Провадження № 2/537/1450/2025
Справа № 537/3848/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2025 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря судового засідання Кириченко М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

Представник позивача ТОВ «Санфорд Капітал» Маслюженко М.П. звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість в розмірі 19 393 грн. 44 коп., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та оплати професійної правничої допомоги в розмірі 7 200 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.10.2017 між ПАТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладено комплексний договір про надання банківських послуг №0201, відповідно до якого кілєнт приєднався до Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фвзичних осіб в ПАТ «Банк Кредит Дніпро» зі змінами та доповненням, затверджений банком і розміщений на його офіційному сайті. За умовами вказаного договору, клієнт приєднується до Універсального договору банківського обслуговування шляхом подання заяви про надання банківського продукту/послуги підписанням Комплексного договору про надання банківських послуг встановленої банком форми, яка свідчить про згоду на прийняття пропозиції банка на умовах, зазначених в Універсальному договорі банківського обслуговування безумовного та у повному обсязі. На підставі вказаного кредитного договору за заявою відповідача банк відкрив останньому поточний рахунок, видав платіжну картку і надав йому кредит у формі кредитної лінії на строк 12 місяців з наступною автопролонгацією на кожні наступні 12 місяців, у випадку відсутності повідомлення від банку про закінчення строку кредиту. Розмір процентів за користування коштами кредитної лінії, а також строки та порядок погашення заборгованості, сплати процентів та комісій зазначені в Паспорті споживчого кредиту та/або Інформації про умови кредитування, з якими відповідач був ознайомлений і згодний, про що свідчить його особистий підпис під текстом зазначеного документа.

Представник позивача зазначає, що банк свої зобов`язання перед клієнтом за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши ліміт Кредитної лінії на рахунку клієнта і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами в межах кредитного ліміту, визначеного Кредитним договором. Клієнт здійснював користування кредитними коштами, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків та комісії за користування кредитною лінією відповідач виконав не в повному обсязі, внаслідок чого він має заборгованість в розмірі 19 393 грн. 44 коп., що складається із залишку простроченного кредиту в розмірі 7 255 грн. 57 коп., залишку прострочених відсотків в розмірі 12 137 грн. 87 коп.

11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено Договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов якого останньому було відступлено права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача ОСОБА_1 .

Представник позивача вказує, що після укладення договору факторингу ТОВ «Санфорд Капітал» не здійснював жодних нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало, у відповідача станом на 11.04.2024 наявна заборгованість в розмірі 19 393 грн. 44 коп.

За викладених обставин, у зв`язку із наявністю у відповідача заборгованості за кредитним договором, представник позивача і звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

08.07.2025 до суду звернувся представник позивача ТОВ «Санфорд Капітал» Маслюженко М.П. із заявою про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 розмір заборгованості за залишком простроченого кредиту в розмірі 5 455 грн. 57 коп., та заборгованості за залишком прострочених відсотків в розмірі 12 137 грн. 87 коп., а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та на оплату правничої допомоги в розмірі 7 200 грн. 00 коп.

Представник позивача, ТОВ «Санфорд Капітал», в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак, згідно поданого клопотання, просив суд розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.

Згідно змісту наданого відповідачем відзиву, останній просить суд відмовити ТОВ «Санфорд Капітал» в задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість заявленої до стягнення суми нарахованих процентів, оскільки доказів узгодження (підписання) відповідачем конкретних Тарифів із зазначенням процентної ставки позивачем не наведено, що, на його думку, свідчить про відсутність домовленості про розмір процентів. Також відповідач не згоден із вимогою про стягнення з нього суми витрат на оплату правничої допомоги, оскільки вважає недоведеним факт понесення цих витрат позивачем.

За таких обставин, з урахуванням думки сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи.

У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приймаючи до увагу думку сторін, викладену в їхніх письмових заявах, приходить до наступних висновків.

Згідно частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2017 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Банк Кредит Дніпро» з метою отримання банківських послуг, підписавши Комплексний договір про надання банківських послуг №0201.

За умовами вказаного договору, клієнт приєднується до Універсального договору банківського обслуговування шляхом подання заяви про надання банківського продукту встановленої банком форми, яка свідчить про згоду на прийняття пропозиції банка на умовах, зазначених в Універсальному договорі банківського обслуговування безумовного та у повному обсязі.

Згідно змісту Комплексного договору про надання банківських послуг №0201 від 09.10.2017, ОСОБА_1 просив відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні з сумою кредитного ліміту 200 000 грн. 00 коп., та випустити на його ім`я платіжну картку для здійснення розрахунків по цьому рахунку.

За змістом вказаного договору, строк кредитування становить 12 місяців з наступною автопролонгацією на кожні наступні 12 місяців, у випадку відсутності повідомлення від банку про закінчення строку кредиту.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі вказаного кредитного договору за заявою відповідача банк відкрив останньому поточний рахунок, видав платіжну картку № НОМЕР_1 терміном дії до 31.10.2022.

За змістом статей 3, 6, 627 Цивільного кодексу України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

За таких обставин суд вважає, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору на погоджених в підписаному Комплексному договорі про надання банківських послуг №0201 від 09.10.2017, у зв`язку із чим суд вважає доведеною обставину укладення 09.10.2017 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Кредит Дніпро» Комплексного договору про надання банківських послуг №0201.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредитний ліміт на картковий рахунок у погодженому розмірі, що підтверджується Випискою по рахунку НОМЕР_2 ,UAH з 02.11.2017 по 10.04.2024.

Згідно позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.05.2021 у справі №554/4300/16-ц, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, виписка за картковим рахунком відповідача підтверджує обставину видачі кредиту у формі встановленого кредитного ліміту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким розрахунком відповідача.

За викладених обставин, з урахуванням відсутності заперечень з боку відповідача ОСОБА_1 щодо факту отримання ним кредитних грошових коштів, суд вважає підтвердженим факт надання ПАТ «Банк Кредит Дніпро» кредитних коштів відповідачу.

11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» було укладено Договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов пункту 1.1 якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до Реєстру боржників згідно додатку 1.

Згідно пункту 2.1 Договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024, внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває права грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами.

Відповідно до пункту 6.2.2 Договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024, права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання Акту приймання передачі права вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Відповідно до пункту 6.2.3 Договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024, відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників.

11.04.2024 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Санфорд Капітал» було підписано Акт приймання передачі прав вимоги за договором факторингу №11/04/24 від 11.04.2024.

За змістом Витягу з Реєстру боржників, що є додатком №1 до Договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024, до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги щодо боржника ОСОБА_1 номер кредитного договору 02011, розмір заборгованості 19 393 грн. 44 коп.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин суд вважає доведеним факт переходу до ТОВ «Санфорд Капітал» прав вимоги до боржників про стягнення заборгованості за кредитними договорами, вказаними у відповідних Реєстрах боржників, зокрема до ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Однак, відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином свої зобов`язання перед позивачем за договором кредиту та, згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості, у відповідача перед позивачем станом на 10.04.2024 утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 255 грн. 57 коп., та з урахуванням змісту відзиву ОСОБА_1 , який вказав на сплату ним на користь банку комісії на загальну суму 1 800 грн. 00 коп., та заяви представника ТОВ «Санфорд Капітал» про зменшення позовних вимог, у якій останній підтвердив дану обставину, ця сума складає 5 455 грн. 57 коп.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання зобов`язання відповідачем, що випливає з кредитного договору, в частині повернення суми тіла кредиту, у зв`язку із чим суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту в розмірі 5 455 грн. 57 коп. в цій частині законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Однак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості по процентам в розмірі 12 098 грн. 61 коп. задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно змісту Комплексного договору про надання банківських послуг №0201 від 09.10.2017, відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що він з розміром процентів за користування коштами кредитної лінії, а також строками та порядком погашення заборгованості, сплати процентів та комісій, які зазначені в Паспорті споживчого кредиту та/або Інформації про умови кредитування, був ознайомлений і згодний. До моменту укладення Договору банк ознайомив його з умовами Договору, а також з Тарифами та УДБО, перед укладанням договору банк в письмовій формі надав всю передбачену чинним законодавством інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, реальної процентної ставки.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам в розмірі 12 137 грн. 87 коп. ґрунтуються на тій обставині, що сторони обумовили всі істотні умови договору та відповідач був належним чином ознайомлений з розміром процентів за користування коштами кредитної лінії, а також строки та порядок погашення заборгованості, сплати процентів та комісій, зазначені в Паспорті споживчого кредиту та/або Інформації про умови кредитування, з якими відповідач був ознайомлений і згодний.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що 09.10.2017 ОСОБА_1 підписано Комплексний договір про надання банківських послуг №0201, в якій останній просить відкрити йому поточний рахунок та встановити кредитний ліміт на суму 200 000 грн. 00 коп.

При цьому, суд зазначає, що вказаний бланк договору містить лише анкетні дані ОСОБА_1 та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування.

У долученому до матеріалів справи паспорті споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Враховуючи, що матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, суд вважає, що дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Тобто, матеріали справи не містять жодних доказів в обґрунтування умов нарахування та розміру нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом, та що саме із наданими позивачем умовами ознайомився відповідач, погодився з ними, підписуючи заяву до договору про надання банківських послуг.

Оскільки Комплексний договір про надання банківських послуг №0201 від 09.10.2017, підписаний ОСОБА_1 , не містить умов щодо розміру процентів тощо, в матеріалах справи відсутні будь-які інші письмові докази які б містили узгодження між ним та позивачем порядку сплати процентів за прострочення виконання зобов`язань за договором, тому підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у виді процентів за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та обставину збільшення кредитного ліміту відсутні.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Згідно зі статтею 12 Цивільного процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентам, оскільки позивачем не доведено, що відповідач був ознайомлений та погодився з умовами Універсального договору банківського обслуговування щодо розміру процентів за користування коштами кредитної лінії, сплати процентів та комісій, зазначених в Паспорті споживчого кредиту та/або Інформації про умови кредитування, і, як наслідок, суд не погоджується з правомірністю нарахованих відсотків, у зв`язку із чим приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Санфорд Капітал» в цій частині.

Відповідно до частини 1 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги представником позивача надано суду: копію договору про надання праничої допомоги №1/04 від 01.04.2024, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС»; «Вартість послуг (Прейскурант)» від 01.04.2024; Акт приймання передачі послуг з правничої допомоги №4, згідно із яким вартість послуг із супроводу позовної заяви до ОСОБА_1 склала 7 200 грн. 00 коп.

Відповідачем заявлено заперечення щодо стягнення з нього суми витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги в розмірі 7 200 грн. 00 коп.

За викладених вище обставин, з урахування того, що справа не є складною, не потребувала від правника значних зусиль та часу, існує усталена судова практика у справах зазначеної категорії, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані представником позивача письмові докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, суд із врахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат, понесених останнім на оплату правничої допомоги в розмірі 2 000 грн. 00 коп.

Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» задоволено на 28,13 % (5 455 грн. 57 коп. задоволена сума до стягнення, при сумі позову 19 393 грн. 44 коп.), суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору в розмірі 681 грн. 42 коп. (2 422 грн. 40 коп. * 28,13 %).

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд , -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (, місцезнаходження: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, будинок 21, поверх 5, приміщення 68, 69) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (, місцезнаходження: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, будинок 21, поверх 5, приміщення 68, 69) заборгованість за Комплексним договором про надання банківських послуг №0201 в розмірі 5 455(пять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 57 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (, місцезнаходження: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, будинок 21, поверх 5, приміщення 68, 69) суму витрат, понесених на оплату правничої допомоги, в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (, місцезнаходження: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Сімферопольська, будинок 21, поверх 5, приміщення 68, 69) суму судового збору, сплачену позивачем при зверненні до суду, в розмірі 681 (шістсот вісімдесят одна) грн. 42 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариству з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Зоріна