Справа № 740/3986/25
Провадження № 2/740/1867/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участі секретаря судового засідання Кот В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» (далі ТОВ «Юніт капітал», товариство), поданим представником адвокатом Тараненком Артемом Ігоровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

У липні 2025 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 848282129 від 04.12.2023 у розмірі 46 775,18 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 7000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 848282129 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі ТОВ «Таліон плюс») укладено договір факторингу № 28/1118-01 строком до 28 листопада 2019 року. У подальшому між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткові угоди № 19, 26, 27, 31, 32, якими строк дії договору факторингу № 28/1118-01 неодноразово продовжувався, востаннє до 31 грудня 2024 року. Виконання умов указаного договору здійснювалося протягом усього часу його дії. За договором ТОВ «Манівео» зобов`язувалося відступити ТОВ «Таліон плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, які не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає можливість їх укладення множинну кількість разів. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 270 від 06.02.2024 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод) ТОВ «Таліон плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 21 698,48 грн.

31.07.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 31/0724-01 строком до 31 грудня 2024 року. Предметом указаного договору факторингу є відступлення прав вимог, зазначених у відповідних реєстрах. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024 до договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 46 775,18 грн.

04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 848282129 від 04.12.2023 на загальну суму 46 775,18 грн. При цьому позивачем не було здійснено нарахувань за кредитним договором.

Відповідачка належним чином не виконувала умови договору, у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість у розмірі 46 775,18 грн, з яких: 9900,00 грн - за кредитом; 36 875,18 грн - за несплаченими процентами за користування кредитом, яку позивач просив стягнути на свою користь.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 серпня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 29 вересня 2025 року 12-30 год.

25.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачки адвокат Гордієць В. С. просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачка не визнає позовні вимоги, оскільки ТОВ «Юніт Капітал» не довело переходу до нього права вимоги до відповідачки, оскільки на момент укладення договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 у відповідачки не існувало жодних зобов`язань за кредитним договором № 848282129 від 04.12.2023. Крім того, позивачем не надано доказів здійснення оплати за договором факторингу.

У відповіді на відзив, який надійшов до суду 27.08.2025, представник позивача - Хлопкова М. С. просила задовольнити позов у повному обсязі, заперечила проти доводів представника відповідачки, викладених у відзиві. Зокрема, зазначила, що право вимоги за кредитним договором № 848282129 від 04.12.2023 належним чином перейшло до ТОВ «Юніт Капітал» на підставі договорів факторингу, укладених між попередніми кредиторами, та відповідних реєстрів прав вимоги. Перехід права вимоги до відповідачки відбувся у встановленому порядку, що підтверджується реєстрами, актами приймання-передачі та платіжними документами, а доводи представника відповідачки про відсутність права вимоги - є безпідставними.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

У позовній заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності та у разі неявки відповідачки в судове засідання ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідачки - адвокат Гордієць В. С. подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її та відповідачки участі, врахувати доводи викладені у відзиві на позовну заяву та відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 строком до 28 листопада 2019 року. Згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. Згідно з п. 1.3 указаного договору право вимоги усі права клієнта за кредитним договором, у тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитним договором, строк платежу за якими настав, а також прав вимог, які виникнуть у майбутньому (а. с. 92-95).

Строк дії договору факторингу № 28/1118-01 неодноразово продовжувався сторонами, востаннє до 31 грудня 2024 року шляхом підписання додаткових угод № 19, 26, 27, 31, 32 (зворот а. с. 97-104).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 270 від 06.02.2024 ТОВ «Таліон плюс» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 21 698,48 грн, з яких: 9900,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 11 798,48 грн заборгованість за процентами (зворот а. с. 90-91).

31.07.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (зворот а. с. 84-87).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 31.07.2024, на виконання договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024, до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 848282129 від 04.12.2023, у розмірі 46 775,18 грн, із яких: 9900,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 36 875,18 грн заборгованість за процентами (зворот а. с. 83,84).

04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю строком до 30 жовтня 2026 року (зворот а. с. 77-80).

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 до ТОВ «Юніт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 848282129 від 04.12.2023 на суму 46 775,18 грн, з яких: 9900,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 36 875,18 грн заборгованість за процентами (а. с. 76).

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано договір кредитної лінії № 848282129 від 04 грудня 2023 року, який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5653 (зворот а. с. 50-52).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та у зв`язку з цим відсутність підстав для задоволення позову.

За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 № 231», передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 04 грудня 2023 року, натомість договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео» відступило право вимоги ТОВ «Таліон плюс», був укладений 28.11.2018. Тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та ОСОБА_1 , і в первісного кредитора не виникло права вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018.

Оскільки ТОВ «Таліон плюс» право вимоги стосовно відповідачки як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05.08.2020 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», яке, у свою чергу, не могло передати таке право в подальшому на підставі договору факторингу від 04.06.2025 ТОВ «Юніт капітал», яке за вищенаведених обставин не має права вимагати від відповідачки сплати заборгованості за кредитним договором № 848282129 від 04 грудня 2023 року, укладеним між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 .

Доводи сторони позивача про те, що договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, на підставі якого ТОВ «Манівео» передало ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 848282129, було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть у майбутньому (майбутня вимога), суд вважає необґрунтованими, оскільки додатковими угодами лише продовжувався строк дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року, при цьому, обсяг прав та обов`язків сторін за цим договором додатковими угодами не змінювався. Ці додаткові угоди не є новими договорами факторингу, і не свідчать жодним чином про перехід до ТОВ «Таліон плюс» від первісного кредитора ТОВ «Манівео» права вимоги до відповідачки за кредитним договором від 04 грудня 2023 року.

Таким чином, позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги стосовно ОСОБА_1 за кредитним договором № 848282129 від 04 грудня 2023 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон плюс», відповідно від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та відповідно від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «Юніт капітал».

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 263 - 265, 274 - 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко