Провадження № 2/643/179/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., представника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова Глієвої О.І., представника Харківської міської ради Руденко Д.Ю., представника відповідача Петруніної Х.О., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ

Керівник Салтівської окружної прокуратури м. Харкова (позивач) звернувся до суду з позовом, просить витребувати на користь територіальної громади міста Харкова в особі Харківської міської ради (ХМР) з незаконного володіння ОСОБА_1 (відповідач) земельну ділянку площею 0,168 га з кадастровим номером :02:002:0010, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0235 га з кадастровим номером :02:002:0011, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що Пунктом 18 додатку 1 до рішення 24 сесії ХМР 7 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам дозволу на розроблення документації із землеустрою для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 19.12.2018 № 1369/18 ОСОБА_2 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею орієнтовно 0,14 га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-3» по АДРЕСА_1 . Пунктом 12 додатку 1 до рішення 26 сесії ХМР 7 скликання «Про надання юридичним та фізичним особам дозволу на розроблення документації із землеустрою для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» від 17.04.2019 № 1546/19 ОСОБА_2 наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею орієнтовно 0,1950 га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-3» по АДРЕСА_1 . Пунктом 18 додатку 1 до рішення 24 сесії ХМР 7 скликання від 19.12.2018 № 1369/18 визнано таким, що втратив чинність. Рішенням 33 сесії ХМР 7 скликання «Про продаж земельних ділянок юридичним та фізичним особам» від 26.02.2020 № 2023/20 ХМР вирішила продати ОСОБА_2 земельну ділянку із земель комунальної власності: кадастровий номер: :02:002:0008; місце розташування: АДРЕСА_1 ; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; вид використання земельної ділянки: для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. «А-3»; форма власності: комунальна; площа земельної ділянки, га: 0,1915; ціна продажу земельної ділянки: 1343000,00 грн. На підставі зазначеного рішення 10.06.2020 між ХМР та ОСОБА_2 укладений договір № 38/20 купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Галіщевою О.А. за № 212. В подальшому ОСОБА_2 здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0008 та зареєстровано право власності на дві земельні ділянки: :02:002:0010 площею 0,168 га та :02:002:0011 площею 0,0235 га (Земельні ділянки). Крім того, ОСОБА_2 на підставі договорів дарування № 1789 та № 1793 від 07.07.2022, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємець І.О., відчужено спірні Земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0010 та :02:002:0011 на користь відповідача. На підставі вказаних договорів дарування рішеннями державного реєстратора приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ємець І.О. № 64106044 та № 64106357 від 07.07.2022 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за відповідачем зареєстровано право власності на Земельні ділянки. На теперішній час фактичним володільцем спірних Земельних ділянок з кадастровими номерами :02:002:0010 та :02:002:0011 є відповідач. При цьому будинок за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на державному обліку як пам`ятка архітектури та містобудування місцевого значення (охоронний № 7209-Ха, занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 04.06.2020 за № 1883, прийнята на облік рішенням виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 30.04.1980 № 334 від охоронним номером 461). Оскільки на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться пам`ятка культурної спадщини місцевого значення, то така земельна ділянка в силу закону належить до земель історико культурного призначення та відповідно відноситься до особливо цінних земель. В порушення вимог чинного законодавства України ХМР відповідної зміни цільового призначення спірної земельної ділянки не здійснювала. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 не містить інформації щодо зміни цільового призначення спірної земельної ділянки. Право власності на комунальне майно належить територіальним громадам, від імені та в інтересах яких діють відповідні органи місцевого самоврядування. Прийняття органом місцевого самоврядування рішень попри встановлену законом процедуру відчуження земельної ділянки не буде відображати волю територіальної громади як власника комунального майна, оскільки її інтереси визначаються доцільністю, економністю та ефективністю використання майна. Таким чином, спірні Земельні ділянки вибули з власності територіальної громади без достатньої правової підстави та поза волею власника, тоді як видача рішення ХМР, яка має діяти від імені Українського народу Харківської територіальної громади, не свідчить про наявність волі самої громади на вибуття вказаної землі з комунальної власності з огляду на неправомірність дій органу місцевого самоврядування по передачі цих земель у власність. При цьому відповідач без відповідної правової підстави заволодів Земельними ділянками, а тому Земельні ділянки підлягають витребуванню у нього на користь територіальної громади в особі ХМР.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 27.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 27.12.2023 заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Заборонено відчуження земельної ділянки площею 0,168 га з кадастровим номером :02:002:0010, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0235 га з кадастровим номером :02:002:0011, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_1 .

Представник ХМР подав заяву про залишення позову без розгляду.

В обґрунтування заяви посилався на вказані вище рішення ХМР та договори купівлі-продажу і дарування Земельних ділянок, на підставі яких право власності на Земельні ділянки набув відповідач. Зазначив, що станом на сьогодні рішення, на підставі якого було укладено договір, незаконним не визнано та не скасовано. Договір купівліпродажу незаконним не визнано, а отже і підставі для витребування Земельних ділянок відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 57 ЦПК України якщо особа, яка має цивільну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду.

Представник відповідача подав письмову заяву, згідно з якою просив задовольнити заяву ХМР про залишення позову без розгляду.

В обґрунтування заяви посилався на вказані вище рішення ХМР та договори купівлі-продажу і дарування Земельних ділянок, на підставі яких право власності на Земельні ділянки набув відповідач. Зазначив, що відповідач є належним набувачем права власності на вказані Земельні ділянки, і задоволення позовних вимог прокурора може стати порушення права приватної власності, яке гарантовано не тільки Конституцією України, але і Європейською конвенцією з прав людини. Станом на сьогодні рішення, на підставі якого було укладено договір, не визначено незаконним, не скасовано, як і договір купівлі-продажу/дарування земельної ділянки. В даному випадку не доведено, що саме відповідач знав про особливості первинного відчуження земельної ділянки. ОСОБА_1 є належним та добросовісним набувачем, витребування земельної ділянки (яка за законом може перебувати у приватній власності) є перевищенням повноважень та неналежним способом захисту. Якщо і будуть виявленні певні порушення при відчуженні земельної ділянки або при її використанні, є можливість зобов`язання виправити такі порушення чи вчинити певні дії для захисту особливо цінних земель, при цьому не порушивши принцип приватної власності та пропорційності при втручанні держави у приватну власність та не здійснювати протиправного витребування приватної власності у добросовісного набувача.

Позивач подав письмові пояснення, згідно з якими просив відмовити в задоволенні заяви ХМР про залишення позову без розгляду.

В обґрунтування зазначив, що дії та рішення органу місцевого самоврядування не завжди відповідають волі та інтересам територіальної громади як власника комунального майна. Так, Верховний Суд України, Велика Палата Верховного Суду зазначали, що воля держави як власника може виражатися лише в таких діях органу державної влади, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави. Тож право власності на комунальне майно належить територіальним громадам, від імені та в інтересах яких діють відповідні органи місцевого самоврядування. Прийняття органом місцевого самоврядування рішень попри встановлену законом процедуру відчуження земельної ділянки не буде відображати волю територіальної громади як власника комунального майна, оскільки її інтереси визначаються доцільністю, економністю та ефективністю використання майна. Спірні Земельні ділянки вибули з власності територіальної громади без достатньої правової підстави та поза волею власника, тоді як видача рішення Харківською міською радою, яка має діяти від імені Українського народу Харківської територіальної громади, не свідчить про наявність волі самої громади на вибуття вказаної землі з комунальної власності з огляду на неправомірність дій органу місцевого самоврядування по передачі цієї землі у власність. З огляду на викладене, порушені інтереси держави підлягають захисту у судовому порядку попри позицію ХМР, яка суперечить інтересам громади як власника землі. Крім того, позивач посилався на неспроможність доводів ХМР про втручання держави в право відповідача на мирне володіння майном.

Представник ХМР в підготовчому судовому засіданні 14.08.2025 заяву про залишення позову без розгляду та викладені в ній доводи підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 14.08.2025 просив задовольнити заяву ХМР про залишення позову без розгляду. В обґрунтування посилався на доводи, викладені в його письмовій заяві.

Представник Салтівської окружної прокуратури м. Харкова Глієва О.І. в судовому засіданні 14.08.2025 заперечувала проти залишення позовної заяви без розгляду з підстав, викладених у вищезазначеній письмовій заяві.

Суд, дослідивши доводи учасників справи, дійшов таких висновків.

Статтею 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо:

1) позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності;

2) позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи;

3) належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи;

4) у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

5) позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду;

6) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана;

7) дієздатна особа, в інтересах якої у встановлених законом випадках відкрито провадження у справі за заявою іншої особи, не підтримує заявлених вимог і від неї надійшла відповідна заява;

8) провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк;

9) позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору;

10) позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду;

11) після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду;

12) між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення суду іншої держави, якщо право укласти таку угоду передбачене законом або міжнародним договором України, за винятком випадків, якщо суд визнає, що така угода суперечить закону або міжнародному договору України, є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України).

Якщо особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду (ч. 3 ст. 57 ЦПК України).

Відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті (ч. 4 ст. 57 ЦПК України).

Таким чином, виходячи з імперативних приписів ч. 4 ст. 57 ЦПК України, незалежно від подання ХМР заяви про залишення позову без розгляду, прокурор має право підтримувати позов та вимагати розгляду даної справи по суті. Вказані приписи ч. 4 ст. 57 ЦПК України, на переконання суду, є спеціальною нормою та мають пріоритет у застосуванні відносно загальної норми ч. 3 ст. 57 ЦПК України, на яку посилалась ХМР.

Ураховуючи, що представник прокуратури в даній справі не відмовилась від підтримання пред`явленого прокуратурою позову та наполягала на його розгляді по суті, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для залишення вказаного позову без розгляду на підставі заяви ХМР.

За таких обставин суд відмовляє в заяві ХМР про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст. 57, 257, 258-261, 353 ЦПК України

УХВАЛИВ

У задоволенні заяви представника Харківської міської ради про залишення без розгляду позовної заяви керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова, який діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради, до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Д.А. Крівцов