Справа № 175/1425/24
Провадження № 2/175/214/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"02" жовтня 2025 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Яшиної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Слобожанське в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Краматорський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області СМУ МЮ про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Краматорський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області СМУ МЮ про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 28.12.2017 року позивач уклав шлюб з відповідачкою, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . Зазначає, що сімейні стосунки між сторонами припинились у грудні 2018 року. На початку грудня 2023 року позивач дізнався від знайомих, що відповідчку бачили з незнайомим чоловіком з серпня по жовтень 2017 року. З викладено у позивача виникли сумніви щодо батьківства відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник відповідача адвокат Яковенко К.О. подала до суду відзив, в якому заперечувала проти позовних вимог, зазначила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спільним сином сторін, але після народження сина, батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, після чого шлюб був розірваний.

Позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подавав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв не надавала.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв не надав.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 17.05.2024 року за клопотанням позивача призначено по справі судову біологічну молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

2. Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

В розпорядження експертів Комунального закладу Дніпропетровське обласне бюро судово молекулярно-генетичної експертизи, що знаходиться за адресою: 49005, м. Дніпро, Соборна площа, буд. 14, направлено копію ухвали суду від 17 травня 2024 року, матеріали цивільної справи №175/1425/24.

13.08.2024 року копія ухвали суду від 17 травня 2024 року та матеріали цивільної справи №175/1425/24 повернуто експертною установою без виконання у зв`язку з неявкою громадянки ОСОБА_2 разом з дитиною 22.07.2024 року на експертизу.

Ухвалою суду від 16.12.2024 року за клопотанням позивача призначено по справі судову біологічну молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

2. Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 біологічним батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

В розпорядження експертів Комунального закладу Дніпропетровське обласне бюро судово молекулярно-генетичної експертизи, що знаходиться за адресою: 49005, м. Дніпро, Соборна площа, буд. 14, направлено копію ухвали суду від 16 грудня 2024 року, матеріали цивільної справи №175/1425/24.

05.05.2025 року копія ухвали суду від 16 грудня 2024 року та матеріали цивільної справи №175/1425/24 повернуто експертною установою без виконання у зв`язку з неявкою обох сторін 24.03.2025 року та 21.04.2025 року на експертизу.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Визначення походження дитини врегульовано главою 12 СК України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Частинами 1-3,5 ст.136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Вказана норма захищає передусім права та законні інтереси дитини. Вважається, що при прийнятті рішення про «оформлення» свого батьківства чоловік враховував усі можливі правові наслідки для себе, навіть з урахуванням того, що фактично батьком дитини є інша особа. Саме тому довільна зміна ним у майбутньому початкового рішення про встановлення батьківства після його державної реєстрації не допускається.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

У пунктах 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (стаття 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (стаття 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом(ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктом 4 ст. 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до положень частини п`ятої ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Частинами 2, 3 статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність та допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі.

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні (ст. 109 СК України).

Позивач ОСОБА_1 не долучив жодного доказу, який би підтверджував відсутність кровного споріднення між ним та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 136 Сімейного кодексу України, не доведено відсутність кровного споріднення між ним та малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За таких обставин підстави для виключення з актового запису відомостей про нього, як батька дитини відсутні.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні дляїї благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII).

Таким чином, при вирішенні спорів щодо оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін у справі.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно позивача діям відносно нього, предмета спору, а позивач цього не довів, твердження позивача про наявність будь-яких інших зобов`язань або неправомірності стосовно нього є припущенням.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Краматорський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області СМУ МЮ про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок залишаються за позивачем.

Керуючисьст.ст.8,10-13,17,18,141,263 - 265,273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Краматорський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області СМУ МЮ про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання, складання повного судового рішення).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. М. Білоусова