Номер провадження: 22-з/813/364/25
Справа № 495/844/24
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
02.10.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Карташова О.Ю.
суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.
за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.,
учасники справи:
розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду
заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
Історія справи
У січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року.
Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року. Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 31 липня 2025 року апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв адвокат Єфименко Наталя Василівна задоволена. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2025 року скасовано. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів закрито.

Короткий зміст вимог

05.08.2025 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, яка була надіслана засобами зв`язку «Укрпошта» 03.08.2025 року.

В заяві ОСОБА_2 просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 495/844/24 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи, в сумі 19444,80 грн, яка складається з правничої допомоги 17533 грн, сплати судового збору за подання апеляційної скарги - 1816,80 грн плюс 35 грн банківських послуг та з поштового відправлення процесуальних документів по справі 60 грн.

Заява обґрунтована тим, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 звернувся до суду з тим самим предметом з тих самих підстав до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в той час як ідентичний позов вже розглянутий в іншому цивільному провадженні і рішення вступило в законну силу, позивач є недобросовісним.

У зв`язку із зловживанням процесуальними правами ОСОБА_4 , який є недобросовісним позивачем, заявниця змушена була звернутись за професійною правничою допомогою.

Відповідно до укладеного із адвокатом Єфименко Н.В. Договору про надання правничої допомоги № 04-03-24/ц від 21.03.2024 року, Додатку № 1 до договору (опис наданих послуг) заявниця сплатила адвокату кошти у розмірі 5033,00 гривень за участь у цивільній справі № 495/844/24. Згодом, у зв`язку з тим, що участь адвоката Єфименко Н.В. в судових засіданнях збільшилась, а участь адвоката в одному судовому засіданні складає 1500 грн, за участь у судових засіданнях 18.06.2024 р., 30.07.2024 р., 17.10.2024 р., 18.11.2024 р., 25.02.2025 року, сума складає 7500 гривень.

Таким чином, акцентується увага на тому, що після тривалого розгляду даної справи та участі адвоката в судових засіданнях Раду Н.Ю. сплатила кошти за фактичну участь адвоката в сумі 11033,00 (одинадцять тисяч тридцять три) гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №49 від 22.11.2024 року.

Крім того, в заяві зазначається, що відповідно до Додатку п. 2 до договору (опис наданих послуг) від 22.11.2024 року за домовленістю сторін, участь адвоката в суді апеляційної інстанції незалежно від кількості судових засідань в тому числі складання апеляційної скарги становить 5000.00 (п`ять тисяч) гривень.

Також, заявниця вказує, що бажає стягнути з Раду І.І. витрати за поштову відправку на його ім`я в рамках даної справи документів, зазначене підтверджується квитанцією з Укрпошти № 620 на 60,00 грн.

Заперечення на клопотання (заяву)

Представником ОСОБА_1 адвокатом Тузлуковою І.П. подані заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просить відмовити у задоволенні заяви Раду Н.Ю. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу пов`язану з розглядом справи.

Сторона позивачів вважає, що заявлений ОСОБА_2 розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19444,80 грн є неспівмірним зі складністю справи, яка розглядалась та часом, який був затрачений представником позивача на виконання та підготовку процесуальних дій, а розмір витрат за певні надані послуги є завищеними і взагалі витрати на професійну правничу допомогу не підтверджені належними та допустимим доказами.

Від ОСОБА_2 надійшла заява на заперечення адвоката Тузлукової І.П., в якій зазначено, що наданий розрахунок витрат на правову допомогу є доцільним та документально підтвердженим.

Також, заявниця наголошує, що адвокат Єфименко Н.В. своєчасно та в повному обсязі подавала до суду всі необхідні процесуальні документи, підготовлені нею особисто, приймала особисту участь в судових засіданнях та жодного разу не відклала розгляд справи, а з грудня 2024 року приймала участь в судових засіданнях онлайн, забезпечивши безперебійний онлайн зв`язок, виконавши тим самим в повному обсязі взяті на себе зобов`язання за договором про надання правничої допомоги.

Щодо твердження сторони позивачів, з приводу завищеної ціни послуг адвоката, заявниця зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу заявлений адвокатом Тузлуковой І.П. і її розцінки в рази перевищують вартість послуг адвоката Єфименко Н.В.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Згідно з частинами першою та третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, втому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у частинах п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Відповідний правовий висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

У постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 821/227/17 викладено правовий висновок про те, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

У постанові від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд дійшов висновку, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц.

Вирішення питання стосовно витрат, які заявники понесли у судах першої та апеляційної інстанцій, має вирішуватися з урахуванням положень частини другої статті 134 ЦПК України, а саме того, чи подавала особа відповідний розрахунок до цього суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі №569/20104/21 (провадження №61-8219св22).

Як вбачається з матеріалів справи, представництво ОСОБА_2 в суді першої та апеляційної інстанції здійснювала адвокат Єфименко Н.В. на підставі Договору про надання правничої допомоги № 04-03-24/ц від 21.03.2024 року.

До ухвалення рішення судом першої інстанції, представником ОСОБА_2 адвокатом Єфименко Н.В. була подана заява про стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи в сумі 11033 грн на підтвердження яких було надано копію квитанції до прибуткового касового ордеру 49 від 22.11.2024 року.

Постановою Одеського апеляційного суду 31.07.2025 року було задоволено апеляційну скаргу сторони відповідачів.

В свою чергу в апеляційній скарзі було посилання на стягнення витрат пов`язаних із розглядом справи, і вже 03.08.2025 року стороною відповідачів було направлено заяву про ухвалення додаткового рішення та надано підтверджуючи докази понесення цих витрат, а саме було надано копію Договору про надання правничої допомоги № 04-03-24/ц від 21 березня 2024 року; копію Додатка № 2 від 22.11.2024 року з якого вбачається розрахунок суми гонорару за надану правову (правничу допомогу) та опис робіт наданих послуг, з яких консультація 20 хв. становить 505 грн, складання та роздрукування відповідно до кількості сторін відзиву на позовну заяву 2 год. - 3028 грн, підготовка до участі в судовому засіданні 1500 грн одне судове засідання незалежно від його тривалості; копія Квитанції до прибуткового касового ордера № 46 від 22.03.2024 року; копія Квитанції до прибуткового касового ордера № 49 від 22.11.2024 року; копія поштової Квитанції; копія Квитанції про сплату судового збору; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; ордер адвоката серії ВН № 1216083; квитанція поштового відправлення ОСОБА_1 .

Також, з Додатка № 2 від 22.11.2024 року вбачається, що сторони погодили, що за складання в Одеському апеляційному суді незалежно від кількості судових засідань Раду Н.Ю. повинна сплатити адвокату Єфименко Н.В. кошти в сумі 5000 грн.

Враховуючи вище наведене, заява про ухвалення додаткового рішення з доказами на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу подана Раду Н.Ю. в строк встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення нею витрат як в суді першої так і апеляційної інстанцій.

Отже, витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які належить застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Проте, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих заявнику послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, заперечення іншої сторони, щодо заявленої суми, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що заявлена ОСОБА_2 сума в розмірі 17533 грн є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Зокрема, оцінюючи характер правової допомоги у цій справі в суді першої інстанції, щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, з урахуванням вимог статей 137, 141 ЦПК України, а саме критерію реальності надання адвокатських послуг складання і подання відзиву на позовну заяву, участь в 6 судових засіданнях деякі з яких тривали не більше 10 хвилин, подання письмових декількох заяв, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, з урахуванням заперечень представника позивача щодо стягнення цих витрат, колегія суддів дійшла висновку, що стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 7500 грн.

Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн, то суд апеляційної інстанції виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи, вважає, що заявлений розмір є співмірним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також, відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно квитанції долученої до матеріалів справи, скаржником за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 1816,80 грн.

Також скаржником були понесені витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: поштове відправлення процесуальних документів по справі на суму 60 грн та 35 грн сплата банківських послуг при сплаті судового збору.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, зокрема, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про закриття провадження, Позивачеві необхідно компенсувати понесені Відповідачкою витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816,80 грн.

Комісія банку за сплату судового збору безпосередньо пов`язані з розглядом справи, оскільки без неї апеляційну скаргу не було б прийнято судом до розгляду, а тому заявлена сума комісії банку при сплаті судового збору в розмірі 35 грн також підлягає відшкодовуванню, як і витрати по відправленню поштової кореспонденції в розмірі 60 грн. Зазначені витрати підтверджені квитанціями які були долучені до заяви про ухвалення додаткового рішення та були понесені Відповідачем для захисту свого права в суді.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, колегія суддів, з урахуванням критеріїв співмірності необхідних і достатніх витрат, дійшла висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу та витрат з розглядом справи, що складаються з потових витрат з відправлення процесуальних документів по справі та банківських послуг при сплаті судового збору - в загальній сумі 14 411,80 гривень.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1816,80 грн витрат по сплаті судового збору та 95 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту додаткової постанови.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко