Справа № 953/6327/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Лушпай В.О.

учасники справи у судове засідання не з`явились

розглянув у м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" (далі Товариство) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованість за кредитним договором № 5261 від 07.06.2021 у розмірі 90 696,17 грн. Також просить стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. крім того, вказав, що не заперечує проти розгляду справи без участі його представника та ухвалення заочного рішення.

Позовна заява мотивована тим, що позивач отримав права вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу за кредитним договором № 5261 від 07.06.2021, зобов`язання за якими відповідачка належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї є заборгованість перед новим кредитором.

Виклад позиції відповідача

Відповідачка правом на подачу відзиву не скористалась.

Процесуальні дії у справі

Суд ухвалою від 30.06.2025 відкрив спрощене позовне провадження та призначив справу до розгляду.

Розгляд справи неодноразово відклався з метою належного повідомлення відповідачки, зокрема, до 07.10.2025.

07.10.2025 учасники справи у судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Позивач отримав судову кореспонденцію у електронному кабінеті, що підтверджується відповідними довідками суду. Відповідачка повідомлялась засобами поштового зв`язку, зокрема, повістка суду була вручена відповідачці 05.08.2025, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення та є належним повідомленням учасника справи відповідно до статті 128 ЦПК України. Також суд вчиняв додаткові заходи повідомлення відповідачки шляхом надсилання смс повідомлення на відомий суду номер телефону. Відповідачка не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, ураховуючи належне повідомлення учасників справи про судовий розгляд справи, позицію позивача про можливість розгляду справи у відсутність його представника, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України.

Судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу через неявку в судове засідання всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).

Фактичні обставини, встановлені судом

07.06.2021 Акціонерне товариство "Банк кредит Дніпро" (далі Банк) та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 5261 (далі договір), який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (далі УДБО), розміщений на офіційному веб-сайті Банку: https://creditdnepr.com.ua/ та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, що разом становлять єдиний кредитний договір.

Відповідно до п. 1.1. договору Банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти (далі кредит у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором

Згідно з п. 1.2. договору за цим договором Банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 74 360,00 грн; строк кредитування 36 місяців; кінцева дата повернення Кредиту: 07 червня 2024; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 07.06.2021 по 06.04.2022 3 % від суми кредиту, з 07.04.2022 по 06.01.2023 2,5 % від суми кредиту, з 07.01.2023 по 06.10.2023 - 1,5 % від суми кредиту, з 07.10.2023 по 07.06.2024 0,925 % від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 0,001 % річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56,0 % річних. Умови, визначені в цьому пункті договору, с істотними умовами кредитного договору.

Згідно з випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 , № НОМЕР_1 за період з 07.06.2021 до 07.03.2024 відображено рух коштів, зокрема, станом на 07.06.2025 залишок складає 74 360,00 грн.

28.03.2024 Банк (клієнт) та Товариство (фактор) уклали договір факторингу № 28.03/24, згідно з яким на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до гл. 73 Цивільного кодексу України, фактор передає грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно з додатку 1.

Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 28.03.2024 до договору факторингу № 28/03/24 (додаток № 2) Банк, з однієї сторони, та Товариство, з іншої сторони, уклали цей акт про те, що згідно з п. 8.2. договору факторингу № 28/03/24 клієнт передав а фактор прийняв реєстр боржників від 28.03.2024, кількість боржників 4140.

Згідно з витягом з реєстру боржників (додаток № 1) передано право вимоги до ОСОБА_1 за договором 5261, загальна заборгованість 90 696,17 грн, заборгованість по тілу 61 006,8 грн, заборгованість по відсотках 1,14 грн, заборгованість по комісії 29 688,23 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 5261 від 07.06.2021 станом на 27.03.2024 загальна заборгованість ОСОБА_1 складає 90 696,13, з яких: 61 006,80 грн залишок простроченого кредиту, 1,10 грн залишок прострочених відсотків, 29 688,23 грн залишок прострочених комісій.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту та відступлення права вимоги за таким правочином. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач уклав кредитний договір з Банком № 5261 від 07.06.2021. договір підписаний сторонами та скріплений печаткою Банку. Тобто сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд встановив, що первісний кредитор за кредитним договором надав відповідачці кредит шляхом надання кредитних коштів на визначених договором умовах (п. 1.2. договору), який використовувався відповідачем, що підтверджується випискою по особовому рахунку, тобто виконав свої зобов`язання з надання коштів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Суд встановив, що позивач отримав права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 5261 відповідно до договору факторингу, а тому з дати відступлення прав вимоги, а саме з 28.03.2024 Товариство стало кредитором за вказаним кредитним договором на підставі статті 512 ЦК України.

Отже, первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання боржнику коштів у користування (право вимоги за якими згодом перейшло до позивача), однак в порушення ст. 509, 525, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору відповідачка зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого у останньої перед позивачем утворилась заборгованість.

При цьому суд виходить з того, що обов`язок доведення обставин погашення заборгованості, згідно з усталеною практикою Верховного Суду (постанова від 08.06.2022 № 913/618/21), покладається на боржника. А тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредит у розмірі 61 006,80 грн та процентами за користування ним 1,14 грн.

Щодо комісії за обслуговування кредиту

Закон України "Про споживче кредитування" передбачає можливість встановлення сторонами кредитного договору обов`язку позичальника сплачувати певні комісії. Водночас такі положення мають відповідати положенням законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 вказала, що Закон України "Про споживче кредитування" розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування", щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, а також постанові Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 611/679/21 зроблено висновок, що у разі коли кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Верховний Суд у постанові від 17.04.2025 у справі № 910/1274/24 (переглядаючи справу, де кредитором є також Товариство і за аналогічних умов договору, зокрема, п. 2.5._ вказав, що під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).

Товариство у цій справі не надало жодного доказу щодо додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надавались боржнику та за які кредитором встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Згідно з положеннями п. 2.3. договору супутніми послугами є послуги з розрахунково-касового обслуговування, у тому числі ті, що надаються під час погашення заборгованості. Водночас конкретизації (деталізації) у чому полягають такі послуги договір не містить, а тому суд дійшов висновку, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (п. 2.3. договору) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування", що повністю узгоджується з усталеною практикою суду касаційної інстанції, зокрема, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, а також постанові Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 611/679/21, які враховуються судом відповідно до частини четвертої статті 236 ЦПК України.

При цьому суд також враховує загальні засади цивільного законодавства, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), оскільки заявлена до стягнення сума комісії (29 688,23 грн) за своїм розміром складає майже половину суми самого кредиту (61 006,80 грн). Без наведення жодного обґрунтування щодо вартості такої послуги, вона не може вважатись такою, що відповідає таким засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність.

За таких обставин, суд вважає, що заявлена позивачем вимога щодо сплати комісії є необґрунтованою, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії в розмірі 29 688,23 грн відмовляє, що відповідає висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21.

Висновки за результатами розгляду заяви

Отже, позовні вимоги Товариства до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі 61 007,94 грн, з яких: за тілом кредит 61 006,80 грн та процентами за користування ним 1,14 грн, у решті вимог слід відмовити.

Судові витрати

Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 2 422,40 грн і 5 000 грн, відповідно.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачена сума судового збору пропорційно задоволеним вимогам (частина перша статті 141 ЦПК України).

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правову допомогу

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях):

- договір про надання правової допомоги № 43453613 від 02.01.2025;

- акт про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом № 5261 від 03.06.2025, відповідно до якого надано такі послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин 1 500 грн; складання позовної заяви щодо стягнення заборгованості 3 000 грн, формування додатків до позовної заяви 500 грн. Загальна сума 5 000 грн;

- копію ордеру на надання правової допомоги від 03.06.2025, яким Товариство уповноважило Кеню Д.В. на представництво інтересів у Київському районному суді м. Харкова.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов втілення, зокрема, у положеннях частин пятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Такий висновок викладено в пунктах 44, 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

З огляду на те, що відповідачка клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не заявляла, а їх понесення позивачем підтверджується доказами у справі, суд виснував, що заявлена сума є обґрунтованою, а тому до стягнення підлягає сума витрат пропорційна розміру задоволених позовних вимог відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 2, 4, 13, 19, 76 81, 141, 223, 263 265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" заборгованість за кредитним договором № 5261 від 07.06.2021 у розмірі 61 007,94 грн,з яких: за тілом кредит 61 006,80 грн та процентами за користування ним 1,14 грн, судовий збір у розмірі 1 629,45 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 3 363,31 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" (; 04112, м. Київ, р-н Шевченківський, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8).

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

Повне судове рішення складено та підписано 07.10.2025.

Суддя Роман ВІТЮК