Провадження № 2/161/3775/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Антіпової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Семенової І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої майну фізичної особи,-

В С Т А Н О В И В:

23.05.2025 року позивач звернулась до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 , у відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 2600,00 гривень, сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 березня 2025 року на вул. Теремнівській, у м. Луцьку, Волинської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Almera Tino реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Citroen C4 Picasso реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Винуватцем даної ДТП є водій автомобіля марки Citroen C4 Picasso реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

09 травня 2025 року надіслано Адвокатський запит № 118 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з проханням надати інформацію: «Чи проводилося відшкодування матеріальної шкоди по даній дорожньо - транспортній пригоді та надати копію справи по страховому випадку, який мав місце 27 березня 2025 року по вул. Теремнівській в місті Луцьку, Волинської області за участю водія ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та копію європротоколу по даному страховому випадку».

У відповідь на даний адвокатський запит ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повідомило про те, що сума збитку складає 28118,00 грн., окрім цього повідомлено, що полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів франшиза складає 2600,00 грн.. Страхове відшкодування у розмірі 25518,00 грн. буде перерахована протягом 5 робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату. Отже, з відповіді ПрАТ СК «ПЗУ Україна» вбачається, що сума страхового відшкодування складає 25518,00 грн. без врахування суми франшизи.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 в результаті своїх протиправних дій, які виразилися у порушенні Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, заподіяв майнової шкоди позивачу ОСОБА_1 , яка є законним власником пошкодженого майна легкового автомобіля «Nissan Almera Tino», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Проте, відповідача, на неодноразові звернення та прохання позивача відшкодувати вищевказані збитки, а саме франшизи в розмірі 2600,00 грн., у позасудовому порядку категорично відмовляється.

З огляду на що позивач булу вимушена звернутися до суду з даним позовом. На підставі вищевикладеного, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2025 року відкрито провадження у справі та визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження(а.с.20).

05.09.2025 року відповідачем було подано до суду заяву про визнання позову, в якій, зокрема, він просив вирішити питання про стягнення судового збору з врахуванням ч. 1 ст.142 ЦПК України, та клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу, відповідно до якого він просить стягнути з нього витрати позивача на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 40-41).

В підготовче засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без участі її та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.43-44).

Відповідач в підготовче засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає (а.с. 40 зворот).

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Отже, згідно з приписами ч. 3 статті 200 ЦПК України, приймаючи до уваги визнання відповідачем заявленого позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судове засідання здійснювати у відсутність учасників справи, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

02.05.2024 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.220563249, внаслідок якого страховою компанією було забезпечено цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу Nissan Almera Tino реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 12).

Строк дії договору по 01.05.2025 року включно; страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну становить 160 000 грн.; сума франшизи 2 600 грн. (а.с. 12).

27 березня 2025 року на вул. Теремнівській, у м. Луцьку, Волинської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Nissan Almera Tino реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки Citroen C4 Picasso реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Водії т/з Nissan Almera Tino реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та т/з Citroen C4 Picasso реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , досягли згоди щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди та склали спільне повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) (а.с. 8).

Винуватцем даної ДТП є водій автомобіля марки Citroen C4 Picasso реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія автомобіля марки Citroen C4 Picasso реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», поліс ОСЦПВ № 221754792/ЕР. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, завдану майну становить 160 000 грн.; сума франшизи 2 600 грн.

З повідомлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» від 15.05.2025 року вбачається, що сума збитку складає 28 118,00 грн. Також надано інформацію, що передбачено полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів франшиза складає 2600,00 грн. Страхове відшкодування в розмірі 25 518,00 грн. буде перераховано протягом 5 робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату (а.с.10-11).

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У ч. 1 ст. 1166 ЦК України закріплено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) шкодою, заподіяною в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, в тому числі, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Таким чином, 27 березня 2025 року ОСОБА_2 , будучи водієм забезпеченого транспортного засобу Citroen C4 Picasso реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , став винуватцем ДТП, за наслідками якого ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було сплачено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 25 518,00 грн. В свою чергу, в ОСОБА_2 у відповідності до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виник обов`язок щодо сплати на користь позивача франшизи в сумі 2 600 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині відшкодування майнової шкоди.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

В зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, враховуючи результат вирішення спору, керуючись ст. ст. 141, 142 ЦПК України, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову, тобто 605,60 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача інші 50 відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача до стягнення 4 000,00 витрат на професійну правничу допомогу, на підтвердження яких позивачем надано ордер на надання правничої допомоги №1139178 від 02.05.2025, договір про надання правової допомоги від 02 травня 2025 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №37/25 від 20.05.2025 року на суму 4000,00 гривень, акт приймання юридичних послуг відповідно до розрахунку витрат адвоката на правничу допомогу надану клієнту (а.с. 14-16а).

Такі витрати складаються з сум: 1 година, вартість 500 гривень, - вивчення нормативної бази при підготовці позову; написання адвокатського запиту - 1 година, вартість 500 гривень; час затрачений на написання позову 3 години, - 1500 гривень; правова допомога клієнту в суді - 1500 гривень (а.с.16).

Відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із непропорційністю до ціни позову та необґрунтованістю, оскільки не відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, щодо складання документів процесуального характеру у даній справі.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат, суд дійшов наступних висновків.

В частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

У постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Суд наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних, розглядалась без участі сторін та без проведення судових засідань, оскільки відповідач подав до суду заяву про визнання позову.

Ціна позову в даній цивільній справі становить 2600,00 гривень.

Додатково, суд також звертає увагу на те, що в межах розгляду даної справи, відповідачем не подавались відзиви та заперечення, відповідно, представником позивача не готувалась відповідь на відзив з необхідністю опрацювання позиції відповідача та викладенням та доведенням суду заперечень з боку позивача, як не заявлялись жодні клопотання щодо необхідності здійснення судом певних процесуальних дій щодо витребування доказів або проведенням інших процесуальних дій.

Окрім цього, по даній справі не було проведено за участі сторін та їх представників, зокрема, представника позивача, жодних судових засідань.

З огляду на викладене, обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є вочевидь завищеною, тому наявні підстави для часткового їх відшкодування відповідачем, а саме: в розмірі 2000,00 гривень.

На підставі ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 28, 29, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 141, 247, 259, 263-268, 280, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої майну фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 2 600 ( дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60копійок витрат по сплаті судового збору.

Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно платіжної інструкції № 0.0..1 від 21 травня 2025 року на суму 1211,20 гривень - що становить 605,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000,00 (дві тисячі гривень) витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 06 жовтня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова