Провадження № 4-с/314/9/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі

головуючого судді Швець О.В.,

за участю секретаря судового засідань Павлівської І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільнянськ цивільну справу за скаргою представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , на повідомлення Заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни від 02.07.2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_2 , який діє в інтересах стягувача ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою на дії заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І., відповідно до якої просить суд визнати протиправними дії заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни, а саме, оформлене повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язати уповноважену посадову особу Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання, відкрити виконавче провадження та примусово виконати відповідно до вимог чинного законодавства виконавчий лист №314/3236/24 про стягнення з АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Мотивуючи свої вимоги заявник зазначив, що 18 червня 2025 року Вільнянським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист № 314/3236/24 про стягнення з АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

25 червня 2025 року ним як представником стягувача, який перебуває за межами підконтрольної Уряду України території, до Печерського ВДВС подано заяву про примусове виконання судового рішення. До заяви ним було додано належним чином оформлені або засвідчені наступні документи: оригінал виконавчого листа у справі № 314/3236/24 від 18.06.2025 року; копії його паспорту та ідентифікаційного номеру, засвідчених ним як адвокатом та представником стягувача; оригінал договору про надання правової допомоги з визначеними правами представляти інтереси стягувача в органах державної виконавчої служби з усіма правами, якими законодавство наділяє стягувача, в тому числі з правом отримувати в інтересах стягувача присуджені грошові кошти; оригінал ордеру на надання правової допомоги стягувачу без обмежень прав адвоката як представника стягувача; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю засвідчені ним як адвокатом; копії паспорту та ідентифікаційного номера стягувача засвідчена ним як адвокатом; копія електронної довідки про відкриття ним банківського рахунку для зарахування стягнутих з боржника коштів.

9 липня 2025 року ним отримане повідомлення від 02 липня 2025 року заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваль Любові Іванівни про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Повідомлення обґрунтоване виключно неподанням ним з заявою про примусове виконання судового рішення відповідно до вимог ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» відомостей щодо реквізитів рахунку стягувача для отримання стягнутих з боржника грошових сум. Заявник вважає зазначене вище рішення, оформлене письмовим повідомленням, незаконним, з огляду на наступне: з заявою про примусове виконання судового рішення ним як представником стягувана подано оригінал договору про надання правової допомоги з правом отримання стягнутих грошових коштів на користь ОСОБА_1 . Крім того, ним до заяви додано відомості про відкриття ним як представником стягувана банківського рахунку для отримання стягнутих грошових коштів. Пунктом 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень не передбачено надання виконавцю реквізитів рахунку виключно стягувана для отримання грошових коштів, стягнутих на користь стягувана при примусовому виконанні судового рішення. Виконавцю надані такі реквізити представника стягувана та на підтвердження права отримання грошових коштів - договір, що повністю відповідає вимогам законодавства. Разом з тим, хоча статтею 47 ЗУ «Про виконавче провадження» не допускається виплата стягувану стягнутих коштів готівкою або виплата стягнутих коштів іншим особам, які не є стягувачами, статтею 16 цього ж Закону визначено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто. З огляду на викладене він як представник стягувача відповідно до наданого виконавцю договору зі стягувачем має право отримувати стягнуті на користь стягувача грошові кошти, оскільки стягувач реалізує свої права у виконавчому провадженні через нього як представника, в тому числі і право отримання стягнутих з боржника грошових коштів.

10.09.2025 справа за підсудністю з Печерського районного суду міста Києва надійшла до Вільнянського районного суду Запорізької області.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.09.2025 скаргу прийняти до судового розгляду.

Від Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) подано пояснення на скаргу, у якій просили відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на наступне.

На виконання до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ) надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича від 25.06.2025 № 89 про примусове виконання виконавчий лист у справі № 314/3236/24 від 18.06.2025 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 40 000,00 грн., в якій, всупереч Закону України «Про виконавче провадження», останній просив стягнуті з боржника кошти перерахувати на свої реквізити - адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича.

02.07.2025 заступником начальника Відділу, керуючись п.6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, та заява представника ОСОБА_1 адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича від 25.06.2025 № 90 про примусове виконання виконавчий лист у справі № 314/3236/24 від 18.06.2025 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 3000,00 грн., в якій, всупереч Закону України «Про виконавче провадження», останній просив стягнуті з боржника кошти перерахувати на свої реквізити - адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича.

02.07.2025 заступником начальника Відділу, керуючись п.6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі також - Закон №1404-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Відповідно до припису п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Мінюсту від 02.04.2012 № 512/5 в редакції чинній станом на час подання заяви, заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

Підсумком наведеному є обов`язковість вказівки стягувачем рахунків в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів.

Наведене, в свою чергу кореспондує обов`язку державного виконавця перевірити реквізити стягувача і боржника.

У ч. 1, 2, 5 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. Не допускається допуск виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 54 цього Закону).

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ч. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізовувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Зміст вказаних норм Закону передбачає, що стягнуті кошти підлягають виплаті виключно стягувачу за виконавчим документом, як стороні виконавчого провадження, а не будь якій іншій особі, зокрема і представнику за довіреністю.

Зі змісту поданої представником заяв про відкриття виконавчих проваджень вбачається, що представник Ковальов Дмитро Валерійович просив перерахувати кошти не на рахунок стягувача, інтереси якого він представляє, а на свій рахунок, що заборонено законом, тобто, заява про відкриття виконавчого провадження представника подана із зміною способу виконання рішення (на його користь), який не передбачений законом. Вчинення дій щодо відкриття виконавчого провадження з подальшим перерахуванням грошових коштів особі яка не є стороною виконавчого провадження порушувала б права стягувача.

Оскільки ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» прямо передбачено заборону виплати стягнутих грошових коштів іншим особам, які не є стягувачами у виконавчому провадженні, заява про відкриття виконавчого провадження із зазначенням такого способу виконання є недійсною в силу Закону (нікчемною).

В силу приписів вказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується "правомірна поведінка" виконавця. Дії заступника начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби міста Києва вчинені відповідно до закону, в межах його повноважень. Та направлені насамперед на захист прав стягувача.

Представник скаржника ОСОБА_1 , адвокат Ковальов Д.В. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги без його участі, на задоволені скарги наполягає.

Представник Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд скарги за його відсутності, проти задоволення скарги заперечував з підстав, зазначених у поясненнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника та державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 13 ЦПК України регламентує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Право на звернення із скаргою до суду передбачено ст. 447 ЦПК України. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців закріплено пункту 9 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що на виконання до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ) надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича від 25.06.2025 № 89 про примусове виконання виконавчий лист у справі № 314/3236/24 від 18.06.2025 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 40 000,00 грн., в якій, всупереч Закону України «Про виконавче провадження», останній просив стягнуті з боржника кошти перерахувати на свої реквізити - адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича.

02.07.2025 заступником начальника Відділу, керуючись п.6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Та заява представника ОСОБА_1 адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича від 25.06.2025 № 90 про примусове виконання виконавчий лист у справі № 314/3236/24 від 18.06.2025 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 3000,00 грн., в якій, всупереч Закону України «Про виконавче провадження», останній просив стягнуті з боржника кошти перерахувати на свої реквізити - адвоката Ковальова Дмитра Валерійовича.

02.07.2025 заступником начальника Відділу, керуючись п.6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Згідно зі ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч.1,2 ст.14 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 512 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1,2 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

В силу ч. 1, 3, 4 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з ч. 1, 3 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Інші учасники виконавчого провадження мають право надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч.1,3,5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові кошти, стягнуті з боржника (утому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягувачу стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки. Не допускається виплата стягувачу стягнутих коштів готівкою або виплата стягнутих коштів іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових коштів заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Відповідно до припису п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Мінюсту від 02.04.2012 № 512/5 в редакції чинній станом на час подання заяви, заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості: назва і дата видачі виконавчого документа; прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача; дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача; номер телефону стягувача; спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів); реквізити рахунку, відкритого у банку або іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

Підсумком наведеному є обов`язковість вказівки стягувачем рахунків в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів.

Наведене, в свою чергу кореспондує обов`язку державного виконавця перевірити реквізити стягувача і боржника.

У ч. 1, 2, 5 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що грошові суми, стягнуті з боржника, зараховуються державним виконавцем на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби. За письмовою заявою стягувача - фізичної особи чи його представника (за наявності відповідних повноважень) стягнуті грошові суми можуть бути перераховані державним виконавцем на зазначений ним рахунок у банку або в іншій фінансовій установі чи надіслані на адресу стягувача поштовим переказом, що здійснюється за його рахунок, крім переказу аліментних сум. Не допускається допуск виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 54 цього Закону).

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Відповідно до ч. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізовувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону. Зміст вказаних норм Закону передбачає, що стягнуті кошти підлягають виплаті виключно стягувачу за виконавчим документом, як стороні виконавчого провадження, а не будь якій іншій особі, зокрема і представнику за довіреністю. Зі змісту поданої представником заяв про відкриття виконавчих проваджень вбачається, що представник ОСОБА_2 просив перерахувати кошти не на рахунок стягувача, інтереси якого він представляє, а на свій рахунок, що заборонено законом, тобто, заява про відкриття виконавчого провадження представника подана із зміною способу виконання рішення (на його користь), який не передбачений законом. Вчинення дій щодо відкриття виконавчого провадження з подальшим перерахуванням грошових коштів особі яка не є стороною виконавчого провадження порушувала б права стягувача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державний виконавець у ході відмови у перерахуванні грошових коштів на рахунок представника стягувача за довіреністю діяв в межах своїх повноважень, оскільки ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» прямо передбачено заборону виплати стягнутих грошових коштів іншим особам, які не є стягувачами у виконавчому провадженні, в той час як зазначення у довіреності таких повноважень представника є недійсними в силу Закону (нікчемними).

Заявник у своїй скарзі не навів жодних обґрунтувань щодо того, які саме права заявника були порушені державним виконавцем та не надав до суду жодних доказів таких порушень.

З огляду на те, що під час розгляду скарги встановлено, що державний виконавець здійснював процесуальні дії в межах своїх повноважень, судом не встановлено порушення прав стягувача, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 259, 264, 265, 268, 447, 448, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

у х в а л и в:

У задоволенні скарги представника стягувача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , на повідомлення заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любові Іванівни від 02.07.2025 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає чинності після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у випадку її оскарження після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Суддя О. В. Швець

02.10.2025