Справа № 639/3184/25
Провадження № 2/639/1300/25
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Новобаварського районного суду міста Харкова цивільну справу №639/3184/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-тя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просить ухвалити рішення, на підставі якого визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 .

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 та частина будинку по АДРЕСА_2 .

Спадкодавець проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач проживала окремо від батька.

Останній раз ОСОБА_1 бачила свого батька в грудні 2022 року, коли на таксі приїжджала до нього. У 2023 році позивач до нього не їздила, так як були постійні обстріли м. Харкова, вона знаходилася в депресії і боялася виходи з дому.

Крім того, протягом 2023 та 2024 років позивач хворіла Ковідом, що разом з депресією частково вплинуло на її розумові здібності та на нервову систему.

Також, як зазначає позивач, суттєвою обставиною є те, що вона не була працевлаштована, а тому не мала коштів для звернення до нотаріуса для оформлення спадщини.

Позивач зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 .

Але є спадкоємець за законом наступної черги, племінник відповідач ОСОБА_3 , який звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

На початку 2025 року позивач звернулася до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, та дізналася, що Другою ХДНК відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_4 за заявою його племінника ОСОБА_3 , відповідача по справі.

Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки пропущений встановлений законом строк для прийняття спадщини.

Вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 20 травня 2025 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-тя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 14 липня 2025 року закрито підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-тя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Призначено судове засідання. Задоволено клопотання позивача про допит свідків.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Головінов В.О., який діє на підставі ордеру, в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до вимог ч.4 ст. 223, ч.1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення.

Представник 3-тої особи Другої ХДНК в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, судовим розглядом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . ( а.с. 9)

Померлий ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . ( а.с. 10)

Позивач зазначає про те, що за життя ОСОБА_4 на праві власності належали квартири АДРЕСА_1 та частина будинку по АДРЕСА_2 .

Отже після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.

Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно вимогам ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом чи за законом.

Статтями 1217,1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки ( частина 1 ст. 1261 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_4 , а отже є спадкоємицею першої черги за законом. ( а.с. 8, 12)

Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно п.20 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції від 08.11.2023 у період дії воєнного стану У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 цього Кодексу обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті.

Положення абзацу першого цього пункту застосовуються також до спадщини, яка відкрилася після введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини", а також до спадщини, яка відкрилася до введення воєнного стану, строк для прийняття якої не сплив до його введення, за умови, що свідоцтво про право на спадщину не було видано жодному із спадкоємців.

Відповідно до п.3 наказу Міністерства Юстиції України № 1118/5 від 11.03.2022 «Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

Як вбачається з Постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 06 березня 2025 року ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем свого батька ОСОБА_4 у вчинені такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця відмовлено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті спадкодаця. Також в даній постанові зазначено, що в матеріалах спадкової справи є заява про прийняття спадщини, яка надійшла до нотаріальної контори поштою від племінника спадкодавця, ОСОБА_3 . ( а.с. 11)

Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини тощо.

Подібні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18, а також підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (пункт 50).

Дотримання принципу пропорційності безпосередньо залежить від наявності об`єктивних, непереборних та істотних обставин, які є підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. У разі якщо таких обставин суд не встановив, то не можна допускати втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину, оскільки це порушить принцип правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно скористалася власними цивільними правами, та не відповідатиме принципу пропорційності втручання у право власності на спадкове майно (пункт 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).

Практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.

Відповідно до вимог пунктів 2.1, 2.6, 3.23, Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 3306/5 від 11.11.2011 ( в редакції що діяла на час відкриття спадщини надалі Порядок) спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях 1261,1262,1266 Цивільного кодексу України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів.

Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат» (або не засвідчена), що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла посадовій особі органу місцевого самоврядування після закінчення цього строку. Посадова особа органу місцевого самоврядування приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено відповідно до вимог Закону України «Про нотаріат», надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до посадової особи органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу.

У разі заведення спадкової справи та встановлення складу спадкового майна посадова особа органу місцевого самоврядування надає спадкоємцю письмову довідку щодо переліку документів, необхідних для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, із зазначенням розміру плати за вчинення відповідних нотаріальних дій. Така довідка підписується посадовою особою органу місцевого самоврядування та скріплюється печаткою органу місцевого самоврядування.

Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Пунктами 4.10 4.12 Порядку передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому посадова особа органу місцевого самоврядування має виконати всі дії, передбачені цим Порядком. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Підставами для відмови у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 державним нотаріусом зазначені: - пропуск встановленого законом строку для прийняття спадщини.

У частині першій статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачка звернулась до суду з заявою про встановлення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , оскільки нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтво про право на спадщину з цієї причини.

В судовому засіданні позивач, яка була допитана в якості свідка та свідок ОСОБА_5 (мати позивачки) пояснили суду, що про смерть ОСОБА_4 дізналися на весні 2024 року. Хвороба позивачки, постійні обстріли м. Харкова заважали їй своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи лише за зверненням особи, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом. Збирання доказів не є обов`язком суду, крім випадків, коли це необхідно для захисту малолітніх, неповнолітніх або осіб з обмеженою дієздатністю, а також у випадках, передбачених ЦПК.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини (пункти 54-57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).

В супереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надала суду належних, доупустимих та достатніх доказів причин тривалого не звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Посилання позивача на її депресивний стан, який пов`язаний з постійними обстрілами м. Харкова, хвороба Ковідом, матеріальні труднощі не підтверджено певними доказами.

Суд не приймає доводи позивача з приводу того, що введення воєнного стану та постійний обстріл м. Харкова з кінця грудня 2022, у зв`язку з чим, вона не мала можливості доїхати до нотаріуса, не є поважною причиною пропуску для прийняття спадщини з огляду на те, що заява про прийняття спадщини могла бути подана засобами поштового зв`язку до будь-якого нотаріуса не залежно від місця відкриття спадщини.

Крім того, суд критично відноситься до стверджень позивача ОСОБА_1 про те, що про смерть батька вона дізналася лише на весні 2024 року, оскільки необізнаність позивачки про смерть ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову з підстав не доведеності обставин, які унеможливлювали своєчасне звернення ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст. 223, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1220, 1233, 1241, 1270, 1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-тя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

3-тя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора, розташована за адресою: м. Харків, вул. Озерянська, буд. 6.

Повний текст рішення складено 06.10.2025.

Суддя В.В. Труханович