ПОСТАНОВА

Іменем України

30 липня 2025 року м. Кропивницький

справа № 397/899/24

провадження № 22-ц/4809/1047/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Гончар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України», в інтересах якого діє адвокат Шевченко Костянтин Валерійович, на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2025 року (суддя Максимович І.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення, стягнення грошових сум заборгованості при звільненні,-

встановив:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 11.04.2022 наказом №12/2022-к вона була прийнята на посаду головного бухгалтера Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України», з посадовим окладом згідно штатного розпису 24040,00 грн. Вказала, що через відсутність фінансування господарства, починаючи з серпня 2022 у відповідача почались затримки по виплаті заробітної плати, тому на 29.03.2024 відповідач має заборгованість з виплати заробітної плати у сумі 20478,62 грн, а з 29.03.2023 взагалі була припинена виплата їй заробітної плати. При цьому в усній формі було повідомлено про те, що це вимушена, тимчасова незручність викликана виробничими процесами. 05.04.2024 вона письмово звернулась до відповідача з вимогою надати інформацію про підстави такої затримки. Крім того, саме відсутність виплати заробітної плати стало підставою для ініціювання припинення трудових відносин з відповідачем. 10.04.2024 наказом №30-к її було звільнено на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін), однак в порушення ст.ст. 47, 116 КЗпП України остаточні розрахунки не здійснені, нараховані розрахункові в сумі 24037,44 грн. на дату звернення до суду не сплачені. При цьому, замість розрахунків було вручено лист вих. №35 від 10.04.2024 р., яким повідомлялось про не нарахування заробітної плати в період з 29.03.2023 р. по 10.04.2024 р., в зв`язку з відстороненням її від посади внутрішнім наказом підприємства №15/2023 від 29.03.2023. Однак з даним наказом вона не була ознайомлена та не була обізнана про його наявність до 10.04.2024, тому вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вказала, що оскаржуваний наказ №15/2023 від 29.03.2023 не містить жодного нормативного обґрунтування для вжиття такого заходу, як відсторонення від виконання посадових обов`язків, до нього не додані документи щодо підтвердження обставин відсторонення. Дійсне свідчить про недотримання відповідачем приписів ст. 141 КЗпП України при складанні оскаржуваного наказу. Більш того, в ньому не зазначено термін відсторонення, а посилання на невизначений період, як до закінчення судового розслідування, є взагалі таким, що не відповідає дійсності, так як жодного судового розслідування відносно неї не існувало на дату винесення оскаржуваного наказу та й не існує на дату звернення до суду з відповідним позовом.

Судового рішення про її відсторонення від посади не приймалось, вимоги трудового законодавства нею не порушувались, тому у відповідача не було підстав для винесення оскаржуваного наказу №15/2023 від 29.03.2023. Здійснюючи відсторонення від роботи відповідач діяв поза межами наданих йому повноважень та не у спосіб, що передбачений законом, що фактично призвело до вимушеного прогулу з вини відповідача за період з 29.03.2023 по 10.04.2024, а саме 12 місяців 10 днів. Також, відповідно до приписів ст. 235 КЗпП України, вона має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за 12 місяців 8 днів вимушеного прогулу у розмірі 305094,40 грн. Крім того, відповідач має заборгованість перед нею по відшкодуванню витрат за авансовими звітами про використання коштів у сумі 85958,32 грн., що підтверджується довідкою №61 від 06.05.2024.

Посилаючись на ці обставини, позивач просила:

- визнати протиправним та скасувати Наказ №15/2023-к від 29.03.2023 Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства степу Національної академії аграрних наук України» «Про відсторонення від виконання обов`язків головного бухгалтера ОСОБА_1 »;

- стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» на її користь заборгованість в сумі 435 568, 78 грн., яка складається з наступних сум: 20 478, 62 грн. - заборгованість з виплати заробітної плати позивачу; 24 037, 44 грн. - розрахункові при звільненні; 305 094, 40 грн. - середній заробіток за час вимушеного прогулу; 85 958, 32 грн. - витрат за авансовими звітами про використання коштів.

Також просила стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 37500 грн.

Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано Наказ №15/2023-к від 29.03.2023 Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства степу Національної академії аграрних наук України» «Про відсторонення від виконання обов`язків головного бухгалтера ОСОБА_1 ».

Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 20478 (двадцять тисяч чотириста сімдесят вісім) гривень 62 (шістдесят дві) копійки, 19350 (дев`ятнадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень 14 (чотирнадцять) копійок розрахункових при звільненні, 85958 (вісімдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) гривень 32 (тридцять дві) копійки витрат за авансовими звітами про використання коштів, а всього у сумі 125787 (сто двадцять п`ять сімсот вісімдесят сім) гривень 08 (вісім) копійок.

Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 336366 триста тридцять шість тисяч триста шістдесят шість) гривень 03 (три) копійки з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3471 (три тисячі чотириста сімдесят одна) гривня 09 (дев`ять) копійок та 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» на користь держави судовий збір в сумі 1257,87 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державне підприємство «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» подало апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення прийнято через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення, які суд першої інстанції визнав встановленими, а саме щодо стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 336366 (триста тридцять шість тисяч триста шістдесят шість) гривень 03 (три) копійки з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів з наступних причин. Судом не було враховано суттєву обставину справи, а саме відсутність працівника на робочому місці та не виплату йому заробітної плати у зв`язку з невиконанням ним своєї роботи без будь- яких поважних причин. При цьому відсутність на роботі відбувалась не з вини роботодавця, а безпідставно, тому що, як зазначає сам Позивач, йому не надавався наказ про відсторонення на ознайомлення і вона взагалі про нього дізналася тільки під час звільнення. В такому разі посилання на наказ про відсторонення є нікчемним та, фактично, такий наказ не створював для працівника жодних правових наслідків та не був перепоною для виконання ним своїх службових обов`язків. Так, фактично, Позивач з 28.03.2023 р. припинила виконувати свої посадові обов`язки у зв`язку з врученням їй підозри про вчинення кримінального правопорушення та застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а в подальшому не вийшла на роботу з невідомих причин. Зазначене підтверджується табелем обліку робочого часу (копії табелю з березня 2023 по квітень 2024 року знаходяться в матеріалах справи) та фінансовими звітами, на яких повинен стояти підпис головного бухгалтера, але він відсутній (копії фінансових звітів знаходяться в матеріалах справи). При цьому вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме п.7 ст.8 Закону, передбачають, що головний бухгалтер забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності. Фактично, працівник з 28.03.2023 р. по 10.04.2024 р. був відсутній на робочому місці і не виконував свої посадові обов`язки не з вини роботодавця, тому заробітна плата їй не нараховувалась, враховуючи, що заробітна плата це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст.1 Закону України «Про оплату праці», статтею 94 КЗпП України) і зазначений період не може вважатись вимушеним прогулом з вини роботодавця.

У зв`язку з чим скаржник просив змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень 00 (нуль) копійок з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу заступника директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» від 11.04.2022 №12/2022-к «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 », прийнято ОСОБА_1 на посаду головного бухгалтера з 12 квітня 2022. Оплата праці згідно штатного розпису (а.с.10).

Згідно наказу в.о. директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» від 29.03.2023 №15/2023-к «Про відсторонення від виконання обов`язків головного бухгалтера ОСОБА_1 », у зв`язку з врученням підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України від 28.03.2023 року згідно відкритого кримінального провадження №0000260 від 14.09.2022 року, відсторонити ОСОБА_1 , головного бухгалтера, від виконання посадових обов`язків з 29.03.2023 року до закінчення судового розслідування без збереження заробітної плати. Відомості про ознайомлення ОСОБА_1 з наказом відсутні (а.с.10 на звороті).

05.04.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулася до зам. директора ДП «ДГ «Ставидлянське» ІСГС НААН з заявою, в якій просила надати їй інформацію у зв`язку з чим їй не виплачувалась заробітна плата з моменту 29.03.2023 і по сьогоднішній день (а.с.7).

Згідно повідомлення зам. директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» №35 від 10.04.2024, заробітна плата ДП «ДГ «Ставидлянське» ІСГС НААН ОСОБА_1 в період з 29.03.2023 і по теперішній час не нараховувалась і не виплачувалась у зв`язку з відстороненням її від посади внутрішнім наказом підприємства №15/2023-к від 29.03.2023 (а.с.6 на звороті).

Наказом заступника директора т.в.о. директора Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України» №30-к від 10.04.2024 «Про звільнення ОСОБА_1 », звільнено ОСОБА_1 головного бухгалтера, 10.04.2024 року за угодою сторін, п.1 ст. 36 КЗпП України; провести бухгалтерії остаточний розрахунок ОСОБА_1 і виплатити їй компенсацію за 24 календарних дні невикористаної щорічної основої відпустки та 4 календарних дні додаткової відпустки за період роботи з 12.04.2022 по 28.03.2023. Підстава: заява ОСОБА_1 від 10.04.2024 (а.с.8).

Відповідно до довідки «Державне підприємство «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства степу Національної академії аграрних наук України» вих. №37 від 10.04.2024, ОСОБА_1 працює/працювала на підприємстві з 12.04.2022 на посаді головного бухгалтера та загальна сума доходу за період з 12.04.2022 по 31.12.2022 за винятком утримань становить 180896,94 грн. (а.с.8 на звороті)

Відповідно до довідки «Державне підприємство «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства степу Національної академії аграрних наук України» вих. №38 від 10.04.2024, ОСОБА_1 працює/працювала на підприємстві з 12.04.2022 на посаді головного бухгалтера та загальна сума доходу за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 за винятком утримань становить 60455,90 грн. (а.с.9)

Відповідно до довідки «Державне підприємство «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства степу Національної академії аграрних наук України» вих. №39 від 10.04.2024, ОСОБА_1 працює/працювала на підприємстві з 12.04.2022 по 10.04.2024 на посаді головного бухгалтера та загальна сума доходу за період з 01.01.2024 по 10.04.2024 за винятком утримань становить 19350,14 грн. (а.с.9 на звороті)

Відповідно до довідки «Державне підприємство «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства степу Національної академії аграрних наук України» вих. №61 від 06.05.2024, на момент звільнення ОСОБА_1 з посади головного бухгалтера (за наказом №№30-к від 10.04.2024) підприємство має заборгованість перед ОСОБА_1 авансових звітах про використання коштів у сумі 85958,32 грн.:

- авансовий звіт №АО-000222 від 29.11.22 у сумі 650,00 грн. (відрядження);

- авансовий звіт №АО-000216 від 10.11.22 у сумі 719,95 грн. (електроенергія);

- авансовий звіт №АО-000210 від 31.10.22 у сумі 68,00 грн. (продукти харчування);

- авансовий звіт №АО-0000006 від 06.01.23 у сумі 1340,00 грн. (відрядження);

- авансовий звіт №АО-0000008 від 09.01.23 у сумі 3083,64 грн. (бензин);

- авансовий звіт №АО-0000014 від 11.01.23 у сумі 13118,94 грн. (корм тваринам);

- авансовий звіт №АО-0000017 від 20.01.23 у сумі 10760,00 грн. (послуги з ремонту, відрядження);

- авансовий звіт №АО-0000021 від 27.01.23 у сумі 670,00 грн. (відрядження);

- авансовий звіт №АО-0000023 від 30.01.23 у сумі 7523,00 грн. (бензин, канцтовари);

- авансовий звіт №АО-0000024 від 30.01.23 у сумі 43834,34 грн. (електроенергія, канцтовари, ОТП Лізінг, інтернет);

- авансовий звіт №АО-0000028 від 10.02.23 у сумі 2509,60 грн. (бензин, канцтовари, пошта);

- авансовий звіт №АО-0000041 від 07.03.23 у сумі 85,00 грн. (нова пошта);

- авансовий звіт №АО-0000042 від 14.03.23 у сумі 268,00 грн. (нова пошта);

- авансовий звіт №АО-0000048 від 22.03.23 у сумі 1600,42 грн. (бензин, канцтовари) (а.с.6).

Разом з тим, Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31 грудня 2023, Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2023 рік ДП «ДГ «Ставидлянське» ІСГС НААН подано керівником ОСОБА_2 ; підписи головного бухгалтера в зазначених документах відсутні (а.с.83, 84). Також за підписом керівника подано й Звіт із праці за 1 квартал 2024 (а.с.85-86).

На підтвердження явки та неявки ОСОБА_1 на роботу надано табелі обліку робочого часу за період з другої половини березня 2023 по першу половину квітня 2024 (а.с. 87-100).

Відповідно до довідки «Державне підприємство «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства степу Національної академії аграрних наук України» вих. №168 від 16.12.2024, ОСОБА_1 дійсно працювала в ДП «ДГ «Ставидлянське» ІСГС НААН. З 28.03.2023 нарахування заробітної плати ОСОБА_1 припинено, у зв`язку з відсутністю її на робочому місці та невиконанням посадових обов`язків. 10.04.2024 звільнена за угодою сторін без виплати розрахункових коштів. Оскільки в лютому та березні 2024, що передують місяцеві звільнення (квітень 2024), фактично відпрацьовані робочі дні відсутні, для розрахунку взято посадовий оклад в сумі 25816,00 грн. помножено на 2 місяці та поділено на 42 дні (кількість робочих днів за лютий-березень 2024). Відповідно отримано середньоденний заробіток з урахуванням податків та зборів у сумі 1229,33 грн. Для розрахунку відшкодування за вимушені прогули: середньоденний заробіток 1229,33 грн. помножено на 131 день (кількість робочих днів за 6 місяців після звільнення). Отримано суму відшкодування з урахуванням податків та зборів 161042,23 грн. Суми коштів належних до виплати враховуючи заборгованість та середній заробіток за весь час затримки з моменту звільнення по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (з 11.04.2024 по 11.10.2024).

Суд першої інстанції встановивши дані обставини справи, дійшов висновку про скасування наказу про відсторонення та стягнення середнього заробітку за час вимушено прогулу, з тих підстав, що відповідачем не надано належних доказів щодо прийняття відносно позивачки рішення слідчим суддею під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження про застосування відносно неї заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, й відсторонення від роботи, тримання під вартою. Також суду не надано доказів порушення позивачкою вимог трудового законодавства, що можуть бути підставою для відсторонення від роботи, що передбачені ст. 46 КЗпП України.

Скаржник оскаржує рішення суду в частині розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудову функцію.

Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала у трудових відносинах (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19).

У разі незаконного відсторонення працівника від роботи, він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу (висновок Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 761/12073/18).

При обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд першої інстанції правильно керувався постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29.03.2023 по 10.04.2024 (день звільнення позивача), що в розмірі 336366,03 грн.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі, вже були предметом розгляду у суді першої інстанції і їй була надана належна правова оцінка.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Ставидлянське» Інституту сільського господарства Степу Національної академії аграрних наук України», в інтересах якого діє адвокат Шевченко Костянтин Валерійович, залишити без задоволення.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 25 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.09.2025.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич