ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/483/25 Номер провадження 22-ц/814/2482/25Головуючий у 1-й інстанції Вірченко О. М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Полтава цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лесь Ірини Олександрівни на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» звернулось до суду першої інстанції із вказаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 20 квітня 2024 року № в розмірі 52 689 грн 18 коп. та судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Позовна заява обгрунтована тим, 20 квітня 2024 року між сторонами у вигляді електронного документа було укладено договір про надання грошових коштів у позику № , відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 12 000 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов такого договору виникла заборгованість у розмірі 52 689,18 грн, яка складається з: 7 180 грн - заборгованість за тілом кредиту; 43 087,18 грн - заборгованість за процентами.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором від 20 квітня 2024 року № в розмірі 50 267 гривень 18 копійок та судові витрати в розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 - адвокат Лесь Ірина Олександрівна, просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково, а саме - стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 20 квітня 2024 року № кредиту в сумі 10 777 грн 18 коп., з яких тіло кредиту - 7 180 грн 00 коп., 3123 грн 30 коп. - за процентною ставкою 1,5% нарахованими протягом 29 днів, тобто до 20.05.2024, та 473 грн 88 коп. за процентною ставкою 2,2% до 23.05.2024.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що суд першої інстанції належним чином не оцінив та не перевірив зміст направлених позивачем повідомлень відповідачу та безпідставно не встановив факт пред`явлення кредитодавцем письмової вимоги до позичальника у формах sms повідомлень, що було прямо передбачено кредитним договором.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлені строки не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно вимог ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» виконало свої обов`язки за договором надання грошових коштів у позику від 20 квітня 2024 року, в той час як відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Відхиляючи твердження відповідача про припинення права нарахування процентів позивачем з 23 травня 2024 року - моменту пред`явлення до відвідача вимоги про повернення кредиту на підставі п. 6.4 договору, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд виходив з того, що матеріали справи не містять доказів направлення позивачем повідомлення відповідачу про повернення боргу за кредитом у зв`язку з порушенням умов договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6.4. договору, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в договорі (або окремо надану позичальником товариству) та/або шляхом направлення повідомлення на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому договорі (або окремо повідомлені Позичальником), в тому числі з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів протягом 30 календарних днів, з дня отримання від товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов цього договору, така вимога товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається, що позичальник усунув порушення умов договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від товариства вищезазначеної вимоги, у позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення позичальнику вимоги та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги. В іншому разі, вимога залишається дійсною, а позичальник зобов`язаний не пізніше 30-го дня, з дня одержання вимоги, повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені договором.

У відповідності з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що направлені смс-повідомлення не містять самої вимоги, а лише роз`яснення наслідків, передбачених договором, з посиланням на положення статей Цивільного кодексу України (а.с. 68-70).

За таких обставин доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно не встановив факт пред`явлення кредитодавцем письмової вимоги до позичальника у формах sms повідомлень не заслуговують на увагу та спростовуються обгрунтованими висновками суду першої інстанції.

Із огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права, рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ураховуючи те, що за доводами апеляційної скарги рішення місцевого суду оскаржується лише у частині щодо незастосування судом вимог п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», в іншій частині колегією суддів не переглядається у порядку ст.367 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лесь Ірини Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2025 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді Г.Л. Карпушин

В.П. Пікуль