ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 738/2205/24

Головуючий у першій інстанції - Парфененко О. Я.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/651/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство "Акцент-Банк"

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської області у складі судді Парфененко О.Я. від 07 січня 2025 року, місце ухвалення рішення - м.Мена, дата складання повного рішення - 17 січня 2025 року, у справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року, а саме, 17 вересня 2024 року (а.с.39), Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 23.10.2023 року у розмірі 93 936 грн. 20 коп., станом на 11.09.2024 року, яка складається із наступного: 82 121 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом; 11 814 грн. 96 коп. - заборгованість по відсоткам. В обґрунтування вимог заявленого позову Акціонерне товариство "Акцент-Банк" зазначало, що 23.10.2023 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в "А-Банку" з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Позивач вказував, що 23.10.2023 року відповідачем було підписано заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, на підставі якої відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. За доводами позивача, вказані документи містять всі суттєві умови кредитування, строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту, тощо. Позивач вказував, що відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до п. 2.1.1.1.3 Умов та Правил, клієнт погоджується з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Позивач зазначав, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "А-Банку", разом з Умовами та Правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та відповідачем кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач стверджував, що всі основні умови кредитування доведені відповідачу, про що свідчить його підпис у паспорті споживчого кредиту за програмою "Кредитна картка". На суму фактично використаного кредитного ліміту (кредиту), банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту процентними ставками, зазначеними у Тарифах, що підтверджується п. 2.1.4.3.2 Умов та Правил надання банківських послуг. За доводами позивача, свої зобов`язання за договором та угодою, банк виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. За доводами позивача, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Позивач стверджував, що у порушення умов кредитного договору, а також статей: 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку чим, станом на 11.09.2024 року, відповідач має заборгованість у сумі - 93 936 грн. 24 коп., яка складається із наступного: 82 121 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом; 11 814 грн. 96 коп. - заборгованість по відсоткам. У вимогах заявленого позову позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості. Також позивач ставив питання про розподіл судових витрат у справі.

Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 07.01.2025 року позов Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за договором від 23 жовтня 2023 року у розмірі 93 936,20 грн. (станом на 11 вересня 2024 року), яка складається із: 82 121,24 грн. - заборгованість за кредитом, 11 814,96 грн. - заборгованість за відсотками. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" 3 028,00 грн., у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Менського районного суду Чернігівської області від 07.01.2025 року та відмовити у задоволенні позову АТ "Акцент-Банк" - повністю. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що рішення суду першої інстанції від 07.01.2025 року є незаконним та необґрунтованим, ухваленим із неповним з`ясуванням судом обставин, які мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також нормам матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даного спору по суті. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він не підписував Анкету-заяву, і не укладав із позивачем кредитний договір. За доводами апелянта, у поданій Анкеті-заяві зазначений очевидно підроблений підпис відповідача у графі "клієнт ОСОБА_1 ", оскільки підпис зроблений цифровими технологіями, а не виконаний відповідачем власноручно. Підписання Анкети-заяви відбулось "2023-10-23 00:06:47", зі сторони банку документ підписано 23.10.2023 00.06.47 кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_2 - керівника напрямку "кредитні картки", що є очевидним фальсифікуванням банківських документів. В доводах апеляційної скарги апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно зазначає, що Анкета-заява від 23.10.2023 року підписана відповідачем електронним цифровим підписом на екрані свого пристрою, що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису. Але в копії Анкети-заяви та у Заяві щодо встановлення кредитного ліміту не зазначається про електронно-цифровий підпис на екрані свого пристрою, в розділі Клієнт зроблено підпис кульковою ручкою. Апелянт стверджує, що у позовній заяві позивач також не вказує, що заяви підписані електронним цифровим підписом на екрані свого пристрою. При цьому, відповідач не підписував заяви електронним підписом на екрані свого пристрою, оскільки його пристрій не має такої технічної можливості, доказів підписання електронно-цифровим підписом матеріали справи не містять. За доводами апелянта, у копії Анкети-заяви вказано мобільний телефон НОМЕР_1 , яким ОСОБА_1 не користувався, і він йому не належить. При цьому, банк на вказаний номер телефону відповідачу не телефонував. Апелянт вказує, що позивач не надає суду роздруківку дзвінків із наведеного фінансового номера, також за цим номером можливо з`ясувати місце перебування особи, яка ним скористалась та використовувала. Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять в собі доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, і відсутні докази факту отримання саме ОСОБА_1 цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, відсутні докази отримання саме відповідачем коштів та банківських карток. Апелянт стверджує, що Анкета-заява не містить умов щодо розміру тіла кредиту (кредитного ліміту), строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом. Анкета-заява містить текст про ознайомлення споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано, яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем. Долучений до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ "Акцент-Банк", розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/terms, яким передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, відповідачем не підписано. За доводами апелянта, у матеріалах справи наявна копія Паспорту споживчого кредиту "Кредитна картка АТБ", який не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення із паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Доводи апеляційної скарги зазначають, що матеріали справи не містять в собі доказів того, у який спосіб і в якому місці ОСОБА_1 отримав три банківські картки. При цьому, позивачем не надано суду доказів надсилання відповідачу кредитних карток поштою чи отримання їх безпосередньо в банку. Апелянт вказує, що у матеріалах справи міститься належним чином не завірена довідка за картками, в якій зазначено, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано наступні картки: НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 , строком дії до грудня 2031 року. Апелянт ОСОБА_1 заперечує факт отримання карток, і судом першої інстанції не з`ясовувалось питання видачі карток, позивач не надав суду доказів видачі карток, документу про їх отримання, підпису особи, фото із отриманими картками та доказів зарахування грошових коштів на рахунок. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки копії довідки по лімітам, яка належним чином не завірена. Згідно даних у довідці, станом на 23.10.2023 року, кредитний ліміт не встановлено та кредит не надавався. Станом на 10.01.2024 року, згідно довідки, банк встановив кредитний ліміт 20 000,00 грн., тобто, з 23.10.2023 року по 10.01.2024 року банк не зараховував власних коштів на картковий рахунок. Але, згідно розрахунку заборгованості за договором, станом на 11.09.2024 року, відбулось зарахування: 09.11.2023 року - погашення за кредитним договором у сумі 3 850 грн.; 10.11.2023 року - сума 17 594,5 грн., 11.11.2023 року - сума 2 743,13 грн., 12.11.2023 року - сума 13 474,24 грн. Суд першої інстанції не надав цьому розрахунку оцінки, оскільки він суперечить довідці, а дані, які значаться в ньому, суперечать виписці по картці, яка знаходиться у матеріалах справи, а також заяві щодо встановлення кредитного ліміту, яка не підписувалась відповідачем. За доводами апелянта, у матеріалах справи відсутні належні докази оформлення та укладення відповідачем кредитного договору, а також отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів та ознайомлення з ними, що в сукупності із заявою-анкетою, могло б свідчити про укладений між сторонами у належній формі договір про надання банківських послуг. При цьому, доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи із принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зобов`язати відповідача надати суду оригінал Анкети-заяви від 23.10.2023 року та Заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 23.10.2023 року, та призначити по справі судову почеркознавчу експертизу. Апелянт зазначає, що сума понесених ним судових витрат по справі за надання професійної правничої допомоги складає 10 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Акціонерне товариство "Акцент-Банк" просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а обґрунтоване рішення Менського районного суду Чернігівської області від 07.01.2025 року, залишити без змін (а.с.118-120).

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Помаз А.П. підтримали вимоги та доводи поданої апеляційної скарги, та просили її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду представник позивача - АТ "Акцент-Банк", належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явився (а.с.117, 147).

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що звертаючись до суду з даним позовом, Акціонерне товариство "Акцент-Банк" зазначало, що згідно з умовами кредитного договору (Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, витяги з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ "Акцент-Банк", Тарифів користування кредитною карткою "Універсальна", розміщених на сайті https://a-bank.com.ua/terms, Паспорт споживчого кредиту "Кредитна картка"), укладеного 23.10.2023 року між АТ "Акцент-Банк" та ОСОБА_1 , позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із процентною ставкою за користування кредитними коштами 44,4% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, проценти за його користування та комісії, згідно з тарифами банку (а.с.7-11, 15-16, 18-26). Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Позивач вказував, зо уклавши із банком договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач порушив зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно із довідкою, наданою позивачем, у АТ "Акцент-Банк" на ім`я відповідача відкрито рахунок НОМЕР_2 , за яким видано три картки: № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 , зі строком дії до грудня 2031 року (а.с.15).

Відповідно до іншої довідки позивача, ОСОБА_1 за кредитним договором від 23.10.2023 року, у період з 23.10.2023 року по 17.03.2024 року, коригувався розмір кредитного ліміту, зокрема: 23.10.2023 року встановлено кредитний ліміт 0,00 грн. (ініціатор - клієнт); 10.01.2024 року - збільшено кредитний ліміт до 20 000 грн. (ініціатор - банк); 08.03.2024 року - збільшено кредитний ліміт до 30 000 грн. (ініціатор - банк); 17.03.2024 року - збільшено кредитний ліміт до 45 000 грн. (ініціатор - банк); 17.03.2024 року - збільшено кредитний ліміт до 45 000 грн. (ініціатор - клієнт); 17.03.2024 року - збільшено кредитний ліміт до 82 200 грн. (ініціатор - клієнт) (а.с.16).

Як вбачається із виписки по картці (а.с.12-14), відповідач користувався карткою, поповнював картковий рахунок, розраховувався за придбані товари у закладах торгівлі, отримував готівку, здійснював та отримував грошові перекази.

Згідно із розрахунком заборгованості, станом на 11.09.2024 року, відповідач має заборгованість за договором №б/н від 23.10.2023 року у сумі 93 936,20 грн., в тому числі: 82 121,24 грн. - заборгованість за кредитом, 11 814,96 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.6).

Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб підтверджено, що Акціонерне товариство "Акцент-Банк" є юридичною особою (а.с.28, зворот - 29), яка відповідно до витягу з Державного реєстру банків здійснює банківську діяльність (а.с.30).

05.08.2024 року ОСОБА_1 звертався із заявою до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до відповідальності невідомої особи, яка взяла на його ім`я кредит в А-Банк (а.с.54).

Згідно повідомлення начальника Відділення поліції №1 (м.Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області №10321/124/44.1-2024 від 06.09.2024 року, відділенням поліції №1 (м.Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області було прийнято повідомлення ОСОБА_1 від 29.08.2024 року. Дане повідомлення зареєстровано в ІКС ІПНП (Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області) за №4195 від 29.08.2024 року та проведено перевірку. Матеріали перевірки було списано в справу, відповідно до Закону України "Про звернення громадян", "Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України", затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 року №930 (а.с.74).

За клопотанням відповідача ОСОБА_1 , яке міститься в апеляційній скарзі, та яке було підтримано стороною відповідача в ході апеляційного перегляду даної справи, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23.06.2025 року (а.с.148-149), апеляційним судом було витребувано у позивача АТ "Акцент-Банк" для огляду в судовому засіданні оригінали: Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк" від 23.10.2023 року; заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 23.10.2023 року; паспорта споживчого кредиту "Кредитна картка "АТБ" від 23.10.2023 року, копії яких містяться у матеріалах даної цивільної справи №738/2205/24. Також апеляційним судом було витребувано у АТ "Акцент-Банк" докази отримання ОСОБА_1 карток: НОМЕР_7, строком дії до грудня місяця 2031 року, НОМЕР_8, строком дії до грудня місяця 2031 року, НОМЕР_9, строком дії до грудня місяця 2031 року, про що зазначено в довідці за картами АТ А-Банк.

На виконання ухвали апеляційного суду від 23.06.2025 року, АТ "Акцент-Банк" було подано заяву, яка надійшла до апеляційного суду (а.с.151-156), до якої додано підписані електронним підписом: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в AT "А-Банк" від 23.10.2023 року; заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 23.10.2023 року; Паспорт споживчого кредиту "Кредитна картка "АТБ" від 23.10.2023 року. При цьому, Акціонерне товариство "Акцент-Банк" зазначає, що вказані вище документи є доказали отримання відповідачем таких карток: № НОМЕР_3, строком дії до грудня місяця 2031 року; НОМЕР_8, строком дії до грудня місяця 2031 року; НОМЕР_9, строком дії до грудня місяця 2031 року.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 07.01.2025 року, задовольняючи вимоги заявленого АТ ''Акцент-Банк'' позову, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідач, заперечуючи проти вимог позову, не надав суду доказів щодо спростування вимог позивача. При цьому, суд першої інстанції вказав, що надані позивачем докази підтверджують, що між сторонами даного спору було укладено кредитний договір, і відповідач отримав кредит, користувався кредитними коштами, але не виконав умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Суд першої інстанції, в якості доказу обґрунтованості вимог позивача, послався на відеозапис, який міститься на CD-R диску, наданий суду позивачем, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 процедури верифікації (встановлення особи). Зокрема, ОСОБА_1 , спілкується із працівником банку за допомогою власного пристрою - смартфону, в режимі відеозв`язку, та повідомляє свої персональні дані, номер мобільного телефону, демонструє паспорт громадянина України (а.с.80, 80а). За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені АТ ''Акцент-банк'' позовні вимоги до ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 07.01.2025 року фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини.

З даного приводу необхідно зазначити наступне.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до приписів статті 627 ЦК України сторони, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ч.1 статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статей: 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із положеннями ч.1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 статті 638 ЦК України).

Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (ч.2 статті 639 ЦК України).

Відповідно до ч.1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Приписи Закону України "Про електронну комерцію" визначають організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлюють порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначають права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 вказаного вище Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідно до ч.6 статті 11 зазначеного вище Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч.1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Приписами статей: 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 статті 77 ЦПК України).

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Закону та дослідивши документально підтверджені фактичні обставини даної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 07.01.2025 року про наявність правових підстав для задоволення вимог Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, не узгоджується із положеннями норм Закону, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи.

Заперечуючи проти вимог заявленого позову, відповідач ОСОБА_1 зазначав, що він не підписував Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ ''А-Банк'', і не укладав із позивачем кредитного договору. При цьому, відповідач вказував, що наданій позивачем Анкеті-заяві зазначений очевидно підроблений його підпис у графі "клієнт: ОСОБА_1 ", оскільки підпис зроблений цифровими технологіями, а не виконаний відповідачем власноручно. За доводами відповідача, підписання Анкети-заяви відбулось "2023-10-23 00:06:47", зі сторони банку документ підписано 23.10.2023 00.06.47 кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_2 - керівника напрямку "кредитні картки", що є очевидним фальсифікуванням банківських документів. Відповідач стверджував, що суд першої інстанції безпідставно зазначає, що Анкета-заява від 23.10.2023 року підписана відповідачем електронним цифровим підписом на екрані свого пристрою, що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису. При цьому, у копії Анкети-заяви та Заяві щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, не зазначається про електронно-цифровий підпис на екрані свого пристрою, у розділі Клієнт зроблено підпис кульковою ручкою. Відповідач вказував, що у позовній заяві позивач також не зазначає, що заяви підписані електронним цифровим підписом на екрані свого пристрою. При цьому, відповідач стверджує, що він не підписував заяви електронним підписом на екрані свого пристрою, оскільки його пристрій не має такої технічної можливості, доказів підписання електронно-цифровим підписом матеріали справи в собі не містять. За доводами відповідача, позивач не надав суду роздруківку дзвінків на фінансовий номер відповідача. Відповідач зазначає, що матеріали справи не містять в собі відповідних доказів того, що саме ОСОБА_1 будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, також не підтверджено факту отримання саме ОСОБА_1 цього одноразового ідентифікатора, і у справі відсутні докази реєстрації відповідача у інформаційно-телекомунікаційній системі позивача, також відсутні докази отримання ОСОБА_1 коштів та банківських карток.

За клопотанням відповідача ОСОБА_1 , яке міститься в апеляційній скарзі, та яке було підтримано стороною відповідача в ході апеляційного перегляду даної справи, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23.06.2025 року (а.с.148-149), апеляційним судом було витребувано у позивача АТ "Акцент-Банк" для огляду в судовому засіданні оригінали: Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк" від 23.10.2023 року; заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 23.10.2023 року; паспорта споживчого кредиту "Кредитна картка "АТБ" від 23.10.2023 року, копії яких містяться у матеріалах даної цивільної справи №738/2205/24. Також апеляційним судом було витребувано у АТ "Акцент-Банк" докази отримання ОСОБА_1 карток: НОМЕР_7, строком дії до грудня місяця 2031 року, НОМЕР_8, строком дії до грудня місяця 2031 року, НОМЕР_9, строком дії до грудня місяця 2031 року, про що зазначено в довідці за картами АТ А-Банк.

На виконання ухвали апеляційного суду від 23.06.2025 року, АТ "Акцент-Банк" було подано заяву, яка надійшла до апеляційного суду (а.с.151-156), до якої додано підписані електронним підписом: Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в AT "А-Банк" від 23.10.2023 року; заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 23.10.2023 року; Паспорт споживчого кредиту "Кредитна картка "АТБ" від 23.10.2023 року. При цьому, Акціонерне товариство "Акцент-Банк" зазначає, що вказані вище документи є доказали отримання відповідачем таких карток: № НОМЕР_3, строком дії до грудня місяця 2031 року; НОМЕР_8, строком дії до грудня місяця 2031 року; НОМЕР_9, строком дії до грудня місяця 2031 року.

Апеляційний суд вважає, що надані позивачем документи не можуть бути належними та достатніми, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, доказами отримання ОСОБА_1 карток: НОМЕР_7, строком дії до грудня місяця 2031 року, НОМЕР_8, строком дії до грудня місяця 2031 року, № НОМЕР_6 , строком дії до грудня місяця 2031 року, про що зазначено в довідці за картами АТ А-Банк.

З даного приводу необхідно зазначити, що позивачем не доведено, у який спосіб і в якому місці ОСОБА_1 отримав три банківські картки. При цьому, позивачем не надано суду доказів надсилання відповідачу кредитних карток поштою чи отримання їх безпосередньо в банку. В матеріалах справи міститься не завірена належним чином довідка за картками, в якій зазначено, що ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано наступні картки: НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 , строком дії до грудня 2031 року. Відповідач ОСОБА_1 заперечує факт отримання ним даних карток. Оскільки позивач не вказує, що відповідач користувався віртуальними картками, доказами отримання реальних (пластикових) карток може бути паперовий документ про їх отримання, із власноручним підписом особи отримувача, фото особи із отриманими картками тощо. Відповідних доказів матеріали даної справи в собі не містять, також і відсутні докази зарахування грошових коштів на рахунок відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, 05.08.2024 року ОСОБА_1 звертався із заявою до Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області про притягнення до відповідальності невідомої особи, яка взяла на його ім`я кредит в А-Банк (а.с.54).

Згідно повідомлення начальника Відділення поліції №1 (м.Мена) Корюківського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області №10321/124/44.1-2024 від 06.09.2024 року, відділенням поліції №1 (м.Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області було прийнято повідомлення ОСОБА_1 від 29.08.2024 року. Дане повідомлення зареєстровано в ІКС ІПНП (Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції №1 Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області) за №4195 від 29.08.2024 року та проведено перевірку. Матеріали перевірки було списано в справу, відповідно до Закону України "Про звернення громадян", "Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України", затвердженого наказом МВС України від 15.11.2017 року №930 (а.с.74).

Заперечуючи проти вимог заявленого позову, відповідач ОСОБА_1 заперечує факт укладення кредитного договору ним особисто, посилаючись на вчинення невідомими особами протиправних дій, які від його імені здійснили реєстрацію в ІТС АТ "Акцент-Банк". При цьому, відповідач ОСОБА_1 зазначає, що банківська карта, на яку, за твердженням банку, перераховувались кредитні кошти, ніколи не належала йому, і він особисто не отримував грошових коштів від позивача.

В ході розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 надав відповідні пояснення, яким чином фотографії, на яких зображено документ, що підтверджує його особу, потрапили до позивача. Крім того, матеріали цивільної справи містять в собі вказані вище дані щодо звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу використання третіми особами його персональних даних та фотосвітлин.

Вказані вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про недоведеність волевиявлення відповідача ОСОБА_1 на укладення кредитних правовідносин із Акціонерним товариством "Акцент-Банк".

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду від 07.01.2025 року, суд першої інстанції, в якості доказу обґрунтованості вимог заявленого позову до ОСОБА_1 , послався на відеозапис, який міститься на CD-R диску, наданому суду позивачем, і на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 процедури верифікації (встановлення особи), зокрема, ОСОБА_1 , спілкується із працівником банку за допомогою власного пристрою - смартфону в режимі відеозв`язку, повідомляє свої персональні дані, номер мобільного телефону, демонструє паспорт громадянина України (а.с.80, 80а).

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що запис на вказаному вище диску датовано 13.12.2024 року. При цьому, із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості Акціонерне товариство "Акцент-Банк" звернулося до суду 17.09.2024 року (а.с.1-39). Тобто, у хронологічному розумінні, вказаний вище відеозапис зроблено вже після звернення Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. За даних обставин, зазначений відеозапис не може бути визнано належним та достатнім доказом у справі, у контексті приписів статей: 77, 80 ЦПК України, оскільки він не містить інформації щодо укладення ОСОБА_1 із позивачем кредитного договору 23.10.2023 року.

Здійснюючи відеозапис проходження клієнтом процедури верифікації (установлення особи), банк не був позбавлений можливості надати суду в якості належного доказу укладення між сторонами кредитного договору відеозапис, на якому зафіксовано проходження ОСОБА_1 процедури верифікації (установлення особи) та інших його дій саме 23.10.2023 року, тобто, у хронологічну дату, коли, за твердженнями позивача, між сторонами даного спору було укладено кредитний договір. Проте, такого доказу стороною позивача суду не надано. При цьому, відповідно до приписів ч.3 статті 12 ЦПК України, яка регламентує змагальність сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність існування між сторонами даного спору кредитних правовідносин, і за даних обставин, необґрунтовано задовольнив вимоги заявленого Акціонерним товариством "Акцент-Банк" позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , підлягає задоволенню, при цьому, рішення суду першої інстанції від 07.01.2025 року - підлягає скасуванню, із ухваленням апеляційним судом постанови про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до приписів ч.1 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на користь ОСОБА_1 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп., в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.1, п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Менського районного суду Чернігівської області від 07 січня 2025 року, скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на користь ОСОБА_1 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: