Справа № 585/1301/25
Номер провадження 2/585/611/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Зубко К. В.,

Справа № 585/1301/25, провадження № 2/585/611/25

Позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу про відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача - адвокат Яковець Юлія Ігорівна, яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВМ № 1064828 від 09 квітня 2025 року, Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії СМ № 000656 від 15 січня 2020 року.

Представник відповідача - адвокат Менько Дмитро Дмитрович, який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ № 1065453 від 22 квітня 2025 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 , представництво якої здійснює адвокат Яковець Ю. І., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позову представник позивача зазначає, що 19.06.2017 близько 18 години 15 хвилин, ОСОБА_2 приїхав за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою спонукати останнього попросити у його співмешканки ОСОБА_4 вибачення за сварку, що сталася годиною раніше. Зайшовши у домогосподарство, ОСОБА_2 почав сваритися з ОСОБА_3 та наполягати, щоб той поїхав з ним просити вибачення у ОСОБА_4 , на що ОСОБА_3 відмовився. У ході сварки між ними, у ОСОБА_2 виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки свого діяння, ОСОБА_2 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс кулаком правої руки удар в область перенісся ОСОБА_3 , від якого той втратив рівновагу та впав на землю. Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_2 взяв ОСОБА_3 двома руками за нижні кінцівки і потягнув по землі в напрямку виходу з двору. У той час, коли ОСОБА_2 тягнув ОСОБА_3 повз паркан, потерпілий схопився правою рукою за металевий стовпчик, проте ОСОБА_2 для того, щоб ОСОБА_3 відпустив руку, підійшов до нього збоку, та умисно наступив правою ногою на праву руку в області кисті. Після того як ОСОБА_3 відпустив руку, ОСОБА_2 , взявся за його нижні кінцівки, витяг за межі подвір`я, та наніс декілька ударів ногою по тулубу, удар правою ногою по лівій кінцівці в нижній частині, чотири удари в область підребер`я зліва лівою ногою. Після того як ОСОБА_3 , закриваючись від ударів, обхопив голову руками, ОСОБА_2 завдав йому ще п`ять ударів ногами по голові та тулубу. Після цього ОСОБА_2 вийшов із двору, сів у автомобіль та поїхав додому. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: синець на спинці носа, синець в проекції верхнього краю крила лівої клубової кістки, на фоні якого численні подряпини, синець на правому передпліччі в нижній третині по всій поверхні, садно на зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині, перелом правої променевої кістки внутрішньосуглобовий без особливого зміщення.

Згідно з висновком експерта № 255 від 11.07.2017 пошкодження у вигляді перелому правої променевої кістки в типовому місці, внутрішньосуглобового, не являється небезпечним для життя і відноситься до середнього ступеню тяжкості, по тривалості розладу здоров`я, більше 3-х тижнів.

21.06.2017 р. відомості про вказане кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР за № 0000663.

Відповідно до обвинувального акту, спричинивши потерпілому ОСОБА_3 19.06.2017 близько 18 год. 15 хв. за місцем його внутрішньосуглобового перелому правої променевої кістки в типовому місці, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

17.08.2021 Роменський міськрайонний суд Сумської області постановив вирок у справі 585/1674/20, яким ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі на строк два (2) роки.

04.04.2024 Сумський апеляційний суд ухвалив ухвалу у кримінальному провадженні № 585/1674/20, якою клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнив. Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17.08.2021 відносно ОСОБА_2 скасував, а кримінальне провадження закрив на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, звільнивши ОСОБА_2 згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

10.10.2024 Верховний Суд ухвалив постанову у кримінальному провадженні № 585/1674/20, якою касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_1 задовольнив частково. Ухвалу Сумського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року відносно ОСОБА_2 змінив. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у цьому кримінальному провадженні залишив без розгляду. В іншій частині судове рішення залишив без змін.

Вказаними діями позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з поведінкою сільського голови (на той час) ОСОБА_2 щодо її чоловіка ОСОБА_3 .. Її чоловіка, пенсіонера похилого віку, жорстоко і зухвало побив представник влади - сільський голова, що спочатку породжувало думки про те, що він уникне покарання, а це, в свою чергу, спричиняло відчуття пригніченості та розпачу. Її чоловік пережив стрес, втратив спокійний сон, був постійно знервованим, тривалий час змушений був лікуватись. Все це вона переживала разом з ним. Чоловік неодноразово відвідував поліцію та прокуратуру, а представники правоохоронних органів приїжджали до нього. Після смерті чоловіка вона відвідувала поліцію, а її представник звертався до правоохоронних органів та відвідував прокуратуру Сумської області. Вказане вплинуло на звичний плин життя. Вказані поїздки до районного центру забирали увесь день. Позивач з чоловіком змушені були відриватись від щоденних справ по догляду домашнього господарства. Негативні наслідки для нервової системи її чоловіка, які зумовлені його побиттям, зрештою призвели до його передчасної смерті. У зв`язку зі смертю чоловіка, душевні страждання позивача посилились, вона не може без болю його згадувати. В результаті нападу вони з чоловіком втратили відчуття безпеки власного житла. У власному подвір`ї вони не відчували себе у безпеці. Побиття чоловіка ОСОБА_2 , який був на той час сільським головою, представником місцевої влади, і мав би нам навпаки допомагати, викликало відчуття недовіри до влади в цілому.

Позивач не згадує про матеріальні збитки завдані ОСОБА_2 , оскільки ні вона, ні її чоловік не рахували їх та не збирали відповідні документи, так як думали про здоров`я чоловіка, а не про гроші.

Завдана позивачу моральна шкода посилюється тим, що ОСОБА_2 так і не визнав своєї вини і не вибачився за скоєне.

Враховуючи вищевказане, ступінь суспільної небезпеки скоєного ОСОБА_2 злочину, зухвалість та жорстокість його дій, наявність умислу у його діях, глибину душевних страждань позивача та душевних страждань її чоловіка ОСОБА_3 , тяжкість вимушених змін у її житті та житті її чоловіка ОСОБА_3 , які настали внаслідок вчиненого ОСОБА_2 злочину, його відношення до наслідків скоєного ним злочину, позивач визначає розмір моральної шкоди у 200000 грн., яку і просить стягнути з відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Менько Д. Д. подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги відповідачем не визнаються.

Так, зі змісту підстав та предмету позову вбачається, що спірні правовідносини стосуються відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої внаслідок злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, від кримінальної відповідальності за вчиненні якого його звільнено згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

У даному кримінальному провадженні під час досудового слідства потерпілим від дій ОСОБА_2 був визнаний ОСОБА_5 як особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо було завдано шкоди.

Позивач ОСОБА_1 не є потерпілою від інкримінованого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки не являлась безпосереднім об`єктом посягання на життя та здоров`я, кримінальним правопорушенням безпосередньо їй не завдано моральної, фізичної та майнової шкоди.

Саме по собі залучення позивача до участі в кримінальному провадженні в силу положень ст. 55 КПК України як потерпілої з підстав смерті її чоловіка під час досудового розслідування кримінального провадження не свідчить про те, що дії відповідача щодо позивача були кримінально протиправними та мали наслідком караність таких тій чи інші кримінально-правові наслідки, які визначаються Кримінальним Кодексом.

Частиною третьою статті 1230 ЦК України встановлено, що до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 за життя з позовом про стягнення моральної шкоди з відповідача не звертався, вказані виплати йому не присуджувалися.

Особисті немайнові права не входять до складу спадщини, а у ч. 3 ст. 1230 ЦК передбачено правило, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя.

Саме такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 753/15095/17, постанові Верховного Суду від 15 серпня 2023 року у справі № 202/3157/22.

З огляду на вказане, відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка була завдана її чоловіку.

Крім завдання моральної шкоди чоловіку, позивач посилається на те, що така шкода була завдана і їй, оскільки вона зазнала душевних страждань у зв`язку з поведінкою сільського голови (на той час) ОСОБА_2 щодо її чоловіка ОСОБА_3 , що все вона переживала разом з ним, після смерті чоловіка відвідувала поліцію, а її представник звертався до правоохоронних органів та відвідував прокуратуру Сумської області, що вплинуло на звичний плин її життя, що вона була змушена відриватись від щоденних справ по догляду домашнього господарства. У зв`язку зі смертю чоловіка, її душевні страждання посилились, вона не може без болю згадувати його. Також зазначає, що вона з чоловіком втратила відчуття безпеки власного житла, у власному подвір`ї вона з чоловіком не відчували себе у безпеці, а негативні наслідки для нервової системи її чоловіка, які зумовлені його побиттям, зрештою призвели до його передчасної смерті.

Однак, посилання позивача на те, що негативні наслідки для нервової системи її чоловіка, які зумовлені його побиттям, зрештою призвели до його передчасної смерті є голослівними. Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність причинного зв`язку між протиправним діянням відповідача і настанням смерті чоловіка позивача з вини відповідача. Позивачем не доведено, що саме дії відповідача призвели до смерті ОСОБА_3 та спричинили моральні страждання позивачці унаслідок цього.

Також матеріали справи не містять доказів, що позивач зазнала душевних унаслідок протиправної поведінки відповідача щодо її чоловіка та унаслідок того, що все вона переживала разом з ним, після смерті чоловіка відвідувала поліцію. Безпідставним і не зрозумілим є посилання позивача на те, що душевних страждань вона зазнала також через те, що її представник звертався до правоохоронних органів та відвідував прокуратуру Сумської області. Обґрунтування того, чому вона через це страждала позовна заява не містить.

Незрозумілим та голослівним є і посилання позивача на те, що душевних страждань вона зазнала через необхідність відриватись від щоденних справ по догляду домашнього господарства. Навряд чи відрив від догляду за домашнім господарством може призвести до душевних страждань.

Тому, оскільки позов пред`явлено про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у випадку смерті особи до ухвалення рішення про компенсацію моральної шкоди матеріального та процесуального правонаступництва за такою вимогою не відбувається, а також враховуючи те, що відповідач будь-яких протиправних дій щодо позивача не вчиняв і позивачу будь-якої шкоди кримінальним правопорушенням з вини відповідача на заподіяно, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо інших обставин:

Попередньо суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складаються із витрат на оплату професійної правничої допомоги, розмір яких згідно п. 5 договору про надання правничої допомоги від 22.05.2025 р., з урахуванням складності справи та виконуваних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, що має бути витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), попередньо визначений за домовленістю сторін за надання правничої допомоги у суді першої інстанції у фіксованій сумі 16000 грн. Оплата зазначеної суми відповідачем підтверджується фіскальним чеком ПРРО Каса ДПС України.

Тому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та стягнути з неї на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на оплату правничої допомоги (а.с.39-41).

Представник позивача - адвокат Яковець Ю. І. подала відповідь на відзив, в якому зазначає, що позивач ОСОБА_1 не погоджується з доводами викладеними у відзиві. Так, у відзиві зазначено, що начебто позивач ОСОБА_1 не була визнана потерпілою у кримінальному провадженні №0000663 від 21.06.2017 щодо завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_2 її покійному чоловіку ОСОБА_3 (ч.1 ст.122 КК України). Однак, зазначене не відповідає дійсності, що підтверджується вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області у справі №585/1674/20, провадження № 1-кп/585/143/21 від 17.08.2021, де ОСОБА_1 вказана потерпілою та допитана в судовому засіданні як потерпіла.

Крім того, захисником обвинуваченого ОСОБА_2 у вказаній справі був адвокат Менько Д. Д., тому останньому достеменно відомо про суть справи та всіх її учасників.

Крім того, позивач вважає, що передчасна смерть її чоловіка була спричинена тяжкими моральними та фізичними переживаннями останнього, через завдання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень. Постійна ж необхідність у відвідуванні поліції та судових засідань, догляд за чоловіком, стан здоров`я якого погіршувався, відрив від догляду за домашнім господарством вважає таким, що призвело до її сильних душевних страждань, які позивач відчуває по сьогоднішній день. Зокрема, під час частого перебування потерпілої у місті Ромни під час розгляду справи №585/1674/20 домашнє господарство (тварини) перебували без належного догляду (годування, напування, тощо).

Наступним запереченням щодо міркувань викладених у відзиві, вважає необґрунтованість суми витрат наданої правничої допомоги в розмірі 16000,00 грн., оскільки на думку позивача така сума є завищеною і відповідно такою, що не підлягає стягненню.

Враховуючи викладене, заперечують щодо обставин викладених у відзиві на позовну заяву, у зв`язку з їх недостовірністю та необґрунтованістю. Позов підтримують у повному обсязі та просять задовольнити (а.с.28-29).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6 підтримала позов, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Представник відповідача адвокат Менько Д. Д. проти позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позов.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

10 квітня 2025 року судом справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.19).

03 липня 2025 року судом закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.73).

Інші процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України, у справі судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 серпня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 6 зв.-11,29 зв.-34).

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 серпня 2021 року відносно ОСОБА_2 скасовано, а кримінальне провадження закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, звільнивши ОСОБА_2 згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строку давності (а.с.12-13).

Постановою Верховного Суду України від 10 жовтня 2024 року ухвалу Сумського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року відносно ОСОБА_2 змінено. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишено без розгляду. В іншій частині судове рішення залишено без змін (а.с.13 зв.-15).

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися правовідносини з приводу відшкодування моральної шкоди.

Норми права, застосовані судом.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Визначення ст. 16 ЦК України способів захисту цивільних прав та інтересів це забезпечення справедливого неупередженого та своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини третьої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Мотиви суду щодо позовних вимог.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправні діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому суд з`ясовує факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрати немайнового характеру.

Як встановлено при розгляді кримінального провадження № 585/1674/20, тілесні ушкодження ОСОБА_7 виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 .. ОСОБА_7 помер у квітні 2018 року у зв`язку з чим потерпілою визнано його дружину ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_7 не звертався до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди.

За ч. 3 ст. 1230 Цивільного кодексу України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. Цією статтею регулюється перехід у спадщину права на відшкодування моральної шкоди.

Щодо застосування цієї правової норми Верховний Суд у постанові №753/15095/17 від 13.07.2022 р. зазначив: «в цивілістичній доктрині під моральною шкодою розуміються фізичні та душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, якими порушуються її особисті немайнові блага або посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. По своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. Саме тому у частині третій статті 1230 ЦК передбачено правило, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. У випадку якщо спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер на стадії розгляду справи не допускається процесуальне правонаступництво за вимогою про компенсацію моральної шкоди».

Таким чином, право на компенсацію моральної шкоди, що не була присуджена за життя особи, не спадкується, а тому у випадку смерті особи до ухвалення рішення про компенсацію моральної шкоди матеріального та процесуального правонаступництва за такою вимогою не відбувається.

При цьому в межах вищевказаного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_1 було заявлено цивільний позов про відшкодування їй моральної шкоди, який було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 10000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди.

У подальшому ухвалою Сумського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року кримінальне провадження закрите на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, звільнивши ОСОБА_2 згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строку давності (а.с.12-13).

Постановою Верховного Суду України від 10 жовтня 2024 року ухвалу Сумського апеляційного суду від 04 квітня 2024 року відносно ОСОБА_2 змінено. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишено без розгляду. В іншій частині судове рішення залишено без змін (а.с.13 зв.-15).

Залишення позову без розгляду відповідно ч. 7 ст. 129 КПК України не позбавляє позивача права звернутися до суду в порядку цивільного провадження.

Суд погоджується, що відсутні будь-які докази на підтвердження причинного зв`язку між подіями 19 червня 2017 року та наслідками у вигляді смерті ОСОБА_3 у квітні 2018 року.

Проте, суд вважає, що залучення ОСОБА_1 потерпілою у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_8 був обвинуваченим, що обумовило неодноразові відвідування позивачем правоохоронних органів та суду, порушило її нормальний спосіб життя та потребувало докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту в умовах психологічної травми після смерті чоловіка.

Враховуючи наведене, а також виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що справедливою компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, пов`язаних із зміною звичного ритму її життя у зв`язку із залученням її до кримінального провадження в якості потерпілої після смерті чоловіка, тривалість негативних наслідків, буде стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 10000 гривень.

В іншій частині позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року N 3674-VI «Про судовий збір» передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих унаслідок вчинення будь-якого кримінального правопорушення, незалежно від об`єкту посягання.

Вказані правові норми не містять суперечностей і підлягають застосуванню щодо позовів про відшкодування будь-якої шкоди (матеріальної чи моральної), завданої в результаті заподіяння тілесних ушкоджень або смерті, незалежно від того, настали такі наслідки в результаті вчинення кримінального правопорушення або інших дій чи бездіяльності, за які відповідач несе цивільну відповідальність згідно із законом. Тобто, цивільні позивачі у кримінальному провадженні звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування будь-якої шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Ця практика узгоджується з рішенням Об`єднаної Палати від 23 січня 2019 року у справі N 187/291/17.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 60 грн. 56 коп.

Судовий збір в розмірі 1150 грн. 64 коп. слід віднести на рахунок держави.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник відповідача - адвокат Менько Д. Д. надав договір про надання правової допомоги від 22 квітня 2025 року, укладений між ним та ОСОБА_2 .. Відповідно п. 5 вказаного договору гонорар адвоката попередньо визначений за домовленістю сторін за надання правничої допомоги у цивільній справі № 585/1301/25 у фіксованій сумі 16000 грн. Можлива наступна зміна гонорарару, визначеного у фіксовані сумі, у зв`язку із суттєвим зростанням обсягу допомоги, що має бути надана (а.с.43).

Відповідно фіскального чеку № від 22.04.2025 року Король В. О. за правничу допомогу у справі № 585/1301/25 за позовом ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди сплатив адвокату Меньку Д. Д. 16000 грн. (а.с.44).

З урахуванням обсягу підготованих процесуальних документів, враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт та витрачений адвокатом час на виконання відповідних робіт, вимога відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково у розмірі 1000 грн.

Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Яковець Юлія Ігорівна, до ОСОБА_2 , представник відповідача - адвокат Менько Дмитро Дмитрович, про стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 60 грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 1000 (одну тисячу) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова