ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
25.09.2025 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
Головуючої судді Стрілецької О.В.
за участі секретаря судового засідання Простибоженко Ю.М.
розглянувши y відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, яке є у спільній частковій власності,
І. Короткий зміст позовних вимог
22.07.2024 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить здійснити поділ/виділ житлового будинку АДРЕСА_1 ідеальних частки в якому належить ОСОБА_3 та 48/100 - ОСОБА_2 , з урахуванням запропонованих судовим експертом варіантів поділу.
Обгрунтовуючи позовні вимоги вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу від 27.10.2001 їй на праві власності належить 52/100 частин житлового будинку за вказаною адресою, фактично вона користується частиною житлового будинку площею 56,7 кв.м. в складі приміщень: 1-1 тамбур, 1-2 коридор, 1-3 житлова кімната, 1-4 кухня, 1-5 санвузол, 1-6 житлова кімната, 1-7 житлова кімната, а також сарай, позначений літерою «Д», та гараж, позначений літерою «Ж».
Позивач зазначає, що право власності на інші 48/100 ідеальних частин цього житлового будинку зареєстроване за ОСОБА_2 .
ОСОБА_3 звертає увагу, що між співвласниками вказаного житлового будинку існує узгоджений порядок користування земельною ділянкою, який оптимально враховує інтереси співвласників.
Разом з тим вказує, що між сторонами виник спір з приводу поділу майна, яка знаходиться в спільній частковій власності.
Посилаючись на ст. 183, 356, 364 ЦК України просить здійснити поділ нерухомого майна, яке перебуває у спільній частковій власності сторін, виділивши їй частину майна, яка відповідає її частці.
ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
Відповідно до ухвали суду від 25.07.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Згідно з ухвалою суду від 01.10.2024, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Державного архіву Житомирської області документи, які подавались ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , для вступу у спадщину та отримання свідоцтва про право на спадщину, № 1-453, 05.07.2012, виданого Другою Житомирською державною нотаріальною конторою (а.с. 38-39).
11.10.2024 з Державного архіву Житомирської області на виконання вимог ухвали суду від 01.10.2024 надійшла відповідь (а.с. 43).
Відповідно до ухвали суду від 16.10.2024 витребувано з Житомирського обласного державного нотаріального архіву документи, які подавались ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 , для вступу у спадщину та отримання свідоцтва про право на спадщину, № 1-453, 05.07.2012, виданого Другою Житомирською державною нотаріальною конторою.
31.10.2024 з Житомирського обласного державного нотаріального архіву на виконання вимог ухвали суду від 16.10.2024 надійшла копія спадкової справи 325/2012, заведена до майна померлого ОСОБА_4 (а.с. 49-73).
Згідно з ухвалою суду від 26.11.2024 у справі призначена будівельно-технічна експертиза, проведення експертизи доручено судовим експертам ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз»; провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
09.04.2025 з експертної установи повернуті до суду матеріали цивільної справи та наданий висновок експерта №Т864/04-2025 від 02.04.2025 (а.с. 89-120).
Відповідно до ухвали суду від 14.04.2025 поновлено провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 18.06.2025.
Згідно з ухвалою суду від 18.06.2025, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи призначений по суті.
В судове засідання з розгляду справи по суті 15.09.2025 позивач та її представник адвокат Могильницька І.М. не з`явились, адвокат Могильницька І.М. подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала в повному обсязі, просила позов задоволити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 127, 132).
Відповідач в судові засідання 01.10.2024, 26.11.2024, 18.06.2025 та 15.09.2025 не з`являлась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Судові повістки неодноразово направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем її проживання (а.с. 75), але повернулись на адресу суду не врученими (а.с. 33-34, 47-48, 83-84, 125-126, 130-131).
На підставі положень ст.ст. 211, 223, 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового провадження і ухвалити заочне рішення за наявними в справі доказами.
Відповідно до приписів статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, на підставі положень ст. 244, ч. 6 ст. 259 ЦПК України в судовому засіданні суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту судового рішення відкладено на десять днів.
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 27.10.2001 ОСОБА_3 придбала 52/100 частини житлового будинку АДРЕСА_2 (а.с. 7), право власності на який зареєстроване в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації (а.с. 8).
Зі змісту угоди про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, що співвласники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домовились про користування земельною ділянкою фактичною площею 0,0651 га пропорційно до розміру часток у спільній власності на будинок, а саме ОСОБА_3 належить 52/100 частки житлового будинку, що відповідає площі земельної ділянки 0,0338 га, фактичний розмір земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3 становить 0,0330 га (а.с. 9).
ОСОБА_2 є власником 48/100 ідеальних часток в житловому будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 71)
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.07.2012 спадкоємицею майна ОСОБА_4 є його дочка - ОСОБА_2 , спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: 48/100 частин житлового будинку загальною площею 69,5 кв.м, у тому числі житловою площею 53,5 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , до якого належать: сарай (літ. «В»), уборна (літ. «У»), огорожа № 1, огорожа № 2 (а.с. 71).
Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, виконаного станом на 29.07.1983, на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 розташовані будівлі та споруди: житловий будинок «А», площею 368 кв. м., сарай «Б», площею 22 кв.м.; сарай «В», площею 40 кв.м., уборна - У, уборна У-1, огорожа №1 - №6, площею 158,6 кв.м. (а.с. 11-13)
Зі змісту технічного паспорта, складеного КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради станом на 18.11.2020, (а.с. 15-17) встановлено, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок «А», сарай «В», площею 18,2 кв.м., сарай Г, площею 14,4 кв.м., сарай Д, площею 19,1 кв. м., гараж Ж, площею 29,0 кв. м., уборна У, площею 0,8 кв.м., огорожа №1, площею 51,6 кв.м., прибудова А-4, площею 22,4 кв. м., тамбур А-5, площею 4,1 кв. м., прибудова А-3 , площею 22.1. кв.м. (а.с. 15-17).
Відповідно до Експлікації приміщень будинку садибного типу літ. "А" житловий будинок одноповерховий, складається з двох квартир: Квартира АДРЕСА_4 : тамбур 1-1, площею 2,2 кв.м.; коридор 1-2, площею 4,4 кв.м.; житлова кімната 1-3, площею 12,5 кв.м.; кухня 1-4, площею 11,1 кв.м., санвузол 1-5, площею 3,7 кв.м.; житлова кімната 1-6, площею11,1 кв. м. житлова кімната 1-7, площею 11,7 кв.м., що разом становить 56,7 кв.м.; Квартира АДРЕСА_5 : тамбур 2-1, площею 3,8 кв.м.; коридор 2-2, площею 12,2 кв.м.; санвузол 2-3, площею 6,8 кв.м., кухня 2-4, площею 8,1 кв.м.; житлова кімната 2-5, площею 11,8 кв.м., житлова кімната 2-6, площею 18.8 кв.м., що разом становить 61,5 кв.м. (а.с. 16).
Зі змісту відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомості майна від 16.07.2024 на житловий будинок АДРЕСА_2 вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить 52/100 його частини, ОСОБА_2 - 48/100 частин (а.с. 18-19).
Відповідно до висновку судового експерта ТОВ «Центр будівельних та земельної експертиз» за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №Т864/04-2025 від 02.04.2025 поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_6 , можливий за одним варіантом, виділені сторонам частки є ізольованими, не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, розроблений з відхиленням від часток співвласників по площі в житловому будинку і по вартості будівель (а.с. 86-120).
ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, МОТИВИ та ОЦІНКА СУДУ
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
В статті 367 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Отже, з аналізу статей 183, 364, 367 ЦК України можна зробити висновок, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.
В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 357/3145/20 від 23.04.2025 конкретизиваний правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 344/8200/14-ц, і зазначено, що:
- у результаті поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, кожному зі співвласників потрібно визначити окрему площу, яка має складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, а щодо житлових приміщень - також з урахуванням вимог частини першої статті 379 ЦК України, частини першої статті 50 Житлового кодексу України;
- поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні тим, що в разі поділу майна кожному співвласнику виділяється майно в натурі і право спільної власності припиняється. Натомість у разі виділу частки зі спільного майна право спільної часткової власності припиняється лише для того учасника, якому ця частка виділяється в натурі, а для інших співвласників режим спільної часткової власності на решту майна зберігається;
- за наявності лише двох співвласників майна між ними проводиться поділ, оскільки при визначенні частки одного зі співвласників у натурі частка іншого визначається також і зміні в подальшому не підлягає. У такому випадку суд має зазначити розмір виокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві;
- за наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. У цьому випадку суд, застосовуючи приписи статті 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно (колишня частка у праві спільної власності) позивача та залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів, які в подальшому за бажанням можуть поділити це майно добровільно на власний розсуд або в судовому порядку;
- винятком із цього правила є випадки, коли всі співвласники або всі, крім одного, бажають поділу майна. У такому випадку суд має визначити частки всіх співвласників та провести поділ майна із зазначенням у резолютивній частині рішення конкретних окремих об`єктів нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать кожному з колишніх співвласників. У цьому разі право спільної власності припиняється;
- поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.
За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом.
На підставі матеріалів справи судом встановлено, що житловий будинок, який є предметом спору, належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам - сторонам у справі, а відтак за наявності спору про виділ частки одному зі співвласників, він підлягає поділу між ними.
Між сторонами склався фактичний порядок користування житловим будинком, за яким ОСОБА_3 пропорційно до своєї частки у спільній власності (52/100 частин) користується такими приміщеннями: тамбуром, площею 2,2 кв.м., коридором, площею 4,4 кв.м., житловою кімнатою, площею 12,5 кв.м., кухнею, площею 11,1 кв. м., санвузолом, площею 3,7 кв.м., житловою кімнатою, площею 11,1 кв. м., житловою кімнатою, площею 11,7 кв.м., а також господарськими будівлями та спорудами.
В користуванні ОСОБА_2 , пропорційно до належних їй 48/100 частин, перебувають приміщення: тамбур, площею 3,8 кв.м., коридор, площею 12,2 кв.м., санвузл, площею 6,8 кв.м., кухня площею 8,1 кв.м., житлова кімната, площею 11,8 кв.м., житлова кімната, площею 18,8 кв.м., а також господарські будівлі та споруди.
Згідно з висновком експерта визначений один можливий варіант поділу житлового будинку між співвласниками, а саме пропонується виділити: ОСОБА_3 з урахуванням належних їй 52/100 часток житлового будинку такі приміщення: тамбур 1-1, площею 2,2 кв.м., коридор 1-2, площею 4,4 кв.м., житлова кімната 1-3, площею 12,5 кв.м., кухня 1-4, площею 11,1 кв. м., санвузол 1-5, площею 3,7 кв.м., житлова кімната 1-6, площею 11,1 кв. м., житлова кімната 1-7, площею 11,7 кв.м. Господарські будівлі та споруди: сарай Д, уборна У, гараж Ж, 1/2 частина огорожі №2, огорожа №3.
ОСОБА_2 з урахуванням належних їй 48/100 часток житлового будинку пропонується виділити: тамбур - 2-1, площею 3,8 кв.м., коридор 2-2, площею 12,2 кв.м., санвузл 2-3, площею 6,8 кв.м., кухня 2-4, площею 8,1 кв.м., житлова кімната 2-5, площею 11,8 кв.м., житлова кімната 2-6, площею 18,8 кв.м. Господарські будівлі та споруди: сарай В, сарай Г, огорожа №1, 1/2 частина огорожі № 2.
В запропонованому експертом варіанті поділу житлового будинку кожному власнику технічно можливо виділити приміщення, які є ізольованими, не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, не потребують втручання в несучі конструктивні елементи житлового будинку та інженерні системи загального користування.
В будинку фактично наявні дві окремі квартири із самостійними входами.
У випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.
Такий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13, які підтримав Верховний Суд у постанові від 05.12.2018 у справі № 170/289/16-ц, від 24.12.2020 у справі № 457/725/16-ц.
Отже, зі змісту висновку експерта встановлено, що поділ будинку на окремі об`єкти майна технічно можливий, кожній стороні у справі може бути виділено відокремлену, ізольовану частину із самостійним виходом з урахуванням усталеного фактичного порядку користування спільним будинком, що склався та існує протягом тривалого періоду часу, з невеликим відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, який суд приймає як належний і допустимий доказ у справі, судом не встановлено обставин, за яких висновок експерта може бути відхилений.
V. Розподіл судових витрат
Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволити.
Здійснити поділ житлового будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по першому варіанту судової будівельно-технічної експертизи №Т864/04-2025 від 02.04.2025.
Виділити у власність ОСОБА_3 частину житлового будинку, до якого входять такі приміщення: тамбур 1-1, площею 2,2 кв.м., коридор 1-2, площею 4,4 кв.м., житлова кімната 1-3, площею 12,5 кв.м., кухня 1-4, площею 11,1 кв. м., санвузол 1-5, площею 3,7 кв.м., житлова кімната 1-6, площею 11,1 кв. м., житлова кімната 1-7, площею 11,7 кв.в., господарські будівлі та споруди: сарай Д, уборна У, гараж Ж, 1/2 частина огорожі №2, огорожа №3.
Виділити у власність ОСОБА_2 частину житлового будинку, який складається з таких приміщень: тамбур 2-1, площею 3,8 кв.м., коридор 2-2, площею 12,2 кв.м., санвузл 2-3, площею 6,8 кв.м., кухня 2-4, площею 8,1 кв.м., житлова кімната 2-5, площею 11,8 кв.м., житлова кімната 2-6, площею 18,8 кв.м., господарські будівлі та споруди: сарай В, сарай Г, огорожа №1, 1/2 частина огорожі №2.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНКПО: НОМЕР_1 .

Представник позивача: адвокат Могильницька Ірина Михайлівна, робоча адреса: м. Житомир, вул. Перемоги, 11

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя О.В. Стрілецька