Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1808/25

Номер провадження: 2/511/879/25

30 вересня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Гринчак С. І.,

секретаря судового засідання Полихи Ю.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката: Лунгул Л.А. (дистанційно)

представника 3-ї особи Нестерової О.К. (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Одеська дорожня організація профспілки залізничників і транспортних будівельників України, про стягнення одноразової матеріальної допомоги в зв`язку із виходом на пенсію за віком, щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення, заохочення до ювілейної дати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст позовних вимог.

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовної заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональна філія «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Україниська залізниця», третя особа: Одеська дорожня організація профспілки залізничників і транспортних будівельників України про стягнення невиплачених при звільненні в повному обсязі коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки, в якій просила судстягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь:

- одноразову матеріальну допомогу у зв`язку з виходом на пенсію за віком в розмірі восьми середньомісячних заробітків в сумі 170 429,92 грн.;

- матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022, 2023 роки в розмірі 100% посадового окладу в сумі 20 767,00 грн.;

- заохочувальні виплати в розмірі посадового окладу з нагоди ювілейної дати - 60-річчя з дня народження в розмірі 11 966,00 грн.;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців в сумі 123 087, 90 грн.

В обґрунтування позову позивачкою зазначено, що вона звільнилася за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком 03.06.2024 року. Стаж роботи на залізничному транспорті складає: 28 років 11 місяців 08 днів. При звільненні вона не отримала повний розрахунок, відповідно до вимог ст.116 Кодексу законів про працю, на що Адміністрацією ій було повідомлено, що за графіком виплат одноразової матеріальної допомоги в зв`язку з виходом на пенсію за віком таку допомогу, вона отримує в квітні 2025 року. Також вона очікувала, що в квітні 2025 року отримує невиплачені їй раніше щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022 та 2023 роки та матеріальну допомогу до ювілейної дати - 60 років з дня народження.

Пункт 4.17 Колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом Роздільнянської дистанції колії на 2011-2015 роки, дія якого продовжена в теперішній час до прийняття нового колективного договору, передбачає при звільненні працівників у зв`язку з виходом на пенсію за віком одноразову матеріальну допомогу в залежності від стажу роботи в галузі.

Конкретний розмір допомоги встановлюється комісією, в її випадку в розмірі 8 середньомісячних заробітків (5 середньомісячних заробітків основних + 3 середньомісячних заробітку додаткових).

За виданою довідкою про доходи №7 від 19.05.2025 року, її заробіток за два останні місяця роботи склав 80111 грн.78 коп. (вісімдесят тисяч сто одинадцять грн. 78 копійок), середньомісячний заробіток (за розрахунком середньої зарплати) складає 21303,74 грн. Розмір матеріальної допомоги при звільненні на пенсію становить 8 середньомісячних заробітків.

Таким чином всього, вона повинна була отримати 21303,74 х 8 = 170429,92 грн.

Також колективним договором (п.4.16) передбачена щорічна виплата допомоги на оздоровлення в розмірі не менш 50% тарифної ставки або посадового окладу, як правило, до відпустки. В 2022 та 2023 роках, вона зверталася з такими заявами, протоколами засідання комісії по визначенню розміру одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам Роздільнянської дистанції колії № ПЧФ -2-23/6 від 30.11.2022 року, їй була визначена допомога в розмірі 100% посадового окладу в сумі 9889, 00 грн., а протоколом №8 від 20.10.2023 року також в розмірі 100% посадового окладу в сумі 10878,00 грн., всього за 2022 та 2023 роки, їй повинні були виплатити 20767 грн.

Проте таку допомогу на оздоровлення, вона ні при звільненні, ні пізніше не отримала.

П.8.8. Положення про оплату праці працівників Акціонерного товариства «Українська залізниця» передбачено нарахування та виплата одноразового заохочення до ювілейної дати працівника.

28 травня 2024 року їй виповнилося 60 років, але таке одноразове заохочення, на яке вона має право, не було їй нараховано і виплачено. Розмір такого заохочення з огляду на її стаж роботи встановлено в розмірі 100% посадового окладу (тарифної ставки), який в травні 2024 року становив 11966,00 грн.

Таким чином, при звільненні вона не отримала 203162,92 грн. За затвердженим графіком виплат в квітні 2025 року також не отримала належні їй гроші.

За ч.1 ст.116 КЗпП України про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Стосовно матеріальної допомоги на оздоровлення та заохочувальних виплат до ювілейних дат в наказі про її звільнення не йдеться.

Усі виплати, про стягнення яких вона звертається, внесені до колективного договору і є обов`язковими для АТ «Укрзалізниця».

Ст. 116 Кодексу законів про працю України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, тобто вона повинна була отримати повний розрахунок 03 червня 2024 року, чого роботодавцем зроблено не було.

Згідно з ст. 117 Кодексу законів про працю у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш ніж за шість місяців.

Виплата на оздоровлення та виплата до ювілейних дат передбачена колективним договором, Положенням про оплату праці, та є складовими заробітної плати як додаткові виплати, які вона не отримала.

Останніми робочими днями були квітень та травень 2024 року, робочих днів (вона працювала за п`ятиденним робочим тижднем) за ці місяці було в квітні 22, в травні 23, усього 45 днів.

Шляхом ділення середнього заробітку на кількість робочих днів рахується середньоденний заробіток: 42607,49 : 45 днів = 946,83 грн.

Шість місяців після звільнення (затримки розрахунку при звільненні) - це починаючи з 4 червня 2024 року по 03 грудня 2024 року, за ці місяці робочих днів було: червень-18, липень - 23, серпень- 22, вересень-21, жовтень -23, листопад - 21, грудень -2, усього 130 робочих днів х 94.6,83 грн. = 123087, 90 грн.

Таким чином, роботодавець не виконав обов`язок та не провів із нею, як звільненим працівником, повний розрахунок, чим порушив її права на отримання цих виплат за доброчесну багаторічну працю та на оздоровлення, а тому вона звернулась до суду з даною позовною заявою за захистом свого порушеного права.

2. Заяви, клопотання сторін та процесуальні дії суду.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.06.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 23.06.2025 року (а.с.23).

06.06.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання адвоката Лунгул Л.А. про вступ у справу, як представник відповідача (а.с.26).

16.06.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», представник відповідача адвокат Лунгул Л.А. подала клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.31-32).

Ухвалою судді від 17.06.2025 року задоволено клопотання представника відповідача адвоката Лунгул Л.А. та дозволено її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

18.06.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання головного правового інспектора праці завідувача юридичної консультації Одеської дорожної організації профспілки Нестерової О.К. про вступ у справу, як представника третьої особи, яка не заявляє самостійної вимоги на предмет спору з боку позивача, а також подала клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.38,40).

Ухвалою судді від 19.06.2025 року задоволено клопотання представника третьої особи - Нестерової О.К. та дозволено її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с.42).

20.06.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», представник відповідача адвокат Лунгул Л.А. подала відзив на позовну заяву, яким просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Крім того, подала заяву про застосування наслідків пропуску строку звернення до суду, встановленого ст.233 КЗпПУ, та відмовити у позові. (а.с.44-48, 98-99).

27.06.2025 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли письмові пояснення представника третьої особи - Нестерової О.К. з запереченнями на відзив представника відповідача, в яких остання просила позовну заяву Чаплинець О.Ф. задовольнити в повному обсязі (а.с.109-112).

3.Зміст заперечень викладених у відзиві.

Позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення з відповідача чотирьох окремий видів виплат регламентованих колективним договором. Оскільки зазначені виплати регулюються окремими положеннями колективного договору, вважаємо за необхідне заперечувати по кожній вимогі окремо.

1.Щодо виплати матеріальної допомоги в зв`язку з виходом на пенсію з віком в розмірі восьми середньомісячних заробітків в сумі 170429,92 грн.

Пункт 4.17 розділу 4 Колективного договору між адміністрацією та профсоюзним комітетом Роздільнянської дистанції колії Одеської залізниці на 2011-2015 зареєстрованого Управлінням труда та соціальної політики райдержадміністрації Роздільнянської міської ради за №6 від 15.03.2011 (далі - колективний договір) передбачає при звільненні працівників у зв`язку з виходом на пенсію за віком одноразову грошову допомогу у розмірі не більше п`яти середньомісячних заробітків в залежності від стажу роботи у галузі. Зазначений колективний договір має статус колективного договору структурного підрозділу АТ "Укрзалізниця". Крім того, у випадках звільнення працівника за власним бажанням на пенсію при виникненні права на пенсію, але не пізніше трьох місяців, передбачена виплата додаткової грошової допомоги в залежності від стажу роботи в галузі до 5 середньомісячних заробітків.

Протоколом засідання комісії зі встановлення трудового стажу у залізничній галуз від 23.05.2024 №1 встановлений стаж роботи Позивача - 28р.11м.08дн. та право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 4.17 Колективного договору в розмірі 8 середньомісячних заробітків (5 середньомісячних заробітків повних та 3 додаткових).

06.09.2022 працюючим та звільненим працівникам спільним листом адміністрації АТ «Укрзалізниця» та профспілки залізничників і транспортних будівельників №11/391/1459/ЦПроф/30-22 від 06.09.2022 надано роз`яснення, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні призупинені виплати, передбачені Галузевої угодою, колективними договорами, зокрема одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті. Після припинення або скасування режиму воєнного стану, а також у разі покращення фінансового стану АТ «Укрзалізниця», що дасть змогу змінити рішення правління, працівники, звільнені вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію отримають суму одноразової та додаткової матеріальної допомоги, що їм належить.

З витягу з протоколу № Ц-82/63 Ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.10.2024 вбачається, що на засіданні правління ухвалено рішення про здійснення нарахування та виплати працівникам АТ «Укрзалізниця», які звільнилися/будуть звільнені у період з січня по грудень 2024 року, одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті відповідно до пункту 3.2.21 Галузевої угоди, виплати яких були призупинені відповідно до підпункту 1.1.4 пункту 1.1 рішення правління від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.).

Також, 06.01.2025 по товариству був затверджений графік виплат працівникам АТ Укрзалізниця» одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію за 2024 рік згідно з пунктом 3.2.21 Галузевої угоди, відповідно до якого для працівників регіональної філії «Одеська залізниця», які звільнилися у червні 2024 року передбачалась виплата допомоги у квітні 2025. Однак, 04.04.2025 листом №Ц-5-1.5-25/122-25 у зв`язку з погіршенням фінансового стану товариства та проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті призупинено.

2.Щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення за 2022, 2023роки в розмірі 20767,0 грн.

Пунктом 4.16 колективного договору передбачено, що працівникам філії за письмовою заявою надається впродовж року разова допомога на оздоровлення, як правило, при виході у відпустку в розмірі, не менше 50 % тарифної ставки або посадового окладу, встановленого на дату звернення за допомогою.

Як зазначалося вище, пунктом 1.1.4 витягу із протоколу № Ц-54/31 Ком. т. засідання правління АТ "Укрзалізниця" від 14 березня 2022 року на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента країни від 24 лютого 2022 року № 64/2022, ухвалено призупинити виплату працівникам інших додаткових виплат, передбачених Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема, матеріальної допомоги.

27.06.2024 на засіданні правління АТ "Укрзалізниця" (оформлено протоколом 28.06.2024 № Ц-72/369-2024) ухвалено низку рішень, що стосуються виплати матеріальної допомоги на оздоровлення.

Зокрема, пунктом 4 протоколу від 28.06.2024 № Ц-72/369-2024 визначено, можливість та умови нарахування і виплати працівникам АТ «Укрзалізниця» особам, які перебували в трудових правовідносинах з АТ «Укрзалізниця» під час дії рішення правління від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.), матеріальної допомоги на оздоровлення, за період з 24.02.2022 по 30.06.2024, в розмірі та на умовах, передбачених колективними договорами АТ «Укрзалізниця», регіональних філій, філій і їх структурних (виробничих) підрозділів, визначати окремими рішеннями правління на кожен рік. При цьому можливість та умови таких виплат за 2022 рік визначити не пізніше грудня 2024 року.

Також, зазначеним рішенням правління (протокол № Ц-72/369-2024) зобов`язано департамент економіки, планування та бюджетування своєчасно здійснювати заходи щодо внесення змін до консолідованого фінансового плану АТ «Укрзалізниця» тимчасових/контрольних завдань з основних фінансово-економічних показників на відповідні роки. Також, зобов`язано регіональні філії, філії та їх структурні (виробничі) підрозділи передбачити відповідні виплати в оперативних планах згідно з Порядком формування та виконання консолідованого оперативного плану руху грошових коштів АТ «Укрзалізниця». Пункт 1.1.4 пункту 1.1 рішення правління 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) в частині призупинення виплати матеріальної допомоги на оздоровлення визнано таким, що втрачає чинність з 01.07.2024.

3.Щодо виплати заохочувальних виплат з нагоди ювілейної дати 60 років в сумі 11966,00 грн.

Виплата одноразового заохочення до ювілейних дат працівників (60 років) здійснюється на підставі Положення про оплату праці працівників акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Положення про оплату) затвердженого рішенням правління від 26.06.2023 (протокол № Ц-85/39 Ком. т.).

Пунктом 1.1 розділу Загальних положень Положення про оплату визначено:

Положення про оплату праці працівників акціонерного товариства "Українська залізниця" розроблене відповідно до Кодексу законів про працю України, законів України "Про оплату праці", "Про запобігання корупції", Генеральної угоди, Статуту акціонерного товариства "Українська залізниця", та є невід`ємною частиною Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками (далі - Галузева угода).

Пунктом 8.1 розділу 8 "Інші заохочувальні виплати та винагороди" Положення і оплату визначено, що одноразове заохочення за сумлінну працю з нагоди ювілею віднесено до інших заохочувальних виплат.

Відповідно до п. 8.3 розділу 8 Положення про оплату, рішення щодо виплати працівнику інших заохочувальних виплат та винагород приймається керівником підрозділу на підставі протокольного рішення Комісії з питань оплати праці відповідного рівня управління (розділ 10 цього Положення) за погодженням з відповідним профспілковим органом.

Відповідно до п. 8.8 розділу 8 Положення про оплату, працівникам Підрозділу можуть бути нараховані та виплачені одноразові заохочення до ювілейних дат працівників (50, 60, 70 років) залежно від стажу роботи в АТ "Укрзалізниця" та посадового окладу (тарифної складової), зокрема, у розмірі 100% окладу при стажі роботи понад 15 років.

Стаж роботи визначається на підставі даних трудової книжки за методикою, передбаченою Порядком визначення стажу роботи, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років. Клопотання (подання) подає керівник із зазначенням загальних підсумків оцінювання результатів роботи працівника.

Відповідно до пункту 10.15 Положення про оплату, Комісія з питань оплати праці: приймає рішення щодо встановлення, виплати та розміру винагороди за підсумками роботи за рік, премії за виконання важливих і особливо важливих завдань, одноразових заохочень, не пов`язаних з конкретними результатами праці; приймає рішення щодо інших питань оплати праці в частині встановлення, позбавлення, розміру виплат.

Відповідно до пункту 10.18 Положення про оплату, протокольне рішення Комісії з питань оплати праці вводиться в дію наказом керівника відповідного рівня за погодженням з відповідним профспілковим органом.

Таким чином, нарахування та виплата одноразового заохочення з нагоди ювілейної дати (60 років) є правом, а не обов`язком відповідача, і для його виплати обов`язковою умовою є прийняття відповідного рішення комісією з питань оплати праці.

З урахуванням права, наданого законом № 2136-ІХ, та на виконання рішення правління від 14.03.2022 № Ц-45/31 Ком.т., питання щодо виплати одноразового заохочення до ювілейної дати (60 років) ОСОБА_1 на засіданні комісії з питань оплати праці дистанції не розглядалось.

4. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Крім того, що виплати які є предметом спору у даній справі призупинені рішенням правління АТ "Укрзалізниця", необхідно також зазначити, що відповідно пункту 3 ст. 10 закону № 2136-ІХ роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

У зв`язку з необхідністю відновлення пошкодженої та знищеної ворогом інфраструктури АТ "Укрзалізниця" понесла величезні витрати, гуманітарні евакуаційні перевезення, що здійснювалися АТ "Укрзалізниця" на безоплатній основі, також потребували значних коштів. Всі зазначені факти значно ускладнювали та на теперішній час продовжують ускладнювати виконання фінансових зобов`язань відповідача.

Так, у зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України, з перших днів протистояння АТ "Укрзалізниця", крім поточної роботи щодо залізничних перевезень, активно провадить діяльність, спрямовану на підтримку громадян та держави, а саме евакуацію мирного населення з регіонів та територій країни, що зазнають масованих атак з боку агресора, до більш безпечних регіонів, перевезення гуманітарних вантажів, перевезення дипломатичних делегацій дружніх країн та інше.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 «Про затвердження переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави", акціонерне товариство «Укрзалізниця» є товариством, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави.

Військова агресія російської федерації проти України призвела до значних руйнувань залізничної інфраструктури, втрати активів та майна Товариства, які з кожним місяцем військової агресії тільки зростають.

В квітні 2024 року Київською школою економіки опубліковано "Звіт про прямі збитки інфраструктури від руйнувань внаслідок військової агресії росії проти України станом на початок 2024 року", згідно якого, станом на листопад 2024 року прямі збитки залізниці оцінюються в 4,5 мільярди доларів.

У складних умовах збройної агресії основною метою діяльності відповідача є забезпечення безперебійного перевізного процесу, а не вдосконалення діяльності процесів Товариства. Всі сили та ресурси відповідача спрямовані виключно на забезпечення життєдіяльності та обороноздатності країни.

Крім того, настання обставин непереборної сили не підлягає доказуванню відповідачем, оскільки це є загальновідома інформація. Зазначені обставини непереборної сили (військова агресія російської федерації проти України) засвідчені Торгово-промисловою палатою України 28.02.2022 року документом № 2024/02.0-7.1, який також є у відкритому доступі на офіційній інтернет - сторінці Торгово-промислової палати України.

Таким чином, з 24.02.2022 року підприємство не могло нормально здійснювати роботу з причин, що від нього не залежали.

АТ "Укрзалізниця" намагається виконувати зобов`язання перед працівниками, які закріплені у колективних договорах, постійно проводиться аналіз фінансового стану товариства на предмет можливості здійснення передбачених договором виплат.

Відтак, з врахуванням наведеного, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку, передбаченого статтею 117 КЗпП України щодо виплати середньо заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи важке становище, в якому опинився Відповідач у зв`язку з військовою агресією проти України, та той факт, що виплати наразі призупинені, та будуть першочергово відновлені у разі покращення фінансового стану підприємства, у разі якщо Суд дійде висновку про задоволення вимоги про стягнення з Відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку, просимо зменшити його розмір на 95%.

4.Позиція сторін в ході судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Лунгул Л.А., діюча на підставі договору б/н від 21.12.2023 року та Ордеру серії ВЕ №1158069 від 06.06.2025 року, перебуваючи в режимі ВКЗ (дистанційно), заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила перевірити строки звернення з позовом до суду та відмовити у задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, що викладенні нею у відзиві.

Представник третьої особи Нестерова О.К., яка діяла на підставі Довіреності № 04 від 30.05.2025 року, перебуваючи в режимі ВКЗ (дистанційно) підтримала позовні вимоги позивача ОСОБА_1 та просила позов задовольнити та суду надала пояснення, які відповідають змісту письмових пояснень.

5.Щодо строків звернення до суду.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 просила перевірити строки звернення з позовом до суду.

Норми ст. 256 ЦК України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; у разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи (ст. 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013 року надано офіційне тлумачення положення ч. 2ст. 233 КЗпП України та ст.ст.1,12 Закону України «Про оплату праці»; роз`яснено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Тобто, порушення законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з відповідним позовом незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Позивачка звернулася до суду з вимогами про стягнення невиплачених при звільненні в повному обсязі одноразової матеріальної допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, заохочення до ювілейної дати роботи на залізничному транспорті та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Оскільки матеріальна допомога є грошовою виплатою, яка не передбачена актами чинного законодавства та входить до структури заробітної плати, позовні вимоги щодо її виплати не обмежується будь-яким строком звернення до суду.

6.Заслухавши позивача, представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, враховуючи позиції учасників справи, висловлені ними у заявах по суті справи, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, - суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Поряд з цим, відповідно до положень ч. 1 - ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

За даними трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання, з 09.06.1995 по 03.06.2024 перебувала у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на різних посадах, останні роки на посаді економіста виробничого підрозділу служби колії «Роздільнянська дистанція служби колії» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.8-10).

Згідно Наказу (розпорядження) № 59/ос від 24.05.2024 року, про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 , економіста 1 категорії звільнити 03.06.2024 року за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком Провести належні виплати згідно п.4.17 колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом Роздільнянської дистанції колії на 2011-2015 роки, Протоколу засідання комісії з встановлення трудового стажу у залізничній галузі від 23.05.2024року №1 провести після окремого рішення правління АТ «Укрзалізниця» (а.с.7)

Протоколом № 1 від 23.05.2024року засідання комісії з встановлення трудового стажу у залізничній галузі та розміру одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію виробничий підрозділ служби колії «Роздільнянська дистанція колії» Регіональної філії «Одеська залізниця» визначено, що стаж роботи у залізничній галузі на дату виходу на пенсію ОСОБА_1 складає 28 років 11 місяців 08 днів, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п.4.17 Колективного договору в розмірі 8 (восьми) середньомісячних заробітків (5 середньомісячних заробітків основних + 3 середньомісячних заробітків додаткових) (а.с.11).

Пункт 4.17 Колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом Роздільнянської дистанції колії на 2011-2015 роки, дія якого продовжена в теперішній час до прийняття нового колективного договору, передбачає при звільненні працівників у зв`язку з виходом на пенсію за віком одноразову матеріальну допомогу в залежності від стажу роботи в галузі. Конкретний розмір допомоги встановлюється комісією, у випадку Позивача в розмірі 8 середньомісячних заробітків (5 середньомісячних заробітків основних + 3 середньомісячних заробітку додаткових).

Згідно довідки про доходи №7 від 19.05.2025 року, виданої ОСОБА_1 , її заробіток за два останні місяця роботи склав 80111 грн.78 коп. (вісімдесят тисяч сто одинадцять грн. 78 копійок) (а.с.12).

Середньомісячний заробіток (за розрахунком середньої зарплати) складає 21303,74 грн., вихідна допомога - 170429,92 грн. (а.с.13)

Так, судом встановлено, що при звільненні на пенсію ОСОБА_1 , не була виплачена одноразова та додаткова матеріальна допомога, яка гарантована колективним договором (п.4.17), укладеним між адміністрацією Одеської залізниці і дорожнім комітетом профспілки на 2011-2015 роки, який пролонгований та діє по теперішній час.

Також колективним договором (п.4.16) передбачена щорічна виплата допомоги на оздоровлення в розмірі не менш 50% тарифної ставки або посадового окладу, як правило, до відпустки.

Відповідно до витягу з протоколу №ПЧФ-2-23/6 засідання комісії по визначенню розміру одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам Роздільнянської дистанції колії від 30.11.2022 року, встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі поданої нею заяви від 21.10.2022 року, згідно з рішенням комісії, було визначено розмір одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення 100%, що складає 9889,00 грн. (а.с.14,15)

Відповідно до витягу з протоколу №8 засідання комісії по визначенню розміру одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам Роздільнянської дистанції колії від 20.10.2023 року, встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі поданої нею заяви від 25.07.2023 року, згідно з рішенням комісії, було визначено розмір одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення 100%, що складає 10878,00 грн. (а.с.14,15)

Отже судом встановлено що у 2022 та 2023 роках Позивач зверталася з відповідними заявами, протоколами засідання комісії по визначенню розміру одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам Роздільнянської дистанції колії № ПЧФ -2-23/6 від 30.11.2022 року ОСОБА_1 була визначена допомога в розмірі 100% посадового окладу в сумі 9889, 00 (дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн., а протоколом №8 від 20.10.2023 року також в розмірі 100% посадового окладу в сумі 10878,00 (десять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн.,

Таким чином всього за 2022 та 2023 роки ОСОБА_1 повинні були виплатити 20767 (двадцять тисяч сімсот шістдесят сім) грн. матеріальної допомоги на оздоровлення.

Згідно паспорту громадянина України НОМЕР_2 , виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 23.12.1996 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19-20)

П. 8.8. Положення про оплату праці працівників Акціонерного товариства «Українська залізниця» передбачено нарахування та виплата одноразового заохочення до ювілейної дати працівника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 виповнилося 60 років, і вона отримала право на таке одноразове заохочення.

Розмір такого заохочення з огляду на стаж роботи ОСОБА_1 встановлено в розмірі 100% посадового окладу (тарифної ставки), який в травні 2024 року становив 11966,00 грн.

З огляду на наведені вище правовідносини між сторонами, з приводу яких виник спір, судом відзначається таке.

Згідно з положеннями ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу

Положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що до структури заробітної плати входять:

- основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Отже, одноразова грошова допомога у зв`язку із виходом на пенсію вперше (п. 4.17 Колективного договору), одноразова допомоги на оздоровлення (п. 4.16 Колективного договору) та одноразове заохочення до ювілейних дат працівників (п. 7.23 Колективного договору), - входять до структури заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

По умовам пункту 4.17 Колективного договору, укладеного між адміністрацією та профспілковим комітетом Роздільнянської дистанції колії на 2011-2015 роки, дія якого продовжена в теперішній час до прийняття нового колективного договору, передбачає при звільненні працівників у зв`язку з виходом на пенсію за віком одноразову матеріальну допомогу в залежності від стажу роботи в галузі. Конкретний розмір допомоги встановлюється комісією, у випадку Позивача в розмірі 8 середньомісячних заробітків (5 середньомісячних заробітків основних + 3 середньомісячних заробітку додаткових), які повинні були виплатити Позивачу.

Також колективним договором (п.4.16) передбачена щорічна виплата допомоги на оздоровлення в розмірі не менше 50% тарифної ставки або посадового окладу, як правило, до наданої відпустки.

Судом встановлено, що за 2022, 2023, Позивач таку допомогу не отримала.

З матеріалів справи встановлено, що в 2022 році Позивачу була визначена допомога в розмірі 100% посадового окладу в сумі 9889,00 грн. В 2023 році посадовий оклад Позивача був також визначений в розмірі 100% посадового окладу в сумі 10878,00грн. Таким чином загальна сума невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення складає - 20767 (двадцять тисяч сімсот шістдесят сім) грн.

Крім того, згідно п. 8.8. Положення про оплату праці працівників Акціонерного товариства «Українська залізниця» передбачено нарахування та виплата одноразового заохочення до ювілейної дати працівника.

28 травня 2024 року Позивачу виповнилося 60 років, але таке одноразове заохочення, на яке Позивач має право, нараховано не було та не виплачувалось Позивачу.

Матеріалами справи встановлено, що розмір заохочення з огляду на стаж роботи Позивача в галузі встановлено в розмірі 100% посадового окладу (тарифної ставки), який в травні 2024 року становив 11966,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що Позивачу при звільненні повинні були сплатити одноразову матеріальну допомогу, матеріальну допомогу на оздоровлення та заохочувальні виплати на загальну суму 203162,92 грн. (двісті три тисячі сто шістдесят дві грн. 92 коп.)

Колективний договір між адміністрацією Одеської залізниці і Первинною профспілковою організацією Роздільнянської дистанції колії Одеської залізниці на 2011-2015 роки зареєстрований Управлінням труда і соціальної політики райдержадміністрації за №6 від 15.03.2011 року, який діє в теперішній час до прийняття нового колективного договору.

Колективний договір є діючим до укладення нового колективного договору на підставі ст.9 Закону України «Про колективні договори та угоди» №3356-Х11 від 1 липня 1993 року з подальшими змінами та листів, які щорічно надаються роботодавцем про продовження дії колективного договору. На даний час колективний договір діє в повному об`ємі.

Частиною 1 ст.5 Закону України «Про колективні договори та угоди» 3356-Х11 від 1 липня 1993 року встановлено, що умови колективних Договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

Невиконання умов колективного договору та невиплата заробітної плати на яку Позивач розраховувала, з боку роботодавця є порушенням трудових прав Позивача, а тому вимоги позивача в цій частині є повністю обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» усі види допомоги та заохочень входять в структуру оплати праці.

Ст.5 цього Закону передбачено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів, генеральної угоди на національному рівні, галузевих (міжгалузевих), територіальних угод, активних договорів, трудових договорі, грантів.

Усі виплати, про стягнення яких звернулася Позивачка, внесені до колективного договору і є обов`язковими для АТ «Укрзалізниця».

Ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації приводяться в день звільнення.

Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівнику сум у терміни, визначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше ніж за шість місяців.

Виплата на оздоровлення та виплата до ювілейної дати передбачена колективним договором і є складовою заробітної плати як додаткові виплати, які Позивач не отримала.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Якщо середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

З наведених розрахунків, встановлено, що останніми робочими днями Позивачки були квітень та травень 2024 року, робочих днів (п`ятиденний робочий тиждень) за ці місяці було в квітні 22, в травні 23, усього 45 днів. Шляхом ділення середнього заробітку на кількість робочих днів рахується середньоденний заробіток : 42607,49 ; 45 днів = 946,83 грн.

Шість місяців після звільнення (затримки розрахунку при звільненні) - це починаючи з 4 червня 2024 року по 03 грудня 2024 року, за ці місяці робочих днів було: червень-18, липень - 23, серпень- 22, вересень-21, жовтень -23, листопад - 21, грудень -2, усього 130 робочих днів х 94.6,83 грн. = 123087, 90 грн. (сто двадцять три тисячі вісімдесят сім грн. 90 коп.)

Таким чином роботодавець - Відповідач не виконав обов`язок провести з Позивачем ОСОБА_1 , як звільненим працівником, повний розрахунок, чим порушив права Позивача на отримання цих виплат за доброчесну, багаторічну працю та на оздоровлення.

З урахуванням встановлених обставин та наведених положень законів суд констатує, що при звільненні ОСОБА_1 їй належали до виплати у день звільнення:

- одноразова матеріальна допомога у зв`язку з виходом на пенсію за віком в розмірі восьми середньомісячних заробітків в сумі 170 429,92 грн.;

- одноразова грошова допомога на оздоровлення (п. 4.16 Колективного договору) за 2022, 2023 роки в розмірі 100% посадового окладу у загальній сумі 20 767,00 грн. грн. (100% окладу тарифної ставки за 2022 рік - 9889,00 грн. та 100% окладу тарифної ставки за 2023 рік 10878,00 грн.);

- одноразове заохочення до ювілейних дат працівників в розмірі посадового окладу з нагоди ювілейної дати - 60-річчя з дня народження, в розмірі 11 966,00 грн.

Розмір зазначених виплат та наявність правових підстав для їх виплати ОСОБА_1 відповідачем у справі не заперечувались.

Поряд з цим, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилався на протокол засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022, як на законну підставу для невиплати позивачу належних їй сум при звільненні у період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про колективні договори і угоди» умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали.

За змістом ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про колективні договори і угоди» положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.

Доказів внесення змін до колективного договору у 2022 році стосовно призупинення на період дії військового стану в Україні нарахування та виплати належним працівникам додаткових виплат, зокрема одноразова допомога у зв`язку з виходом на пенсію за віком та грошової винагороди з нагоди настання ювілейної дати, відповідачем суду не надано.

15.03.2022 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яким на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених ст. 43, ст. 44 Конституції України.

За змістом ст. 11 вказаного закону на період дії воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативною роботодавця.

Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» набрав чинності лише 24.03.2022, а тому ухвалювати рішення про призупинення додаткових виплат працівникам посилаючись на правовий режим воєнного стану 14.03.2022 у правління АТ «Укрзалізниця» не було, через відсутність зворотної дії у часі вказаного Закону.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що правових підстав для призупинення виплати позивачу одноразової матеріальної допомоги у зв`язку із виходом на пенсію вперше за віком (п. 4.17 Колективного договору) в розмірі восьми середньомісячних заробітків в сумі 170 429,92 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення (п. 4.16 Колективного договору) за 2022, 2023 роки в розмірі 100% посадового окладу у загальній сумі 20 767,00 грн. та одноразового заохочення до ювілейних дат працівників (п.8.8 Положення про оплату праці працівників Акціонерного товариства «Українська залізниця») у розмірі 11966,00 грн., - у АТ «Укрзалізниця» не було, а тому вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на її користь таких виплат є обґрунтованими.

Відповідно до умов ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Отже, суд констатує наявність вини роботодавця - відповідача АТ «Укрзалізниця» у невиплаті належних звільненому працівникові - позивачу ОСОБА_1 у день її звільнення (03.06.2024року) коштів у виді одноразову матеріальну допомогу у зв`язку з виходом на пенсію за віком (п. 4.17 Колективного договору) в розмірі восьми середньомісячних заробітків в сумі 170 429,92 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення (п. 4.16 Колективного договору) за 2022, 2023 роки в розмірі 100% посадового окладу в сумі 20 767,00 грн. та одноразового заохочення в розмірі посадового окладу з нагоди ювілейної дати - 60-річчя з дня народження (п. 8.8 Положення про оплату праці) у розмірі 11 966,00 грн. (без вирахування сум податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів), що також свідчить про наявність у відповідача обов`язку по виплаті останній середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільнені, але не більше як за шість місяців, в сумі 123 087, 90 грн.

Здійснення розрахунків середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, з наступними змінами (далі - Порядок).

Так, абз. 3 п. 2 Порядку встановлено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

За змістом абз. 2 п. 3 Порядку суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Відповідно до абз. 1 п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 946,83 грн., що жодна із сторін не заперечувала та не оспорювала.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

За таких, встановлених судом обставин справи, враховуючи, що строк затримки виплати належних ОСОБА_1 при звільненні сум, з урахуванням дати звільнення - 03.06.2024, не проведення повного розрахунку, але не більш як шести місяців - становить 130 робочих днів (з урахуванням ч. 6 ст. 6 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах військового часу», яким зупинена дія ст. 73 КЗпП України щодо визначення святкових і неробочих днів), що з урахуванням розміру її середньоденної заробітної плати 946,83 грн. свідчить про те, що розмір середнього заробітку останньої за вказаний період становить 123087,90 грн.

Відповідно до роз`яснень пленуму Верховного Суду України наведених у п. 6 постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 13.10.2020 у справі № 712/9213/18, визначена судом сума середнього заробітку підлягає стягненню з вирахуванням суми податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Таким чином, суд визначає суму, що підлягає стягненню без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку є обов`язком роботодавця та працівника.

7.Щодо позиції відповідача судом відзначається таке.

Доводи відповідача про те, що рішення правління АТ «Укразалізниця» від 14.03.2022 було ухвалено за погодженням та участю відповідних профспілкових органів, є безпідставними з огляду на те, що колективний договір укладався між адміністрацію АТ «Укрзалізниця» та Первинною профспілковою організацією Роздільнянської дистанції колії Одеської залізниці, а доказів, що вказаними учасниками вносились зміни до Колективного договору щодо спірних виплат, відповідачем суду надано не було.

Судом встановлено, що виплата зазначених в позовній заяві сум матеріальної допомоги на оздоровлення та заохочення до ювілейної дати роботи на залізничному транспорті закріплені в колективному договорі .

Колективний договір може передбачати додаткові порівняно з чинним законодавством і угодами гарантії, соціально-побутові пільги.

Статтею 18 КЗпП України передбачено, що положення колективного договору розповсюджуються на усіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця і працівника. Тому виконання колективного договору обов`язкові для роботодавця.

Відповідно до статті 2 Закону «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі Закон) до структури заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата і інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких відносяться виплати у формі винагород, передбачені системою оплати праці і положеннями, та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які проводяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Нормами статті 21 вищезазначеного Закону встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і умов колективного договору на підставі укладеного з ним трудового договору.

За статті 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективним договором.

Відповідальність за порушення законодавства України про оплату праці встановлена нормами статті 36 вищезазначеного Закону.

Відповідно з ст.14 Закону України «Про оплату праці» № 108/95 -ВР (далі Закон) договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів.

Норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців.

За статтею 15 Закону форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з частиною третьою статті 15 Закону оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Стаття 11 Закону України № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачає можливість зупинення дії окремих положень колективного договору за ініціативою роботодавця. На замовлення Профспілки залізничників і транспортних будівельників України Українським бюро лінгвістичних експертиз проводилась лінгвістична експертиза № 056/174 від 25 вересня 2024 року, за висновком якої:

- У статті 11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» вислів за ініціативою роботодавця має значення «на пропозицію роботодавця, яка адресована іншій стороні колективного договору - трудовому колективу»;

- Текст Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» не дає лінгвістичних підстав стверджувати, що вислів за ініціативою роботодавця у ст.11 вказує на те, що дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за одноособовим рішенням роботодавця.

Позиція Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України щодо неправомірності рішення Правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року стосовно призупинення виплат працівникам, неодноразово висловлювалась, і, серед іншого, міститься в позові до АТ «Укрзалізниця», членів правління та посадових осіб Товариства, який розглядається Печерським районним судом м. Києва (цивільна справа № 757/44171/24).

Таким чином дія ст.ст.116,117 Кодексу законів про працю України не зупинена Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Так, суд вважає, що Відповідачем не доведено, що рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 року прийнято у відповідності до вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права і гарантії діяльності», а також Законів України «Про колективні договори і угоди» та «Про оплату праці».

Обов`язок роботодавця сплачувати матеріальну допомогу при звільненні на пенсію, матеріальну допомогу щорічно на оздоровлення закріплений в колективному договорі, укладеному між адміністрацією та Первинною профспілковою організацією Роздільнянської дистанції колії Одеської залізниці на 2011-2015 роки, зареєстрованому Управлінням труда і соціальної політики райдержадміністрації за №6 від 15.03.2011 року, який діє в теперішній час до прийняття нового колективного договору.

Щодо виплати матеріальної допомоги в зв`язку з виходом на пенсію за віком, яка передбачена п.4.17 колективного договору.

Відповідач не заперечує право позивача на отримання такої допомоги і належну до сплати суму, яка встановлена протоколом №1 засідання комісії з встановлення трудового стажу у залізничній галузі та розміру одноразової допомоги у зв`язку з виходом на пенсію за віком від 23.05.2024року, також як і сам обов`язок сплатити позивачу.

Заробітна плата є першочерговою виплатою, в порівнянні до інших, і оптимізація витрат АТ «Укрзалізниця» для забезпечення фінансової стабільності не є поважною підставою порушення вимог ст.116 Кодексу законів про працю України. Оптимізація витрат для забезпечення фінансової стабільності не повинна здійснюватися за рахунок працівника, який більш 28 років свого життя віддав залізниці, а зараз належить до однієї з найбільш вразливих груп населення - пенсіонерів.

Щодо виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, яка передбачена п.4.17 колективного договору.

Відповідачем також визнається і не оспорюється право позивача на отримання такої допомоги та обов`язок роботодавця її сплатити. Позивач просить стягнути матеріальну допомогу за 2022 та 2023 рік, хоча має право на таку допомогу і за 2024 рік.

Відповідач у відзиві зазначає, що пунктом 4 протоколу від 28.06.2024 №Ц-72/369-2024 визначено, що можливість і умови нарахування і виплати працівникам АТ «Укрзалізниця» та особам, які перебували в трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця» під час дії рішення правління від 14 березня 2022 року (протокол №Ц-54/31 Ком.т) матеріальної допомоги на оздоровлення, за період з 24.02.2022 по 30.06.2024, в розмірі і на умовах, передбачених колективними договорами АТ «Укрзалізниця», регіональних філій, філій і їх структурних (виробничих) підрозділів, визначити не пізніше грудня 2024 року.

Такі умови до теперішнього часу не визначені, проте прийняті роботодавцем рішення свідчать про визнання права позивача на отримання матеріальної допомоги на оздоровлення.

Щодо одноразового заохочення до ювілейної дати.

П. 8.8. Положення про оплату праці працівників Акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженим рішенням правління 26.06.2023 (протокол №Ц-85/39 Ком.т) передбачено нарахування та виплата одноразового заохочення до ювілейної дати працівника.

ОСОБА_1 виповнилось 60 років з дня народження 28 травня 2024 року, але таке одноразове заохочення, на яке вона має право, не було нараховано і виплачено.

Розмір такого заохочення з огляду на її стаж роботи встановлюється в розмірі 100% посадового окладу (тарифної ставки).

Доказів того, що ОСОБА_1 не сумлінно виконувала свою роботу та не мала права на заохочення, відповідачем не надано.

Якщо комісія з питань оплати праці не виконала свій обов`язок та не прийняла рішення про заохочення, це не є підставою для його невиплати.

Також хибною є позиція відповідача, що нарахування та виплата одноразового заохочення є правом, а не обов`язком відповідача, так як зазначене заохочення передбачено затвердженим положенням і є обов`язковим для роботодавця, а недотримання порядку його нарахування і виплати є виною АТ «Укрзалізниця».

Суд наголошує, що позивачці повинні виплатити передбачене системою оплати праці заохочення в розмірі 100% посадового окладу - 11966 грн.

За ч.1 ст.116 КЗпП України про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Але в наказі про звільнення ці суми не зазначені.

Стосовно матеріальної допомоги на оздоровлення та заохочувальних виплат до ювілейних дат в наказі про звільнення не йдеться, тобто роботодавець взагалі їх не планує виплатити. Стосовно одноразової матеріальної допомоги зазначено, що така буде виплачена з урахуванням рішення правління від 24.10.2022 (витяг з протоколу №Ц-54/90 Ком.т).

Ст.5 ч.1 Закону України «Про колективні договори та угоди» № 3356-ХІІ від 01.07.1993 року встановлено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов`язковими для підприємств, вони поширюються, і на сторін, які їх уклали.

Згідно з ст.2 Закону України «Про оплату праці» усі ці види допомоги та заохочення входять до структури оплати праці. Ст.5 цього Закону передбачено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів, генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів.

Правлінням АТ «Укрзалізниця» 14.03.2022 прийнято рішення про призупинення виплат, передбачених колективними договорами філій, а також виробничих (структурних) підрозділів, в тому числі і виплати щорічної допомоги на оздоровлення, але до колективного договору такі зміни не вносились, навпаки, правління АТ «Укрзалізниця» щорічно підтверджують дійсність колективних договорів та їх продовження на наступний рік, уповноважують керівників виробничих (структурних) підрозділів на їх виконання.

Відповідач не заперечує право позивача на отримання більшості виплат. Згідно ст.117 Кодексу законів про працю у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш ніж за шість місяців.

Так, Відповідач не довів, що фінансовий стан АТ «Укрзалізниця» є таким, що не надає можливості розраховуватись з працівниками, відповідачем надано звіт про майнову шкоду, але не надано звіт про фінансову діяльність, в тому числі прибутки та фінансування з боку держави та Кабінету Міністрів. Громадяни України, які в часи воєнного стану добросовісно виконували свої обов`язки, також заслуговують на захист та отримання заробітної плати, роботодавець повинен дотримуватися законів України і виконати свій обов`язок з оплати праці.

Крім того, суд зауважує, що строк позовної давності ОСОБА_1 не пропущений, так як за графіком, який надано відповідачем до відзиву, відповідач сам встановив строк погашення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги в зв`язку з виходом на пенсію - квітень 2025 року, чим фактично визнав борг.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду 03.06.2025 року, тобто після настання цього терміну.

Таким чином Відповідач не виконав вимоги частини першої ст.116 Кодексу законів про працю України, згідно з якою при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення, не розрахувався з працівником. В порушення цієї норми з працівником не тільки не розрахувались, но і не повідомили його про заборгованість підприємства, хоча додаткові виплати, які намагається отримати позивач, не є спірними.

8. Висновки суду.

Згідно з частиною першою ст.5 ЦПК України, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до положень частини третьої ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення у справі, суд щодо його умотивованості відзначає, що доводи сторін та їх представників у даній справі оцінені судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин, а відтак, інші доводи ними озвучені у судовому засіданні та зазначені ними у заявах по суті справи і заявах з процесуальних питань, які було подано до суду, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні ними фактичних обставин справи і норм матеріального права, судової практики та процесуального закону, а тому такі доводи враховуючи, зокрема, практику Європейського суду з прав людини, не вимагають детальної відповіді або спростування

Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними та підлягають задоволенню, з урахуванням наведених вище розрахунків суду, що не суперечить чинному законодавству і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів фізичної особи

9.Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст. 141 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом майнового характеру, зазначивши ціну позову 326250,82 грн.

Ставка судового збору за сплату майнового позову згідно з Законом України «Про судовий збір» визначено в 1% від ціни позову.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, відповідно до статті 141ЦПК України, судові витрати у виді судового збору в розмірі 3262,51 покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись статтями 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа: Одеська дорожня організація профспілки залізничників і транспортних будівельників України, про стягнення одноразової матеріальної допомоги в зв`язку із виходом на пенсію за віком, щорічної матеріальної допомоги на оздоровлення, заохочення до ювілейної дати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,- задовільнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження 03150 м.Київ, вул Єжи Гедройця, 5 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 :

- одноразову матеріальну допомогу у зв`язку з виходом на пенсію за віком в розмірі восьми середньомісячних заробітків в сумі 170 429,92 грн.(сто сімдесят тисяч чотириста двадцять дев`ять гривень 92 копійок)

- матеріальну допомогу на оздоровлення за 2022, 2023 роки в розмірі 100% посадового окладу в сумі 20 767,00 грн. (двадцять тисяч сімсот шістдесят сім гривень);

- заохочувальні виплати в розмірі посадового окладу з нагоди ювілейної дати - 60-річчя з дня народження в розмірі 11 966,00 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят шість гривень 00 копійок);

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців в сумі 123 087, 90 грн. (сто двадцять три тисячі вісімдесят сім гривень 90 копійок).

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (місцезнаходження 03150 м.Київ, вул Єжи Гедройця, 5 ЄДРПОУ: 40075815), на користь держави судовий збір в розмірі 3262,51 гривень.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст Рішення виготовлений та підписаний суддею 03 жовтня 2025 року.

Суддя С. І. Гринчак