ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 629/5481/23 Головуючий суддя І інстанції Каращук Т. О.
Провадження № 22-ц/818/2255/25, 22-ц/818/2254/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: що виникають з договорів оренди
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Шевцової К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційною скаргою Малого приватного підприємства «Агросервіс» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2025 року та на додаткове рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 січня 2025 року, у справі за позовом Малого приватного підприємства "Агросервіс" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання права власності на посіви та врожай,-

в с т а н о в и в :

Представник МПП "Агросервіс" звернувся із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 про визнання права власності на посіви та врожай, в якому просив визнати за МПП "Агросервіс" право власності на посіви і врожай соняшника 2023 року, що зростають на земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:0053, площею 5,35 га, що розташована на території Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області, судові витрати просив солідарно стягнути з відповідачів.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 10.12.2007 року МПП «Агросервіс» (Орендар) та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 (Орендодавець) уклали Договір оренди землі (далі - «Договір»). В оренду була передана земельна ділянка загальною площею 5,35 (га), у тому числі 5,35 рілля, відповідно до п. 2 Договору. Згідно положень п. 8 Договору, договір було укладено на 15 років. Згідно з абз.1 п.43 Договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір зареєстрований у Близнюківському райвідділі ХРФ ЦЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28.02.2008 за №75. Отже, строк його дії - до 28.02.2023, що відповідає положенням статей 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» в редакції від 01.01.2008 року. Вказана земельна ділянка належить Орендодавцю ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право власності на землю від 28.09.2000 року. 05.03.2008 року між Орендодавцем та Орендарем був підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки згідно з Договором, відповідно до якого ОСОБА_3 передав, а МПП «Агросервіс» прийняв Земельну ділянку в т.ч. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В акті зазначено, що земельна ділянка повністю придатна для використання за призначенням. Так, позивачем належним чином виконувались покладені на нього зобов?язання, що передбачені як Договором, так і законодавством. Станом на дату набрання законної сили Договору в законодавстві був закріплений варіант поновлення договору оренди, а саме відповідно до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» в редакції від 01.01.2008 року, у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням. У подальшому редакція статті була змінена та продовження строку дії договору оформлюється додатковою угодою або ж укладається новий договір (сторони керуються положенням умов договору та чинним законодавством на дату вчинення дій). Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв?язку з російською військовою агресією проти України, в Україні дотепер введений воєнний стан. 07.04.2022 року набув чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» № 2145-11, яким було внесено зміни до розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Представник позивача вказав, що на підставі вказаних змін, під час дії воєнного стану земельні відносини вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель», щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: ... приватної власності. Отже, законодавцем передбачались умови поновлення/продовження строку дії договору за певних умов, зокрема, продовження користування, а також і закон спеціальної дії щодо забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану. З метою продовження дії договору позивачем в особі директора у визначений строк - не пізніш ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору було запрошено ОСОБА_3 для вручення письмового повідомлення про намір продовжити дію Договору, яке було останнім отримано. Згідно письмової відповіді ОСОБА_3 погодився на продовження дії Договору, надавши відповідний лист. За таких підстав, відповідно до наявних письмових документів, позивач обгрунтовано розраховував на продовження дії Договору, тому продовжив відкрито користуватись після 28.02.2023 року земельною ділянкою на правах Орендаря. Таким чином позивач продовжив відкрито використовувати земельну ділянку відповідно до призначення - для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. З цією метою позивачем здійснено наступні заходи: комплекс польових робіт, пов?язаних з посівом соняшнику; вичерпний комплекс технологічних робіт з гербіцидної, фунгіцидної та інсектицидної обробки згаданих посівів на відповідній земельній ділянці. ОСОБА_3 не заявляв позивачу про свій намір продати земельну ділянку, так само і про намір розірвання/припинення дії Договору, оскільки тривалий час його сторони будували міцні ділові взаємовідносини з дотриманням принципів поваги, добропорядності. 05.09.2023 року позивачу стало відомо про те, що у земельної ділянки змінився власник - ОСОБА_1 . Як вбачається з інформаційної довідки №346803864 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.09.2023, ОСОБА_1 набув права власності на земельну ділянку згідно договору купівлі-продажу. Для з?ясування цих питань позивачем було відшукано контакти нового власника та йому повідомлено, що тепер орендна плата буде сплачуватись йому, а не ОСОБА_3 , на що була негативна відповідь. Поспілкувавшись з ОСОБА_3 було з?ясовано, що вчинити терміновий продаж його змусили збіг тяжких обставин, на що йому терміново потребувались чималі кошти, тому було здійснено відчуження майна. При спілкуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_1 останній повідомив, що на права оренди МПП "Агросервіс" це жодним чином не впливатиме, оскільки орендар залишиться користуватись земельною ділянкою. Договір купівлі-продажу було укладено без врахування думки позивача та його згоди. 3 аналізу інформаційної довідки від 15.09.2023 року стало відомо про те, що 13.09.2023 року було зареєстровано договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 01.05.2023, орендодавець - ОСОБА_1 , орендар - ОСОБА_2 . Таким чином, 01.05.2023 року відповідачі уклали між собою договір оренди земельної ділянки всупереч наявного права користування у позивача, здійснення ним фактичного користування (комплекс польових робіт, пов?язаних зі сівом соняшнику; вичерпний комплекс технологічних робіт з гербіцидної, фунгіцидної та інсектицидної обробки згаданих посівів). У період з 28.02.2023 року від відповідачів не надходило жодних вимог чи претензій стосовно використання позивачем земельної ділянки. Позивач звернувся до суду за захистом свого права, а саме визнання за ним права власності на посіви і врожай, бо ОСОБА_1 , коли планувався збір врожаю позивачем, почав усно забороняти відвідування земельної ділянки та вказав, що врожай буде збирати новий орендар ОСОБА_2 .

16.11.2023 року представником ОСОБА_1 було подано відзив на позов, в якому адвокат зазначила, що право оренди Позивача на земельну ділянку з кадастровим :02:000:0093, площею 5,35 га, що розташована на території Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області (далі - спірна земельна ділянка), яке виникло у Позивача на підставі укладеного між Позивачем та Третьою особою Договору оренди землі від 10.12.2007р. закінчилося 28.02.2023р., в момент закінчення 15-річного строку дії вказаного Договору, що також не заперечується і Позивачем. В свою чергу, на переконання Позивача, вказаний Договір оренди землі від 10.12.2007р. продовжує свою дію автоматично, на підставі пп. 1 п. 27 Розділу 10 «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Однак, вказане твердження Позивача не відповідає дійсності. Так, представник ОСОБА_1 вказала, що п.п. 1 п. 27 Розділу 10 «Перехідні положення» Земельного кодексу України регулює відповідні правовідносини не на весь період дії воєнного стану, а починаючи з 24.02.2022р. (початок воєнного стану) та до 19.11.2022р. (дата набрання чинності Законом України: "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель"). При цьому, для застосування вказаної норми закону обов?язковою умовою є те, що строк користування земельними ділянками за такими договорами оренди повинен закінчитися в період з 24.02.2022р. по 19.11.2022 р. Проте, Договір оренди землі від 10.12.2007р., укладений між Позивачем та Третьою особою, закінчився 28.02.2023р., що також підтверджується самим Позивачем та розширеним витягом з Реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки. Таким чином, Договір оренди землі від 10.12.2007р. закінчився не в період, передбачений пп. 1 п. 27 Розділу 10 «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

Таким чином, станом на період, протягом якого законом та Договором оренди землі від 10.12.2007р. передбачено право Позивача реалізувати своє переважне право на поновлення строку дії договору, діяла норма, яка передбачала реалізацію цього права виключно шляхом укладення нового договору оренди або додаткової угоди та, відповідно, їхньої реєстрації в Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується самим Позивачем, такий новий договір оренди на новий строк між Позивачем та Третьою особою не укладався, що свідчить про відсутність погодження між сторонами Договору оренди землі від 10.12.2007р. продовження його дії.

У відповідь на відзив представник позивача вказав що на момент подання позову посіви та врожай існували та не були зібрані, а тому при зверненні до суду це був належний спосіб захисту.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Лозівського міськраойнного суду Харківської області від 21 січня 2025 року зобов`язано Національний науковий центр "Інститут судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса" повернути Малому приватному підприємству "Агросервіс", , адреса місцезнаходження: вул. Шевченка, буд.76, с. Шевченкове Перше, Близнюківська селищна громада, Лозівський район, Харківська область, 64801, e-mail: , грошові кошти в сумі 26 126, 16 грн за проведення експертизи, сплачені згідно з платіжною інструкцією від 01.07.2024 року №246, на рахунок ННЦ "Інститут судових експертиз ім.Засл. проф. М.С.Бокаріуса" МЮ України.

В частині повернення оригіналів документів МПП "Агросервіс" - відмовлено.

У відшкодуванні судових витрат, понесених МПП "Агросервіс", в ході розгляду справи - відмовлено.

Заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правничу допомогу- задоволено частково.

Стягнуто з Малого приватного підприємства "Агросервіс" на користь ОСОБА_1 судові витрати за правничу допомогу в розмірі 25 000, 00 гривень.

Заяву ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу- задоволено частково.

Стягнуто з Малого приватного підприємства "Агросервіс" на користь ОСОБА_2 судові витрати за правничу допомогу в розмірі 10 000, 00 гривень.

В апеляційній скарзі представник МПП «Агросервіс» - адвокат Лиска П.О. посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права просить рішення скасувати, та новим рішенням позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач отримав легітимні сподівання та правомірні очікування на законне продовження дії Договору, а також реалізацію права користування земельною ділянкою протягом усього погодженого продовженого строку за умови належного виконання сторонами договору його умов.

При цьому немає документу, яким би ОСОБА_3 відкликав свою згоду на укладання/продовження договору оренди з позивачем до моменту підписання договору купівлі-продажу (26.04.2023) або ж після укладання договору (як повідомлення про вже факт, що настав - перехід права власності).

Такі обставини справи, що підтверджуються доказами повинні бути покладені в основу рішення суду, так як самостійно ОСОБА_3 надав згоду на продовження строку дії договору, надавши як власник право на користування своїм майном позивачу з послідуючим укладанням (завершення укладання) документів щодо оренди земельної ділянки.

Позивач не користувався земельною ділянкою безпідставно, не займав самовільно її, а з письмового дозволу власника та керуючись наявними правовідносинами, укладеним договором оренди, відсутністю передачі земельної ділянки за актом, відкрито користувався нею.

Звертає увагу на такі доводи та висловити їх у постанові. Посилання суду першої інстанції на Постанови Верховного Суду є слушними, вірними, проте не враховано докази та встановлені обставини по даній справі, що у позивача були законні підстави для користування земельною ділянкою ОСОБА_3 .

Довіреність була видана 29.03.2023, а документи з позивачем були підписані 26.01.2023 та 18.02.2023, тобто за декілька місяців до видачі довіреності. Також і відсутні докази того, що розрахунок з ОСОБА_3 відбувся, оскільки немає доказів належності рахунку, на який було направлено грошові кошти, саме ОСОБА_3 ..

Не зазначено в чому полягає не взяття судом до уваги як доказ показання свідків, які були допитані в судовому засіданні.

За таких підстав просить апеляційний суд дослідити такі докази та дійти до висновку про наявність посівів та врожаю соняшника 2023 року, що зростали на земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:0053.

Суд першої інстанції без наведення достатнього мотивування, без надання оцінки критеріям: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; дійшов до хибного висновку про необхідність стягнення витрат в сумі 25000 грн. на користь ОСОБА_1 та 10000 грн. на користь ОСОБА_2 .

Просить суд апеляційної інстанції перевірити наведені доводи та скасувати в названій частині додаткове рішення суду.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому колегія суддів не вважає поважними причини неявки представника позивача у судове засідання, оскільки суд апеляційної інстанції завчасно його повідомив про дату судового засідання. У разі зайнятості певного представника, про що не було суд завчасно, позивач не позбавлений можливості направити іншого для участі в судовому засіданні, натомість позивач не продемонстрував добросовісної процесуальної поведінки для виконання основного завдання цивільного судочинства, як зазначено у ст. 2 ЦПК України, а тому колегія суддів відповідно до принципу пропорційності, ст. 11 ЦПК України, не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не повністю відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд зазначив , що беручи до уваги всі докази в їх сукупності, враховуючи неможливість перевірити викладене сторонами, зважаючи на те, що вказане сторонами викликає сумніви та матеріали справи суперечать один одному, з урахуванням неможливості встановити дійсні обставини справи та взагалі встановити наявність врожаю, його теперішнє місцезнаходження, а також зважаючи на відсутність правових підстав у МПП "Агросервіс" на здійснення будь-яких дій на спірній земельній ділянці, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню через недоведеність позивачем порушення його прав та законних інтересів.

Колегія вважав, що заявлений позов дійсно не доведений, однак не погоджується з наведеними мотивами відмови у позові, оскільки під час розгляду справи змінились фактичні обставини спору.

Судом встановлено, що відповідно до копії державного акту серії ІV-ХР №04878(а.с.20-21, Том 1), ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка на території Кіровської сільської ради загальною площею 5, 35 га.

Як вбачається з експлікації(а.с.22-23, Том 1), кадастровий номер вище вказаної ділянки :02:000:0053.

10.12.2007 позивач МПП «Агросервіс» (Орендар) та третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 (Орендодавець) уклали Договір оренди землі площею 5, 35 га на території Кіровської сільської ради(а.с. 14-17, Том 1). Договір укладено на 15 років з моменту внесення даних до реєстру, тобто строк дії договору - до 28.02.2023 року.

Згідно з копією акту визначення меж земельної ділянки в натурі (а.с.18, Том 1), орендодавцем ОСОБА_3 (державний акт серії ІV-ХР №04878) та орендарем МПП "Агросервіс" було визначено межі вказаної земельної ділянки загальною площею 5, 35 га в натурі із земель власності, яка розташована на території Кіровської сільської ради.

05.03.2008 року ОСОБА_3 та МПП "Агросервіс" склали акт прийому - передачі земельної ділянки згідно з договором оренди земельної ділянки на території Кіровської сільської ради загальною площею 5, 35 га (а.с.19, Том 1).

Згідно з п.37 Договору оренди землі від 10.12.2007 року, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря.

Як вбачається з копії листа МПП "Агросервіс", направленого 26.01.2023 року орендодавцю ОСОБА_3 , позивач повідомив орендодавця про мету продовжити співпрацювати з ним, а також нагадав, що в разі не надання заперечень або згоди на поновлення строку договору протягом місяця з дати отримання цієї пропозиції, останній автоматично вважається поновленим на той самий строк. ОСОБА_3 отримав даний лист особисто 26.01.2023 року, про що свідчить напис на листі (а.с.28, Том 1)

18.02.2023 року ОСОБА_3 було надано відповідь на вищевказану пропозицію від 26.01.2023 року, відповідно до якої він був не проти продовження співпраці на тих самих умовах та на той самий строк. Заперечень щодо подальшого використання земельної ділянки не має (а.с.29, Том 1).

На підтвердження обробки землі та посіву соняшника МПП "Агросервіс" було подано копії актів витрат насіння і садивного матеріалу, копії лімітно-забірних карток, копії дорожніх листів трактора, копії актів про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, копії видаткових накладних, копія податкової декларації з додатками, копії наказів, копію акту про закінчення посіву насіння соняшника на земельній ділянці з умовним найменування "7-Г", копію акту обстеження стану посівів соняшника, копію наказу про призначення комісії з обстеження стану посівів соняшнику на земельній ділянці :02:000:0053 з умовним найменуванням "7-Г" (а.с.30-77, Том 1; а.с.159 -161, 165-168, Том 2).

Згідно інформації з Державного реєстру, а також копій договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.04.2023 року (а.с.78-89, 182 - 185, Том 1), з 26.04.2023 року земельна ділянка :02:000:0053 належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки. 01.05.2023 року ОСОБА_1 уклав договір оренди землі зі ОСОБА_2 , про свідчить інформація з реєстру та копії договору оренди землі від 01.05.2023 року, акту прийому-передачі земельної ділянки та розпискою про отримання грошей в рахунок орендної плати(а.с.187-193, Том 1; а.с.97-103, Том 2).

Представником ОСОБА_1 також долучено копію квитанції про сплату суми за придбання земельної ділянки :02:000:0053 (а.с.186, Том 1).

Так, як зазначено з копії листа МПП "Агросервіс", 07.09.2023 року направленого ОСОБА_1 з додатком (а.с.194-198, Том 1), МПП "Агросервіс" дізналося про зміну власника земельної ділянки тільки 05.09.2023 року. При проведенні комплексу польових робіт з жовтня 2022 року (на той момент земельна ділянка :02:000:0053 була у користуванні МПП "Агросервіс" на праві оренди), пов`язаних із сівом соняшнику на полях МПП "Агросервіс" наприкінці травня 2023 року підприємством було засіяно земельну ділянку соняшником, також в травні, червні та липні 2023 року здійснено комплекс технологічних робіт з гербіцидної, фунгіцидної та інсектицидної обробки посівів. Так, в листі МПП "Агросервіс" вказує, що готувало до сіву орендовану земельну ділянку, а засівало без оформлених орендних відносин. Також, позивач в листі виклав пропозицію щодо мирного врегулювання ситуації та підписання договору оренди з метою сплати ОСОБА_1 компенсації.

В копії відповіді ОСОБА_1 позивачу(а.с.199-204, Том 1) новий власник земельної ділянки вказав, що строк дії договору оренди між ОСОБА_3 та МПП "Агросервіс" закінчився 28.02.2023 року, про що позивачу було відомо, вказане свідчить про те, що здійснення робіт з посіву є незаконним самовільним заняттям земельної ділянки без законних підстав. ОСОБА_1 також зазначив, що посіви засівалися на земельній ділянці незаконно, а все вся продукція, плоди і доходи належать власникові речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, власник земельної ділянки вказав про небажання здавати земельну ділянку в оренду та укладати договір з МПП "Агросервіс".

В копії довідки ОСОБА_4 (диплом серії НОМЕР_1 за спеціальністю агрохімія та ґрунтознавство) від 10.11.2023 року(а.с.205-209, Том 1), зазначено, що 10 листопада 2023 року, під час виїзду та огляду земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0053, площею 5,35 га, що розташована на території Кіровської сільської ради Близнюківського району Харківської області, при візуальному огляді вказаної земельної ділянки встановлено, що на вказаній земельній ділянці врожай соняшника відсутній. На вказаній земельній ділянці наявні пожнивні рештки соняшнику, що свідчить про завершення збирання соняшнику врожаю 2023 року.

На підтвердження обробки землі на посіву соняшника ОСОБА_2 долучено копію договору поставки, копії видаткових накладних, копію договору оренди сільськогосподарської техніки з додатками, копію актів, копію договору оренди №3 сільськогосподарської техніки, копію розрахунку-фактури, копію договору доручення (а.с.104-129, Том 2).

Третьою особою ОСОБА_3 було долучено письмові пояснення, в яких зазначив, що він є попереднім власником земельної ділянки :02:000:0053, що розташована на території Кіровської сільської ради Лозівського району Харківської області, котру він добровільно продав ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.04.2023 року. З минулим орендарем земельної ділянки строк дії договору оренди закінчився 28.02.2023 року, продовжувати його не бажав. Також ОСОБА_3 зазначив, що про отримання листа МПП "Агросервіс від 26.01.2023 року не підписувався і не направляв листа від 18.02.2023 року про продовження строку дії договору оренди. Крім того, вказав, що часто бачив як громадянин ОСОБА_2 неодноразово обробляв земельну ділянку орієнтовно з травня 2023 року, точну дату повідомити не може.

ОСОБА_3 в суді першої інстанції заперечував, що він підписав листа МПП "Агросервіс" зі згодою на продовження договору оренди земельної ділянки та не надавав відповідь щодо продовження строку дії договору оренди між ними. Разом з тим, після призначення почеркознавчої експертизи ОСОБА_3 так і не з`явився для надання порівняльних зразків, внаслідок чого суд першої інстанції поставив під сумнів його заперечення своєї згоди на продовження договору оренди.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надали покази в судовому засідання 14.11.2024 року, в яких зазначили, що всі операції з вирощування соняшника і до його зберігання на спірний земельній ділянці :02:000:0053, що належала ОСОБА_3 , виконувалися виключно технікою та механізаторами позивача - МПП "Агросервіс". Вказане підтверджується і письмовими поясненнями свідка ОСОБА_8 . Відповідач вказані докази не спростовував, що у сукупності з висновками спеціаліста

Наведене свідчить, що позивач не довів факт укладення договору про продовження договору оренди. Разом з тим, у контексті неспростованої письмової згоди ОСОБА_3 - власника спірної земельної ділянки під час посіву соняшника позивачем, на продовження договору оренди, відповідачі не довели той факт, що позивач засіяв та вирощував соняшник на спірній земельній ділянці самовільно. Як безспірно встановлено судом на підставі письмової довідки спеціаліста - ОСОБА_4 (диплом серії НОМЕР_1 за спеціальністю агрохімія та ґрунтознавство) від 10.11.2023 року (а.с.205-209, Том 1), на день розгляду справи врожай соняшника був зібраний, а тому суд розглянув неналежні позовні вимоги.

Згідно з пунктом б частини 1 статті 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Отже, виникнення права власності на плоди, продукцію, доходи, одержані в результаті користування річчю пов`язується із користуванням річчю, а на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур - із користуванням земельною ділянкою. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 911/1779/17.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Метою використання вказаного позову є усунення невизначеності відносин права власності щодо індивідуально-визначеної речі, власником якої є позивач.

Згідно правового висновку, який був висловлений у п. 19 постанови ВП ВС від 05 лютого 2019 року у справі №918/625/17 (провадження №12-137гс18) http://reyestr.court.gov.ua/Review/80716340): право власності можна визнати лише на посіви, які знаходяться на певній земельній ділянці, але не на зібраний, перероблений чи вже реалізований врожай, адже після зібрання врожаю він стає сільськогосподарською продукцією і втрачає ознаки індивідуально визначеного майна. Тому визнання права власності на врожай нерозривно пов`язане з правом вчиняти дії по збору такого врожаю (посівів).

З урахуванням того, що на день знаходження справи в суді першої інстанції врожай вже був зібраний, позивач не був позбавлений процесуального права уточнити підстави раніше заявленого позову, в яких зазначити розмір зібраного врожаю та надати відповідні докази на його підтвердження, або залишити позов без розгляду та звернутись до суду з іншим позовом про відшкодування збитків, ст. 1166 ЦК України, - вартості втраченого врожаю.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач не зважаючи на зміну обставин спору своїх позовних вимог не змінив.

У частині 6 статті 367 ЦПК України визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

За таких обставин та правового обґрунтування колегія суддів вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з інших мотивів: обрання неналежного способу захисту порушеного права, що не позбавляє позивача права захистити своє право у належний спосіб. Тому відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України у задоволенні позову слід відмовити з інших підстав.

Згідно з ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до платіжної інструкції №440 від 18.09.2023 року(а.с.1, Том 1), позивачем було сплачено при подання позову судовий збір у розмірі 2684, 00 грн.

Крім того, відповідно до матеріалів справи, МПП "Агросервіс" просив стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000, 00 грн, відповідно до визначеної актом здачі-приймання від 20.01.2025 року суми гонорару адвоката.

Тому, з урахуванням норми ст.141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, судовий збір, сплачений за подання позову МПП "Агросервіс", та витрати позивача на правничу допомогу, стягненню з відповідачів дійсно не підлягають.

На підтвердження витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 долучено копію ордеру, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правничої допомоги від 30.10.2023 року, копію додаткової угоди від 31.10.2023 року, копію акту №1 здачі-приймання наданої правової допомоги від 13.11.2023 року, копію рахунку-фактури №1

від 13.11.2023 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №1(а.с.230-237, Том 1).

ОСОБА_2 також просив стягнути з МПП "Агросервіс" понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 долучено копію ордеру, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію договору про надання правничої допомоги від 20.12.2023 року, копію акту №1 здачі-приймання наданої правової допомоги від 24.01.2024 року, копію рахунку-фактури №1 від 24.01.2024 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №1(а.с.130-136, Том 2).

Як вбачається з заяви від 20.01.2025 року, МПП "Агросервіс" просило зменшити розмір витрат відповідачів на правничу допомогу до 3000, 00 грн, зважаючи на ціну позову, складність справи, обсяг доказів, збирання яких так і не відбувалось.

Дослідивши докази понесених витрат на правничу допомогу, що надані відповідачами, беручи до уваги заяву позивача про зменшення витрат, виходячи з принципу розумності та співмірності, з урахуванням розгляду справи в загальному порядку, зважаючи на суть спору, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 25 000, 00 грн та на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

В заяві від 20.01.2025 року, позивач також просив повернути йому кошти, сплачені ним за проведення почеркознавчої експертизи відповідно до платіжної інструкції від 01.07.2024 року №246 у сумі 26504, 80 грн, що так і не була проведена через ухилення третьої особи ОСОБА_3 від участі в експертизі(а.с.109, 115, Том 3).

Судом відповідно до наявних у справі документів встановлено, що за клопотанням позивача було призначено ухвалою суду від 30.04.2024 року судову почеркознавчу експертизу, оплату експертизи було покладено на позивача.

В даному випадку кошти вносилися безпосередньо на рахунок експертної установи на підставі виставленого нею рахунку.

, судом враховується, що оскільки експертиза була призначена ухвалою суду, а не самостійно замовлена стороною, то питання повернення коштів, сплачених на її проведення, має вирішити суд у порядку, передбаченому для питань судових витрат.

Відповідно до платіжної інструкції від 01.07.2024 року №246 позивачем з урахуванням вказаного в акті №3833 попереднього розрахунку вартості виконання висновку експерта, а також рахунку-фактури, сплачено вартість виконання висновку експерта у сумі 26504, 80 грн(а.с.109, 115, 120, Том 3).

Як вбачається з повідомлення ННЦ "Інститут судових експертиз ім.Засл. проф. М.С. Бокаріуса" про неможливість надання висновку експерта №3833 від 12.08.2024 року(а.с.118-119, Том 3), експертиза, за яку було сплачено кошти позивачем, проведена не була.

В акті №3833 здачі-приймання повідомлення про неможливість надання висновку №3833 зазначено, що вартість складення повідомлення про неможливість надання висновку експерта склала 378, 64 грн(а.с.120, Том 3).

За сукупності наявних у матеріалах справи доказів, які підтверджують сплату МПП "Агросервіс" коштів за проведення експертизи та незаперечення цього факту самою експертною установою, суд вважає можливим постановити ухвалу, якою повернути позивачу кошти в розмірі

26 126, 16 грн, тобто суму без витрат експерта на складення повідомлення про неможливість надання висновку експерта, сплачені на рахунок експертної установи за проведення експертизи, яка так і не була проведена.

Також, МПП "Агросервіс" просило повернути оригінали документів, що були долучені на виконання вимог клопотання експерта.

Перевіривши матеріали справи, суд встановив, що 19.09.2024 року оригінали документів, а саме: оригінал листа МПП "Агросервіс" від 26.01.2023 року, який підписаний ОСОБА_3 -на 1-му аркуші, оригінал відповіді ОСОБА_3 щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки від 18.02.2023 року - на 1-му аркуші, супровідним листом були повернуті МПП "Агросервіс"(а.с.135, Том 3).

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.138, Том 3), 02.10.2024 року вище вказані оригінали документів були отримані МПП "Агросервіс".

Таким чином, підстав для задоволення заяви в частині повернення оригіналів документів у суду дійсно не було.

З урахуванням вище викладеного суд обґрунтовано та відповідно до вказаних норм цивільного процесуального права правильно відмовив у відшкодуванні витрат позивача зі сплати судового збору, витрат на правничу допомогу та в частині повернення оригіналів документів, та - стягнув з позивача на користь відповідачів частково витрати на правничу допомогу та повернув позивачу частково кошти, сплачені за проведення експертизи, яка не була проведена.

З наведених підстав додаткове рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 січня 2025 року відповідно до ст. 375 ЦПК України слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства «Агросервіс» задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 15 січня 2025 року змінити, з мотивів, зазначених в мотивувальній частині цієї постанови.

Додаткове рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 29 вересня 2025 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді Ю.М. Мальований.

О.В. Маміна.