РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 567/366/25

Провадження № 22-ц/4815/1185/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 11 червня 2025 року (ухвалене у складі судді Василевича О.В.) у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 року ГУ ПФУ в Рівненській області звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів у вигляді житлових субсидій.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що за результатами розгляду заяви від 03.11.2021 року за номером звернення 5620003_606792_43 ОСОБА_2 , за даними державних органів позивачем було виявлено нарахування в одному періоді житлової субсидії та пільги з оплати житлово-комунальних послуг, витрати на управління багатоквартирним будинком, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого побутового палива по домогосподарству АДРЕСА_1 .

При цьому, один з учасників попереднього звернення, ОСОБА_3 одночасно звернувся за пільгою (звернення № 1180 від 30.12.2024 року на особовий рахунок НОМЕР_1 ).

Чинним законодавством чітко визначено, що, якщо декілька членів сім`ї, які проживають разом, мають право на субсидію та пільгу на комунальні платежі, допомога надається тільки одному із членів сім`ї.

Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому лист про переплату направляється одному із учасників домогосподарства, яким являється його дружина ОСОБА_1 .

Відповідач про нарахування одночасно виплати за однією адресою житлової субсидії ОСОБА_2 та пільги ОСОБА_3 не повідомила та продовжувала отримувати субсидію на домогосподарство, у зв`язку з чим отримала безпідставно зайві кошти за період з 01.10.2022 року по 30.04.2023 року в сумі 11257,41 грн.

Листом від 07.02.2025 року за № 1700-0403-8/8577 позивач повідомив відповідача про виниклу переплату субсидії з проханням повернути безпідставно отримані кошти, проте відповідач лист залишила без реагування, а кошти несплаченими.

Просило стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачені кошти у вигляді житлових субсидій у сумі 11257,41 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 11 червня 2025 року в задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів - відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що матеріалами справи підтверджено, що переплата субсидії виникла не з вини відповідача, а була добровільно виплачена позивачем на підставі поданих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 документів.

Не погоджуючись із рішенням суду, ГУ ПФУ в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній зазначає, що вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене із порушенням норм матеріального та процесуального права.

При ухваленні судового рішення повністю проігнорована норма п. 3 та не врахована норма підпункту 22 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 року № 848 (в редакції постанови КМУ від 14 серпня 2019 року № 807).

Чинним законодавством чітко визначено, що, якщо декілька членів сім`ї, які проживають разом, мають право на субсидію та пільгу на комунальні платежі, допомога надається тільки одному із членів сім`ї.

Відповідач про нарахування одночасно виплати за однією адресою житлової субсидії ОСОБА_2 та пільги ОСОБА_3 не повідомила та продовжувала отримувати субсидію на домогосподарство, у зв`язку з чим отримала безпідставно зайві кошти за період з 01.10.2022 року по 30.04.2023 року в сумі 11257,41 грн.

Від добровільного повернення коштів відповідач відмовилася.

При ухваленні рішення судом не враховані пункти 125 та 127 Положення № 848 та, при вирішенні спору, не застосовано ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

07 серпня 2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Гладюк Т.В. подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, вимоги, викладені в ній, не відповідають чинному законодавсту та не підлягають задоволенню.

Позивач не надав доказів, які б підтверджували його вимоги ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні при поданні апеляційної скарги.

Просить залишити без змін судове рішення, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що доказів того, що відповідач була отримувачем субсидії та умисно не повідомила позивача про зміну складу членів домогосподарства, матеріали справи не містять. Відомостей про здійснення органом Пенсійного фонду відповідної перевірки при призначенні субсидії на наступний період до матеріалів справи не додано.

Отже позивачем (платником грошових коштів) не було доведено факту недобросовісності набувача грошових коштів та вчинення нею умисних дій зі свідомого неподання інформації щодо смерті одного з членів домогосподарства, отримання пільги іншим членом домогосподарства та неподання відповідних документів.

Колегія суддів погоджується із таким висновком, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що за заявою ОСОБА_2 від 03.11.2021р., номер звернення56200003_606792_43,була призначена субсидія з оплати житлово-комунальних послуг по домогосподарству в АДРЕСА_1 та виявлено одночасну сплату позивачем субсидії та пільги з оплати житлово-комунальних послуг у період з 01.10.2022 р. по 30.04.2023 р. у сумі 11 257,41 грн., у зв`язку із одночасним зверненням за пільгою іншого члена вказаного вище домогосподарства ОСОБА_3 (звернення №1180 від 31.12.2024р.), на підтвердження чого повивач надав скріни з електронної особової справи, виконані з підсистеми «Призначення та виплата деяких соціальних виплат».

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 26.10.2023 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 26.10.2023 року.

Позивачем складено лист №1700-0403-8/8577 від 07.02.2025, адресований відповідачці, із вимогою щодо повернення позивачу коштів зайво отриманих як житлової субсидії в розмірі 11257,41 грн., який згідно списку відправлень від 21.02.2025 було надіслано на адресу відповідача.

Докази отримання відповідачем даного листа у матеріалах справи відсутні.

Інших фактичних обставин на підставі наданих позивачем доказів судом не встановлено.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц .

Пунктом 22 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 «Про спрощення надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового» (далі Положення), визначено, що житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

За приписами п. 56 Положення уповноважені органи мають право робити запити та безоплатно отримувати у строк до 10 календарних днів від інших підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для призначення житлових субсидій та проведення перевірок достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за їх призначенням.

Пункт 79 Положення вказує на те, що уповноважені органи без звернення громадян збирають необхідну інформацію у порядку, передбаченому цим Положенням, і протягом 10 днів після отримання зазначеної інформації приймають рішення з використанням програмних засобів (в автоматичному режимі) про призначення, непризначення, відмову в призначенні житлової субсидії та інформують про прийняте рішення громадян у порядку, визначеному пунктами 61, 62 цього Положення.

Згідно з пунктами 125, 127 Положення сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином, та у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку.

Так, ВП ВС у постанові від 27.03.2019 року в справі №727/5743/15-ц в п.19-21 виснувала, «…що сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії є майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Суди першої й апеляційної інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про те, що надмірно перерахована (виплачена) субсидія є шкодою. Застосування до спірних правовідносин приписів статей 1166 і 1231 ЦК України є помилковим. Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, пенсії, допомоги, інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України). Отже, не може бути повернута сума надмірно перерахованої (виплаченої) субсидії зокрема тоді, якщо позивач не доведе, що виплату здійснив добровільно, але внаслідок рахункової помилки з його боку чи недобросовісності з боку особи як набувача субсидії. Така недобросовісність може проявлятися у несумлінному ставленні до виконання власних обов`язків, зловживанні правом у власних інтересах або в інтересах третіх осіб тощо…».

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Слід зазначити, що в матеріалах справи вказано періоди звернення про призначення субсидії 03.11.2021 року, пільги 31.12.2024 року, що виключає одночасне нарахування та виплату субсидії та пільги з оплати житлово-комунальних послуг у період з 01.10.2022 року по 30.04.2023 року, не долучено матеріалів справи про призначення субсидії та матеріалів справи про призначення пільги відповідних заявників та детального розрахунку надмірно виплаченої суми субсидії, не вказано учасників домогосподарства, які були визначені при призначенні субсидії та не надано інформацію про їх зміну, на підставі яких документів та у який період такі зміни були проведені позивачем, відсутні докази про отримання відповідачем вказаної суми переплати та недобросовісності дій відповідача, не надано підтвердження виконання покладених на позивача обов`язків щодо перевірки даних отримувачів субсидії та пільги при її призначенні та при призначенні субсидії на новий період (без звернення заявника).

Ураховуючи вищевикладене, вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги фактично є ідентичними тому, що були викладені в позовній заяві і вони були предметом перевірки судом першої інстанції, який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 11 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.