ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Гречишніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 08 травня 2025 року у складі судді Коваленко Т.О.

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 12 квітня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровстка від 08 квітня 2016 року розірвано, від якого мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала з нею і перебувала на її утриманні до 25 червня 2023 року, а відповідач на підставі рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 12 лютого 2019 року мав години для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Зазначає, що 05 червня 2023 року привезла сина батькові для спілкування і за спільною домовленістю мала забрати дитину 03 липня 2023 року, але батько почав перешкоджати їй забрати дитину та бачитися із нею. Коли вона приїхала за місцем проживання чоловіка, сина там не було, місце його перебування колишній чоловік їй не повідомив. Через деякий час вона змогла побачити дитину, проте при зустрічі побачила поранені коліна і ушкодження голови, звернула увагу, що дитина налякана і стурбована, відповідає на питання, дивлячись на батька, наче чекає дозволу, чи можна йому з нею розмовляти.

27 липня 2023 року звернулася до поліції із заявою про повернення дитини, але по приїзду поліція встановила, що конфлікт вичерпаний, дитина виявила бажання залишитися із батьком. Далі вона звернулася до органів опіки та піклування для визначення місця проживання дитини із нею, але за цим зверненням вирішити питання не вдалося, орган опіки не зміг визначитися із ким краще буде проживати дитині, порадили звернутися до суду.

Вважає, що проживання сина із нею відповідає інтересам дитини, вона має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не може, оскільки дитина проживає з бабусею, якій майже 70 років, а не з батьком, який є військовим і перебуває на військовій службі.

Враховуючи принцип найкращих інтересів дитини, просила визначити місце проживання дитини разом з нею.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 08 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову та визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, оскільки позивачем не надано жодного належного, достатнього та допустимого доказу на підтвердження заявлених вимог та відсутністю виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком чи негативно впливали на її виховання та розвиток, що не позбавляє права позивачв спілкуватися з дитиною та не обмежує останню у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, з урахуванням висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, який є обов`язковим під час розгляду даної категорії справ.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи, що мають значення для справи та не звернув належної уваги, що позов поданий саме в інтересах дитини, а тому наявні підстави для задоволення позову та визначення місця проживання дитини саме з матір`ю, оскільки батько дитини є віськовослужбовцем, а тому дитина фактично проживає з бабусею.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 12 квітня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року було розірвано.

ОСОБА_1 є матір`ю, а відповідач ОСОБА_2 батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

На підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі частини його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2015 року.

27 листопада 2018 року ОСОБА_2 звертався із заявою про обстеження умов проживання сина ОСОБА_3 до Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Шевченківської районної у місті Дніпрі ради через погіршення стану здоров`я дитини, поведінки та здійснення проявів агресії до інших дітей.

Обстеження умов проживання через відмову матері проведено не було (лист Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 27 грудня 2018 року №983).

12 лютого 2019 року виконавчий комітет Шевченківської районної у місті Дніпрі ради у рішенні № 73 визначив порядок участі у вихованні дитини ОСОБА_3 батьком ОСОБА_2 : кожної суботи з 09:00 год. до 12:00 год., кожної неділі з 09:00 год. до 12:00 год., кожної середи з 16:00 год. до 20:00 год., або в інший робочий день тижня, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини.

27 липня 2023 року ОСОБА_1 зверталась із заявою на адресу начальника управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про повернення її сина ОСОБА_3 за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що батько дитини ОСОБА_2 порушує рішення виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Дніпрі ради від 12 лютого 2019 року № 73.

Члени комісії адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради не дійшли згоди щодо того, з ким із батьків визначити місце проживання ОСОБА_3 , рекомендували звернутися з позовом до суду (лист від 21 грудня 2023 року №Г-15/0-1/09-23).

30 січня 2025 року розпорядженням голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 15-р визначений порядок участі у вихованні дитини ОСОБА_3 матір`ю ОСОБА_1 : кожен вівторок та четвер з 14:00 год. до 18:00 год., враховуючи години відвідування дитиною психолога.

ОСОБА_1 , за інформацією відділення поліції № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 25 грудня 2023 року, зверталася до органів поліції: 27 липня 2023 року із заявою про невиконання ОСОБА_2 рішення виконавчого комітету; 20 липня 2023 року через службу 102 через неповернення її колишнім чоловіком ОСОБА_2 дитини, який був у нього в гостях. По всіх зверненнях прийняте рішення відповідно до ЗУ «Про звернення громадян».

За інформацією у відповідях від 26 жовтня 2023 року з №№ 43-7/ЖКО 36806 і 43-7/ЖКО 37195 встановлено, що ОСОБА_2 звертався до Шевченківського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області 01 вересня 2019 року з приводу нанесення знайомим ОСОБА_1 Леонідом тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , 2014 року народження, та 04 вересня 2019 року з приводу здійснення перевірки невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини.

ОСОБА_1 01 липня 2024 року і 16 липня 2024 року на ім`я ОСОБА_4 , а 14 серпня 2024 року, 15 жовтня 2024 року, 12 вересня 2024 року та 16 листопада 2024 року на ім`я ОСОБА_2 здійснені грошові перекази на суми: 7400 грн., 5000 грн., 1000 грн., 13000 грн., 5000 грн., 9430 грн., 5000 грн., 12511 грн., 5000 грн., 12500 грн., 5000 грн. відповідно.

У період з серпня 2015 року до 22 червня 2023 року включно щомісячно ОСОБА_1 отримувала аліменти від ОСОБА_2 (виписка про надходження коштів по картці у АТ КБ «Приват Банк» та довідка про отримання аліментів від 03 січня 2019 року № 326).

Станом на 16 липня 2024 року ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 значаться зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_1 та належить позивачу на праві власності.

За наслідками обстеження умов проживання за зареєстрованим місцем проживання дитини, представниками управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, в акті від 28 червня 2023 року, вказано на належні умови проживання та наявність окремої кімнати для дитини.

За результатами психологічного діагностування ОСОБА_1 (висновок психолога від 04 листопада 2024 року №01/4-103) виявлено, що вона має достатній рівень батьківського потенціалу. У матері не було виявлено схильності до агресивної поведінки, має директивність та імпульсивність, виглядає емоційно холодною, відстороненою, але очевидно, що її глибоко турбує та ситуація, коли вона не може спілкуватися зі своїм сином.

Згідно довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» від 11 серпня 2023 року № 39, 03 серпня 2023 року із ОСОБА_1 центром проведені діагностичне інтерв`ю та психологічне діагностування, в результаті яких встановлено, що ОСОБА_1 має середній рівень ригідності, агресивності, фрустрації та тривожності, які є нормою психічно здорової людини і базою для встановлення конструктивної взаємодії, комунікації як з дорослими, так і з дітьми. В конфлікті має стиль поведінки компроміс, тобто не прагне до поглиблення конфлікту. ОСОБА_1 має достатній рівень батьківського потенціалу, стиль батьківської поведінки авторитетний. Має мотивацію для спілкування з дитиною, впевнену життєву позицію, чіткі плани на майбутнє своє та сина. Відкрита для спілкування та обговорення з дитиною встановлених правил поведінки, допускає зміни своїх вимог у розумних межах. Визначає та заохочує автономію своєї дитини, має всі підстави психологічного характеру для спілкування та проживання з сином, присутність матері у виховному процесі є необхідністю для всебічного розвитку дитини.

ОСОБА_1 навчається на другому курсі заочної форми здобуття освіти ступеня магістр за спеціальністю 053 «Психологія» у Вищому навчальному приватному закладі «Дніпровський гуманітарний університет» та виключно позитивно характеризується за місцем навчання, місцем проживання та місцем роботи у період з 05 травня 2021 року до 29 жовтня 2021 року.

Працює ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_5 спеціалістом по розвитку та творчості у дитячому центрі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 17 грудня 2024 року та позитивно характеризується за місцем цієї роботи.

ОСОБА_2 займає посаду бойового медика 1 інженерно-саперного взводу 3 інженерно-саперної роти інженерно-саперного батальйону військової частини НОМЕР_1 . Мобілізований до лав ДССТ 05 березня 2022 року та позитивно характеризується за місцем несення служби (характеристика з місця проходження служби від 25 січня 2025 року).

За наслідками обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 , представниками управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, в акті від 17 січня 2025 року вказано на належні умови проживання, наявність окремої кімнати для дитини.

Згідно довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» від 07 листопада 2023 року № 72, 12 жовтня 2023 року із ОСОБА_2 центром проведені діагностичне інтерв`ю та психологічне діагностування, в результаті яких встановлено, що ОСОБА_2 має середній рівень ригідності, агресивності, фрустрації та тривожності, які є нормою психічно здорової людини і базою для встановлення конструктивної взаємодії, комунікації як з дорослими, так і з дітьми. В конфлікті має стиль поведінки компроміс, тобто не прагне до поглиблення конфлікту. ОСОБА_2 має достатній рівень батьківського потенціалу, стиль батьківської поведінки авторитетний. Між ним та сином існує оптимальний емоційний контакт.

Здійснене психологічне діагностування ОСОБА_3 , за результатами якого встановлено, що актуальний психоемоційний стан ОСОБА_6 тривожний, когнітивний розвиток хлопчика відповідає віковим нормам. З аналізу діагностичного інтерв`ю ОСОБА_6 припускають, що в родині, де зараз проживає дитина, упереджено відносяться до матері хлопчика, допускають в адресу матері висловлювання з негативним змістом, що не є бажаним для відновлення оптимального емоційного контакту із матір`ю. З матір`ю ОСОБА_1 у хлопчика, на даний час відносини деформовані. Батько ОСОБА_2 має підстави психологічного характеру для проживання та спілкування з сином, але у зв`язку зі службою в ЗСУ (зі слів батька) ОСОБА_2 на даний час не має можливості тісно контактувати із сином.

ОСОБА_3 з 01 вересня 2020 року навчався у гімназії № 119 ДМР. За час навчання зарекомендував себе як старанний, здібний, відповідальний здобувач освіти. Проявляє високий інтерес до навчання, навчається у повну міру своїх сил, має схильність до точних наук, завжди виконує домашні завдання, має навчальні досягнення достатнього рівня. Ввічливий, тактовний, чуйний, працелюбний, в учнівському колективі почувається комфортно, має друзів серед однолітків. Старанний, відповідальний, до вчителів виявляє повагу та слухняність, проявляє уважність до критики (характеристика з місця навчання).

З 5 класу ОСОБА_3 навчається у Дніпровській гімназії № 99 ДМР. За час навчання зарекомендував себе як здібний, активний учень. Має хороші здібності по засвоєнню навчального матеріалу, має стійку увагу, розвинену пам`ять. До уроків готується систематично, проявляє інтерес до навчання. Має схильність до всіх предметів. Мова виразна, думки висловлює чітко, словниковий запас значний. Уміє логічно мислити, аналізувати, робити правильні висновки (характеристика з місця навчання).

У період з вересня 2022 року до травня 2023 року ОСОБА_3 три рази на тиждень відвідував заняття зі скелелазіння підрозділу «Штурм-Крокус», зарекомендувавши себе старанним, дисциплінованим та працелюбним вихованцем. Постійно брав участь у культурно-масовому та спортивному житті центру «Штурм». Керівництво КПНЗ «ДЮЦ «Штурм» надало виключно позитивну оцінку і матері ОСОБА_1 , і дитині ОСОБА_3 (довідка від 21 грудня 2023 року № 293).

З вересня 2022 року до травня 2023 року ОСОБА_3 регулярно відвідував секцію плавання у СРОЦ «Велес Спорт».

Станом на 18 січня 2025 ОСОБА_3 навчається у ІТ-школі СМАРТ, група ІТ 24-2Т з 07 вересня 2024 року (довідка № 125). За місцем навчання характеризується позитивно (характеристика з місця навчання).

За висновком спеціаліста судово-медичного експерта від 24 червня 2017 року № 2035 у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: внутрішньо-шкіряних крововиливів правої вушної раковини та на нижній повіці правого ока, що спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), можливо в термін, на який вказує батько дитини, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності справа закрита. Постановою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ встановлено, що 21 червня 2017 року о 21:00 год. ОСОБА_1 , знаходячись за місцем свого проживання, нанесла удар рукою в область голови своєму синові ОСОБА_3 , завдавши йому фізичного болю.

19 березня 2019 року ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постановою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ встановлено, що 15 лютого 2019 року у період часу з 07:30 год. до 16:30 год. хвора дитина знаходилася за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без нагляду, що свідчить про невиконання у повній мірі ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини ОСОБА_3 .

За договором оренди квартири від 10 серпня 2024 року № 1 ОСОБА_4 є орендарем квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_4 працює листоношею другого класу з 02 серпня 2019 у відділенні поштового зв`язку № 41 м.Дніпро АТ «Укрпошта», має нарахованого доходу за період з 01 січня 2024 року до 21 грудня 2024 року всього 112913,22 грн., позитивно характеризується за місцем роботи.

Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, як орган опіки та піклування, у висновку від 05 березня 2025 року № 4/3-89 вважає за недоцільне визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи судом було допитано свідків ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 та малолітній ОСОБА_3 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

З аналізу наведених норм матеріального закону вбачається, що чинне законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Частиною першою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків.

Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналогічний за своїм змістом правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Згідно статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин 2, 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», статті 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли їх батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Відповідно до положень частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Тобто органи опіки та піклування беруть участь у справі не з метою захисту свого суб`єктивного інтересу, а на підставі закону (ст.19 СК України) з метою здійснення покладених на них обов`язків для захисту інтересів конкретної дитини, громадян та держави.

При цьому, виходячи з аналізу вказаних норм законодавства України, при розгляді позовних вимог про визначення місця проживання дитини обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у розгляді справи.

Аналогічний за своїм змістом правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 712/11527/17 від 23 грудня 2020 року.

У постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 559/1215/19-ц (провадження № 61-8348св22) Верховний Суд дійшов до висновку, що «висновок органу опіки та піклування є документом, який подається для прийняття відповідного рішення судом, тобто він є доказом у цивільній справі, який підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Письмовий висновок органу опіки та піклування щодо розв`язання спору виконує допоміжну функцію при вирішенні спорів, які стосуються прав та інтересів дітей, та спрямований передусім на отримання максимальної інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення конкретного спору, оскільки орган опіки та піклування має повноваження встановлювати відомості, одержані у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні тощо».

З урахуванням викладеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, з яким погоджується колегія суддів, виходячи із інтересів дитини, які мають бути першочерговими при вирішенні питання про визначення місця проживання, з урахуванням інтересів малолітньої дитини, прихильності до кожного з батьків, врахувавши тривалість проживання його з батьком та добросовісне виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення дитини усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком чи негативно впливали на її виховання та розвиток, з урахуванням висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, який є обов`язковим під час розгляду даної категорії справ.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову та не не врахував інтереси самої малолітньої дитини, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції розглянув спір з додержанням норм матеріального та процесуального права, враховуючи усталену практику Верховного Суду щодо обов`язковості висновку органу опіки та піклування у відповідній категорії справ, який вважає за недоцільне визначення місця проживання дитини із матір`ю.

По суті аргументи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо вирішення спору по суті, однак колегія суддів звертає увагу, що вони спростовуються матеріалами справи, наведеними нормами права та встановленими судом першої інстанції обставинами справи.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із статті 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 08 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 24 вересня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна