Справа № 505/1740/23
Провадження № 2/505/797/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2025 місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

при секретарі Маролі К.В.,

за участі:

представника позивача адвоката Івасишина В.П.,

представника відповідача адвоката Осокіна С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 09 травня 2023 року, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 15 грудня 2020 року у розмірі 3 900,00 доларів США.

Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 15 грудня 2020 року за договором позики, згідно розписки виконаної власноручно ОСОБА_2 , передав ОСОБА_2 2000,00 доларів США, що станом на 08.05.2025 становить 73 120,00 грн. Зобов`язався повернути кошти до 29.12.2020. Крім того, згідно розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути проценти за користування коштами в сумі 1900,00 доларів США до 20.04.2022, що станом на 08.05.2023 становить 69 464,00 грн. До теперішнього часу відповідач борг не повернув, чим взяті на себе зобов`язання не виконав, незважаючи на те, що позивач неодноразово звертався до нього з вимогами про повернення боргу, тому він і вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явився, проте його представник адвокат Івасишин В.П. у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте його представник адвокат Осокін С.Ю. проти позовних вимог заперечував, вважає їх необґрунтованими, та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, так як з копії боргових розписок не зрозуміло в якій саме валюті були позичені грошові кошти відповідачу. Зазначив, що доларів є близько двадцяті видів, а що саме грошові кошти позичені в доларах США зі змісту розписок невідомо та розписки не містять інформації та не є зрозумілого змісту.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до написаної на російській мові розписки від 15.12.2020, ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_4 2000 доларів. Зобов`язався повернути 29.12.2020.

Крім того, відповідно до розписки від 20.04.2022, ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , винен проценти в сумі 1900 (тисяча дев`ятсот) доларів ОСОБА_1 . Зобов`язався повернути 20.04.2022.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомила, що була присутньою при написанні даних розписок. Зазначила, що дійсно позивач позичав гроші відповідачу, проте валютою тайванський долар, а не долар США, які вона особисто обмінювала на ринку 7 км в Одесі, тому що в Подільську таку валюту ніхто не приймає. Факт отримання відповідачем доларів США заперечує, не думала, що ОСОБА_1 буде звертатися до суду з позовом про стягнення коштів в доларах США. До поліції не зверталися.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підтвердження вказаних вимог позивачем надано копії вищезазначених двох розписок.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 13 грудня 2017 року у справі № 309/3458/14-ц, наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним у позивача оригіналом розписки, яка підтверджує як факт отримання боржником коштів за договором позики,так і зобов`язання повернути ці кошти).

Однак, позивачем не надано суду оригіналів вказаних боргових розписок від 15.12.2020 та 29.12.2020, що унеможливлює встановлення факту наявності між сторонами позикових відносин, відповідно і зобов`язання відповідача з повернення коштів.

Крім того допущення помилок у тексті розписки від 15.12.2020, а саме по-батькові позикодавця не зазначено, та ім`я та по батькові позичальника взагалі не зазначене, як і не зазначено валюту позичених коштів, також викликають у суду сумніви в наявності між сторонами позикових відносин.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 18 вересня 2025 року.

Суддя О.О. Івінський