюзив ДММ» .

Відповідно до п.п.2.2 п.2 Договору за взаємною згодою сторін ОСОБА_3 після припинення шлюбу переходить в особисту приватну власність: -транспортний засіб -автомобіль марки STREETSCOOTER модель В14 POST, 2016 року випуску, номер шассі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , оформлений на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- 313 CDI, 2000 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель- SPRINTER 316 NGT, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб - автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель-308D, 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_7 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 ; -квартира АДРЕСА_1 , оформлена на ім`я ОСОБА_3 .; -нежитлове приміщення №9, що розташована в будинку АДРЕСА_2 , оформлене на ім`я ОСОБА_3 ; -транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску, номер шассі НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , оформлена на ОСОБА_3 ; -дивіденди, дохід від господарської діяльності, оборотні кошти, основні та оборотні активи та інше майно та ресурси, які використовуються чи залучаються в ході діяльності товариства з обмеженою відповідальність «ЕКО Ексклюзив ДММ» .

Одночасно з укладенням шлюбного договору укладений подружжям договір, за яким місце проживання дитини - ОСОБА_4 визначене із матірю - ОСОБА_2 .

У пункті 2.3. Шлюбного договору зазначається, що сторони підтвердили, що жодна з них не поставлена даним договором у надзвичайно невигідне матеріальне становище.

Допитана судом за клопотанням представника позивача свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона є матір`ю позивачки. Її донька в перші дні війни виїхала за кордон до Швейцарії із сином ОСОБА_6 . Під час ініційованої нею процедури розлучення приїхала з сином в Україну в жовтні 2023 року. Відповідач ОСОБА_3 висунув вимогу щодо оформлення всього набутого в шлюбі майна на його ім`я, інакше він не дасть дозволу на виїзд дитини за кордон. Тому донька вимушена була підписати договір , залишившись фактично без майна . Про якусь грошову компенсацію від ОСОБА_3 для її доньки їй нічого не відомо.

На підтвердження своїх вимог позивачка подала наступні письмові докази: оспорюваний Шлюбний договір від 17.10.2023 р.; нотаріально посвідчену заяву від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про надання дозволу на оформлення проїзних закордонних документів на виїзд дитини ОСОБА_4 , 2017 року народження, за кордон у супроводі будь-кого; нотаріально посвідчений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, яким визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , 2017 року народження, до його повноліття із матір`ю ОСОБА_2 , а за взаємною згодою між батьками -у тимчасово у іншому місці. Цим же договором погоджено сума щомісячного утримання для дитини зі сторони батька.

За загальними правилами доказування, визначеними ст.ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи зі змісту статей 9, 103 СК України, статей 203,215 ЦК України, підставою недійсності шлюбного договору є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) таких вимог: 1) зміст шлюбного договору не може суперечити законодавству України, а також моральним засадам суспільства; 2) волевиявлення кожного із подружжя при укладенні шлюбного договору має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 3) шлюбний договір має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У частинах четвертій, п`ятій статті 93 СК України є обмеження щодо змісту шлюбного договору: по-перше, договір не повинен ставити одного із подружжя у надзвичайно невигідне матеріальне становище порівняно із законодавством; по-друге, за шлюбним договором не може передаватись у власність одному із подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації.

Категорія "надзвичайно невигідне матеріальне становище", вжита у частині четвертій статті 93 СК України, має оціночний характер і підлягає доведенню стороною.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Правочини, що вчиняються особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, характеризуються тим, що особа їх вчиняє добровільно, усвідомлює свої дії, але змушена це зробити через тяжкі обставини. Тобто має бути причинно-наслідковий зв`язок між тяжкими обставинами та укладеним правочином, тобто його укладення саме для усунення таких обставин.

Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 16.07.2019 р. у справі №910/5906/18.

Верховний суд у постанові від 10.05.2022 у справі №755/5802/20 зазначив, що договір не суперечить ч. 5 ст. 93 СК України, оскільки сторони не передавали у власність один одному нерухоме чи рухоме майно, право на яке підлягає державній реєстрації, а тільки встановили правовий режим майна, право власності на яке вже було зареєстровано за кожною із сторін. У даному випадку на момент укладення договору за згодою подружжя правовий режим майна вже був визначений і не викликав до моменту та після розлучення жодних заперечень.

Доводи позивачки щодо відсутності в неї вільного волевиявлення на укладення оспорюваного договору жодним чином не підтверджені. Разом з тим, ніхто із сторін не заявляв клопотання про допит в якості свідка нотаріуса щодо обставин посвідчення оспорюваного договору. Покликання позивачки щодо існування спору стосовно місця проживання дитини і позиції відповідача, що у випадку не підписання позивачкою шлюбного договору, він мав намір заборонити виїжджати дитині за кордон, не підтверджено жодними доказами.

Як з`ясовано судом, на початку повномасштабного вторгнення рф в Україну позивачка разом із сином безперешкодно виїхала за кордон, поселилась в Швейцарії, де проживає по нинішній день. Прикордонна служба в період війни в Україні не ставила вимоги щодо надання письмової згоди одного з батьків на виїзд неповнолітніх дітей з України для осіб, які мали статус біженців.

Також посилання представника позивачки та пояснення свідка про те, що відповідач постійно чинив психологічний тиск на позивачку, жодним чином не підтверджені .

На момент укладення оспорюваного договору, тобто станом на жовтень 2023 року, дитина ОСОБА_7 вже більш як півтора року проживав з ОСОБА_2 у Швейцарії, і відповідач цьому не чинив жодних перешкод.

Договір був укладений у жовтні 2023 року, із позовом про визнання такого договору недійсним позивачка звернулась лише у грудні 2024 року, і такий проміжок часу та обставини, які спонукали її до подачі позову через більш як рік після укладення договору, пояснити не змогла.

Сторони не подали жодних доказів на підтвердження чи заперечення факту отримання грошової компенсації позивачкою від відповідача, ні про наявність іншого майна на праві власності у позивачки після укладення оспорюваного договору.

З урахуванням викладеного, на підставі встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину, не доведено, що за відсутності такої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Відтак, позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що у задоволенні позову слід відмовити, сплачений за подання позовної заяви судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10,12,81,82,263,264,265 ЦПК України, ст.ст.203,215 ЦК України, ст.ст. 9,103 СК України, суд,-

у х в а л и в

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання шлюбного договору недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г. Б. Білінська