Справа № 288/2369/24
Провадження № 2/288/64/25
07 жовтня 2025 року. селище Попільня
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Поліщук Р. М.,
з участю секретаря судових засідань - Плетенецької Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки в автомобілі, який є об`єктом спільної сумісної власності,
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення компенсації вартості частки в автомобілі, який є об`єктом спільної сумісної власності в якому вказує, що вони з відповідачем з перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року по 10 січня 2021 року, а в подальшому 15 березня 2022 року уклали шлюб вдруге, проте 23 вересня 2024 року розлучились.
За час перебування в шлюбі, сторонами було придбано транспортний засіб CHEVROLET CAPTIVA номерний знак НОМЕР_1 , який являється спільною сумісною власністю сторін, в зв`язку з чим позивач має право на отримання грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля.
На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля CHEVROLET CAPTIVA номерний знак НОМЕР_1 , який являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, 07 жовтня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання в якому він просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав.
Частина третя статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач в судові засідання 26 серпня 2025 року та 07 жовтня 2025 року не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був належним чином повідомлений, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів.
Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , 24 квітня 2010 року укладено шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на ОСОБА_4 . /а.с.4/
Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 10 вересня 2021 року в справі № 288/1567/21, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено, розірвано шлюб зареєстрований 24 квітня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Попільнянського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис за № 19, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище дружини залишено « ОСОБА_4 ». /а.с.6/

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 15 березня 2022 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено шлюб. /а.с.7/

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 23 вересня 2024 року в справі № 288/1824/24, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено, розірвано шлюб зареєстрований 15 березня 2022 року Попільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 32, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . /а.с.8/

Відповідно до листа РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях: - державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_4 від 13 лютого 2019 року, автомобіль - CHEVROLET CAPTIVA, 2405, (2008), сірий, 315 перереєстрація т/з на нового власника по договору укладеному в ТСЦ (ТСЦ 8041), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; - державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво НОМЕР_5 від 03 квітня 2024 року, автомобіль - CHEVROLET CAPTIVA, 2405, (2008), сірий, 314 перереєстрація т/з із укладенням договору купівлі-продажу через електронні сервіси та зовнішні ресурси (ТСЦ 3245), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . /а.с.36-38/

Як вбачається з повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м.Києві (філія ГСЦ МВС) від 13 лютого 2025 року, згідно даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, 13 лютого 2019 року транспортний засіб CHEVROLET CAPTIVA, кузов НОМЕР_6 , 2008 року випуску, легковий, універсал, сірого кольору, об`єм двигуна 2405 см. куб., в ТСЦ № 8041 РСЦ МВС в м. Київ був перереєстрований на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_7 , на підставі договору купівлі-продажу № 8041/2019/1313158 від 13 лютого 2019 року, укладеного в ТСЦ № 8041, видано новий номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 від 13 лютого 2019 року, вартість транспортного засобу вказано 300000 гривень, надати копії документів, на підставі яких 13 лютого 2019 року проводилася державна перереєстрація транспортного засобу, не вбачається можливим, оскільки документи знищені за закінченням строку їх зберігання. 03 квітня 2024 року в ТСЦ № 3245 PCЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях вказаний транспортний засіб був перереєстрований з ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного через електронні сервіси та зовнішні ресурси №3245/2024/4417397 від 03 квітня 2024 року, залишено номерний знак НОМЕР_1 та видано нове свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 03 квітня 2024 року, вартість транспортного засобу вказано 100 гривень, документи зберігаються в ТСЦ № 3245, станом на 07 лютого 2025 року ОСОБА_6 є актуальним власником транспортного засобу CHEVROLET CAPTIVA, кузов НОМЕР_6 . /а.с.56-57/

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 3245/2024/4418397 від 03 квітня 2024 року, продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_6 , продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб CHEVROLET CAPTIVA, 2008 року, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований 13 лютого 2019 року. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу становить 100.00 гривень. /а.с.59-62, 74-77/

Відповідно до Висновку експерта № 3316 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 02 червня 2025 року, середня ринкова вартість аналогічного автомобіля марки CHEVROLET CAPTIVA, реєстраційний номер НОМЕР_9 , Vin - код кузова НОМЕР_6 , 2007 року випуску станом на день відчуження (продажу) 03 квітня 2024 року становила 292960.00 гривень. /а.с.82-90/

За змістом статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля, який є спільною власністю подружжя, так як його придбано за спільні кошти.

Згідно статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною другою статті 60 СК України, встановлено презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу.

Таким чином, реєстрація права на майно, придбане під час шлюбу, лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова № 11), вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Згідно частини першої статті 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частини першої статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України, передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Частиною другою статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. (абзац перший пункту 22, пункт 30 Постанови № 11).

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 755/20923/14-ц (провадження № 61-10442св18), від 09 грудня 2020 року у справі № 301/2231/17 (провадження № 61-5392св19), від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків:

у справі № 755/20923/14-ц: при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. Отже, за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна;

у справі № 127/7029/15-ц: у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні;

у справі № 402/849/18: у разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Під час розгляду справи за клопотанням позивача було проведено судову транспортно-товарознавчу експертизу та визначено середню ринкову вартість автомобіля 292960.00 гривень, при цьому відповідачем не надано доказів на спростування розмір вартості транспортного засобу.

При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, суд виходить з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема у вищенаведеній постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18).

Враховуючи те, що автомобіль був придбаний сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі та у відповідача, на ім`я якого було зареєстровано вказаний транспортний засіб, відсутнє вказане майно, оскільки його було відчужено на підставі договору купівлі-продажу, при цьому позивач, як співвласник автомобіля має право на грошову компенсацію половини вартості спірного автомобіля та бажає виділу своєї частки майна, шляхом отримання грошової компенсації такої частки через неможливість поділу майна в натурі, а тому враховуючи рівність часток у спільному майні подружжя, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача кошти в розмірі 146480.00 гривень (292960.00/2), що становить 1/2 частку вартості транспортного засобу.

Частиною першою статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивач при зверненні до суду також просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000.00 гривень.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України)

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано: - договір-доручення про надання правничої допомоги від 28 вересня 2024 року /а.с.12/; - додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 28 вересня 2024 року /а.с.13/; - квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки від 11 листопада 2024 року /а.с.14/.

В постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22, зроблено висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

Таким чином, позивачем доведено, що вона понесла витрати на професійну правничу допомогу при зверненні до суду в розмірі 10000.00 гривень, при цьому відповідач не скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому суд приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000.00 гривень підлягає до задоволення та з відповідача належить стягнути вказані витрати на користь позивача.

Під час розгляду справи за клопотанням позивача було призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу та експертом визначено вартість проведення експертизи в розмірі - 4914.88 гривень /а.с.91/, яку було сплачено позивачем /а.с.92/, вказані витрати на підставі пункту 2 частини другої статті 133 ЦПК України відносяться до витрат пов`язаних із проведенням експертизи та підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі на користь позивача.

Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1211.20 гривень /а.с.17/, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 60, 63, 65, 68, 69, 70, 71 СК України; статтями 15, 16, 183, 364, 372 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 133, 137, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-283, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частки в автомобілі, який є об`єктом спільної сумісної власності задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 , жительки АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля CHEVROLET CAPTIVA номерний знак НОМЕР_1 , який являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в розмірі - 146480.00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 , жителя АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 , жительки АДРЕСА_2 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000.00 гривень, витрати на проведення транспортно-товарознавчої експертизу в розмірі 4914.88 гривень та сплачену суму судового збору в розмірі 1211.20 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Р. М. Поліщук