Провадження № 2/392/829/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

12 червня 2025 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області - суддя Назаренко К.П., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до відповідача 1: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), відповідача 2: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), відповідача 3: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), відповідача 4: Фермерське господарство «Віра Вікторія» (вул. Острозьких Князів, буд. 8, м. Київ) про відшкодування збитків та моральної шкоди за порушення виконання грошового зобов`язання,

У С Т А Н О В И В:

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. В порушення цих вимог, у позовній заяві не зазначено ціни позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. В порушення вказаних норм, позивач надав нечитабельну копію довідки за формою ОК-5, на яку посилається як на доказ при поданні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Також, всі адреси учасників процесу наведені у неналежній формі, яка встановлена підпунктом 2, п. 32 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених Постановою КМУ №270 від 05.03.09. Вимога дотримання відповідної форми також закріплена у ДСТУ 4163:2020 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації Вимоги до оформлення документів", затвердженого наказом ДП «УкрНДНЦ» від 01.07.2020 № 144 положення якого поширюються на всі без винятку органи державної влади, місцевого самоврядування та юридичних осіб незалежно від форми власності (п. 1.1), п. 5.6: «Реквізити поштової адреси зазначають згідно з постановою Кабінету Міністрів України [7] у такій послідовності: назва вулиці, номер будинку, номер корпусу чи офісу (за потреби), назва населеного пункту, району, області, поштовий індекс.

Якщо місцезнаходження юридичної особи відрізняється від адреси фактичного здійснення діяльності чи розміщення офісу, у довідкових даних допустимо зазначати дві адреси: юридичну (зазначену в ЄДРПОУ) та фактичну (для листування)».

На 33-му році Незалежності, 15му році запровадження міжнародного стандарту вказування адрес, 10му році російської агресії та 3му році широкомасштабного вторгнення, продовжувати дотримуватися імперської традиції адресації є не лише порушенням правил, а й неетичною поведінкою. Тож фактично невиконаною є вимога п. 2 ч. 1 ст. 175 ЦПК України щодо вказування у позовній заяві місцезнаходження або місця проживання (перебування) учасників справи.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений в розмірі 3'028 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

В порушення вказаних норм, не надано доказів на підтвердження сплати судового збору.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у справі, у зв`язку з його скрутним майновим станом.

Суд ставить під сумнів твердження про те, що він не має можливості оплатити судовий збір.

Як випливає з позовної заяви та доданих до неї документів, відповідно до рішення Ленінського райсуду м. Кіровограда від 03.02.2021 у справі № 405/1460/20, зміненим постановою Кіровоградського апеляційного суду від 05.08.2021, в користь позивача (згідно його ж підрахунків) в загальному стягнуто 44'300,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 05.08.2021 (26,9094 грн. за 1 долар) складає 1'192'090,99 грн. При цьому позивач підтверджує, що як мінімум 155'975,24 грн з цієї суми відповідачкою сплачено ще 23.12.2021.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно виправити недоліки спершу зазначивши ціну позову, а пізніше, виходячи з вказаної ціни, подати підтвердження сплати судового збору.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків який, не може перевищувати 10 днів з моменту отримання ухвали суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 95, 155, 175-177, 185, 187, 260 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача 1: ОСОБА_2 , відповідача 2: ОСОБА_3 , відповідача 3: ОСОБА_4 , відповідача 4: Фермерське господарство «Віра Вікторія» про відшкодування збитків та моральної шкоди за порушення виконання грошового зобов`язання залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунути недоліки позовної заяви, вказані в мотивувальній частині ухвали суду у десятиденний строк з дня отримання ним цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя К. П. НАЗАРЕНКО