Справа № 159/8663/24
Провадження № 2/946/2234/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді Бортейчука Ю.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Іванової Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної Прикордонної служби України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманого грошового забезпечення військовослужбовця,
У грудні 2024 року представник Військової частини НОМЕР_1 Державної Прикордонної служби України звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманого грошового забезпечення військовослужбовця.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що в ході роботи аудиторської групи ІНФОРМАЦІЯ_1 в НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонне служби України (військова частина НОМЕР_1 ) було виявлено незаконне отримання кошті солдатом ОСОБА_1 , який 10.12.2023 року вчини правопорушення відповідно до частини 4 статті 409 Кримінального кодексу України. З метою реагування на вищезазначене, комісією НОМЕР_2 прикордонного загону було проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2024 року № 175/5564/24, ОСОБА_1 , як підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.409 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти військової служби правопорядку строком до 22.06.2024 року включно.
Відповідно до вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.06.2024 року по справі № 175/7815/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України та призначено покарання у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки. За період не виконання солдатом ОСОБА_1 обов`язків військової служби, саме в період з 24.04.2024 року по 30.04.2024 рік.
У зв`язку з чим виплачена сума грошового забезпечення з 24 по 30.04.2024 року (період не виконання відповідачем обов`язків військової служби) - підлягає поверненню, борг з урахуванням компенсованого податку 18% та нарахованого ЄСВ 22% становить 34 790,15 грн., яка включає в себе:
-грошове забезпечення за період з 24.04.2024 по 30.04.2024 - 5 850,11 грн., компенсація ПДФО 18% від суми грошового забезпечення 5 850,11 грн. за період з 24.04.2024 по 30.04.2024 - 1 053,02 грн.;
-ЄСВ 22% суми грошового забезпечення 5 850,11 грн. за період з 24.04.2024 по 30.04.2024- 1 287,02 грн.;
-додаткова винагорода, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за квітень - 19 000,00 грн;
-компенсація ПДФО 18% від суми додаткової винагороди 19 000,00 грн. за квітень - 420,00 грн.;
-ЄСВ 22% від суми додаткової винагороди 19 000,00 грн. за квітень - 4 180,00 грн.
Станом на сьогоднішній день відповіді від ОСОБА_1 не надходило/або надійшла та НОМЕР_2 прикордонний загін отримав відмову у добровільному відшкодуванні шкоди, у зв`язку з чим НОМЕР_2 прикордонний загін вимушений звернутись до суду позовом до ОСОБА_1 .
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.01.2025 року матеріали справи передано за підсудністю до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.
21.02.2025 року цивільна справа за позовом Військової частини НОМЕР_1 Державної Прикордонної служби України до ОСОБА_1 про повернення безпідставно отриманого грошового забезпечення військовослужбовця надійшла до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 21.02.2025 року, справа №159/8663/24 передана на розгляд судді Бортейчуку Ю.Ю.
Ухвалою суду від 05.06.2025 року було відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Згідно відповіді з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 05.06.2025 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами.
Ухвала про відкриття провадження з копією позовної заяви, з доданими документами була направлена на адресу відповідача, що підтверджується рекомендованим повідомленням поштового відправлення.

Судом були вжиті вичерпні засоби для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Так, існуюча практика судів України, в тому числі і практика Верховного Суду, визначає, що неотримання стороною провадження судового виклику, надісланого на її адресу у визначеному законом порядку, зокрема повернення такого виклику за закінченням терміну зберігання у поштовому відділенні або відмова від отримання, вважається належним повідомленням сторони про виклик.

Зазначені обставини дають змогу суду дійти висновку про наявність даних про своєчасне сповіщення відповідача про місце і час розгляду справи.

Представник позивача повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідачка про розгляд справи повідомлена належним чином, однак, у встановлений судом строк відповідачкою не було подано відзиву на позов, не було надано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 2 ст. 281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в ході роботи аудиторської групи ІНФОРМАЦІЯ_1 в НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) було виявлено незаконне отримання коштів солдатом відповідачем ОСОБА_1 , який вчинив правопорушення відповідно до частини 4 статті 409 Кримінального кодексу України.

Комісією НОМЕР_2 прикордонного загону було проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2024 року № 175/5564/24, як підозрюваному ОСОБА_1 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти військової служби правопорядку строком до 22.06.2024 включно.

Відповідно до вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.06.2024 року по справі № 175/7815/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України та призначено покарання тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки.

Проте, ОСОБА_1 було виплачено грошове забезпечення за період невиконання ним обов`язків військової служби, а саме з 24.04.2024 по 30.04.2024, у зв`язку з чим виплачена сума грошового забезпечення підлягає поверненню, як борг з солдата ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди за час перебування на гауптвахті на загальну суму 34 790,15 грн., яка включає: - грошове забезпечення за період з 24.04.2024 по 30.04.2024 5 850,11 грн.; - компенсація ПДФО 18% від суми грошового забезпечення 5 850,11 грн. за період з 24.04.2024 по 30.04.2024 1 053,02 грн.; - ЄСВ 22% суми грошового забезпечення 5 850,11 грн. за період з 24.04.2024 по 30.04.2024 1 287,02 грн.; - додаткова винагорода, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за квітень 19 000,00 грн.; - компенсація ПДФО 18% від суми додаткової винагороди 19 000 грн. за квітень 420,00 грн.; - ЄСВ 22% від суми додаткової винагороди 19 000,00 грн. за квітень 4 180,00 грн.

16.11.2024 року на адресу ОСОБА_1 було направлено лист «Про добровільне відшкодування завданої шкоди» №10/10507-24-Вих та запропоновано останньому відшкодувати у добровільному порядку завдану державі в особі НОМЕР_2 прикордонного загону шкоду у розмірі 34 790,15 грн., на який відповіді не отримано, заподіяна шкода не відшкодована.

Згідно із ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1 (встановлена відсутність події кримінального правопорушення), 2 (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення), 3 (не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати) частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення. Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.

Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженим Указом Президента України від 29.12.2009 №1115/2009 призупинення та продовження військової служби для військовослужбовців, які самовільно залишили органи Держприкордонслужби або місця служби (ст. 407 ККУ), дезертирували (ст. 408 ККУ) із Держприкордонслужби або добровільно здалися в полон (ст. 430 ККУ), військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військова служба для військовослужбовців призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв, повідомлень начальників органів Держприкордонслужби про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби.

Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються, про що видається наказ начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходив службу.

Звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яких призупинено, здійснюється наказами по особовому складу посадових осіб, зазначених у пункті 89 цього Положення. Звільнення з посад військовослужбовців, призначених на посади Президентом України, військову службу яких призупинено, здійснюється Президентом України.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до загальної чисельності Держприкордонслужби. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпункту "е" пункту 1, підпункту "е" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні. Звільнення військовослужбовців, військову службу яких призупинено, з військової служби здійснюється в установленому порядку посадовими особами, зазначеними у пункті 270 цього Положення.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення. Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється наказами по особовому складу посадових осіб, зазначених у пункті 89 цього Положення.

Питання зняття військовослужбовців зі всіх видів забезпечення у триденний строк з моменту залишення частини врегульовано Інструкцією з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.06.2017 №468.

Окремим абзацом пункту 5 Глави 2 Розділу ІІ. Інструкції №468 зазначено про облік особового складу в мирний час. Зокрема вказано, що військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, у триденний строк з моменту залишення частини знімаються зі всіх видів забезпечення. Пунктом 1 глави 1 розділу III Інструкції №468 визначено, що облік особового складу в особливий період ведеться в порядку, установленому в мирний час, але з урахуванням особливостей, викладених у цьому розділі. Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України визначено Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року №558.

ОСОБА_1 ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.04.2024 року № 175/5564/23, як підозрюваному у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти військової служби правопорядку строком до 22.06.2024 року включно та відповідно до вироку Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.06.2024 по справі № 175/7815/24 визнано винним за ч. 4 ст. 409 КК України та призначено покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 30.04.2024 року № 394-ОС «Про особовий склад» на підставі листа начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 26.04.2024 року №03.2/4645-24-Вих «Про наданя інформації» штаб сержант ОСОБА_1 зараховано у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону та припинено виплату грошового забезпечення з 24.04.2024 року.

Згідно архівної відомості штаб сержанту ОСОБА_1 здійснено виплату грошового забезпечення за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 в сумі 25 071,90 грн. (ЄСВ 22% - 5515,82 грн., компенсація ПДФО 18% 512,94 грн.), що, в свою чергу, порушує вимоги підпункту 4 пункту 5 Глави V наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 року за № 854/32306 відповідно до якої військовослужбовцям, стосовно яких у кримінальному провадженні застосовано запобіжні заходи у вигляді цілодобового домашнього арешту чи тримання під вартою, виплата грошового забезпечення припиняється з дня фактичного направлення під цілодобовий домашній арешт або взяття під варту.

Відповідно, зайво виплачене грошове забезпечення за період з 24.04.2024 по 30.04.2024 складає 5 850,11 грн., ЄСВ 22% - 1 287,02 грн., компенсація ПДФО 1 053,00 грн., разом з податками 8 190,15 грн.

Відповідно до 6,1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, на який покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до статті 27 Закону фінансування діяльності Державної прикордонної служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законодавством.

Статтею 28 Закону передбачено, що забезпечення діяльності органів Державної прикордонної служби України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, через державне оборонне замовлення та закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Відповідно до вступної частини Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних сил України» від 24.03.1999 №22-23 дія даного Статуту поширюється на військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №47 визначено підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків. Частиною 2 статті 1 Закону Про матеріальну відповідальність визначено, що інше майно це нерухоме та рухоме державне майно (крім військового майна, закріпленого за військовою частиною, установою, організацією, закладом), майно, залучене під час мобілізації, а також грошові кошти.

Відповідно до частини 5 Закону «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що пряма дійсна шкода це збитки завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Таким чином, незаконне отримання іншого майна грошових коштів, є прямою дійною шкодою завданою військовій частині.

За змістом ст. 12 Закону «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

За змістом ст. 8 Закону «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», інше майно - нерухоме та рухоме державне майно (крім військового майна, закріпленого за військовою частиною, установою, організацією, закладом), майно, залучене під час мобілізації, а також грошові кошти.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц зазначила, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.

Таким чином, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача надміру сплачену суму бюджетних коштів.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору на користь держави в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 89, 141, 279, 263, 264, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 до ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про повернення безпідставно отриманого грошового забезпечення військовослужбовця - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) суму в розмірі: 34 790 (тридцять чотири тисячі сімсот дев`яносто) гривень 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судовий збір на користь держави у розмірі 2422,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Ю.Ю.Бортейчук