П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року

м. Рівне

Справа № 555/502/25

Провадження № 22-ц/4815/1143/25

Головуючий у Березнівському районному суді

Рівненської області: суддя Старовецька Ю.В.

Рішення суду першої інстанції ухвалено

(вступна і резолютивна частини)

о 13 год. 10 хв. 09 червня 2025 року в м. Березне

Рівненського району Рівненської області.

Повний текст рішення складено: дати не зазначено

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 09 червня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час навчання в розмірі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення сином двадцятитрирічного віку залежно від того, яка з цих обставин настане першою.

Мотивуючи свої вимоги, позивач покликалася на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до серпня 2017 року. Від шлюбу вони мають повнолітню дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він навчається у 2п класі Технікуму «Лідер» в м. Люблін Республіки Польща. Навчання закінчить у 2028 році, що підтверджується довідкою Т.19.2025 від 22 січня 2025 року.

Вона забезпечує сина продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, канцелярським приладдям. Їй не відомо, чи працевлаштований відповідач на даний час, однак він здоровий, працездатний, має дохід і може надавати матеріальну допомогу. Разом з тим добровільно цього не робить. На сьогодні ОСОБА_1 будь-якої матеріальної допомоги дитині не здійснює, через що змушена звернутися до суду.

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 09 червня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 березня 2025 року і до закінчення навчання, а саме 01 січня 2028, але не довше ніж до досягнення 23-річного віку.

Приходячи до такого висновку, суд першої інстанції взяв до уваги потреби дитини у забезпеченні її побутових потреб, життєдіяльності, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, що є працездатним, отримує дохід, який перевищує мінімальну заробітну плату, що не заперечується відповідачем, сплату ним аліментів на утримання неповнолітньої дочки, витрати, які необхідно здійснювати для утримання себе та новоствореної сім`ї, можливість надання утримання другим з батьків, адже суду не було надано жодних доказів щодо непрацездатності ОСОБА_2 .

На рішення суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, де посилався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права та невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалося, що судом першої інстанції не було враховано матеріальне становище платника аліментів, а саме відсутність у нього власного житла, у зв`язку з чим він змушений витрачати значну суму коштів на оренду квартири. До того ж, він ще сплачує аліменти на спільну з позивачем неповнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому працює неофіційно підсобником на будівництвах та в середньому отримує за місяць від 12 000 до 15 000 гривень.

Також покликається на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази матеріального стану позивача та його повнолітнього сина, а тому судом не встановлено, чи дійсно потребує матеріальної допомоги, а також не з`ясовано, чи отримує син соціальні виплати від Республіки Польща.

Вважає, що всі докази у справі свідчать про його тяжкий матеріальний стан та відсутність можливості на сплату аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

З викладених підстав просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_2 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, хоча про це було роз`яснено ухвалою Рівненського апеляційного суду від 23 липня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Як з`ясовано судом, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14 березня 2007 року сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 15 серпня 2017 року у справі №555/863/17 шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили 29 серпня 2017 року.

Відповідно до довідки про підтвердження відвідування школи (присяжного перекладу з польської мови), виданої технікумом "Лідер" в місті Люблін від 22 січня 2025 року Т. 19.2025, ОСОБА_4 , PESEL: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Україна, Березне; адреса проживання: АДРЕСА_1 , є учнем 2п класу Технікуму "Лідер" в Любліні у 2024/2025 навчальному році, прийнятий до школи 01 вересня 2023 року. Цей учень закінчить навчання у 2028 році. Вірність цього перекладу з оригіналом документу, складеного польською мовою, засвідчено ОСОБА_5 , присяжним перекладачем української мови, вписаної до списку присяжних перекладачів української мови Міністерства Юстиції Республіки Польща за номером ТР/72/20. Зареєстровано під номером 332/01/2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судовим наказом Березнівського районного суду Рівненської області від 15 вересня 2017 року за №555/1765/17 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 01 вересня 2017 року до досягнення дітьми повноліття.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 22 березня 2023 року видно, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: м. Рівне Рівненської області.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 22 березня 2023 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: м. Рівне Рівненської області.

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України №7 від 25 січня 2018 року видно, що державна реєстрація актового запису про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведена на підставі ст. 126 СК України. Батьками дитини зазначено: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 СК України №6 від 07 жовтня 2022 року встановлено, що державна реєстрація актового запису про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проведена на підставі ст. 126 СК України. Батьками дитини зазначено: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Відповідно до заяви ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвєєвою О.В. 07 лютого 2025 року за №234, підтверджено всім заінтересованим органам та установам, що її малолітні діти: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають за адресою: АДРЕСА_2 , разом з нею та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який здійснює повне утримання її малолітніх дітей (тобто забезпечує всі їхні витрати, пов`язані з вихованням, навчанням, харчуванням, медичним обслуговуванням, тощо).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 25 квітня 2017 року вбачається, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з довідкою з місця проживання №311 від 07 лютого 2025 року, виданої ОСББ "Богоявленська 4А", ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ID НОМЕР_6 , дійсно в даний час тимчасово проживає в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з нею проживають: ОСОБА_1 чоловік, ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_9 дочка, ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 син, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 дочка, ІНФОРМАЦІЯ_5 , а всього 5 осіб.

Відповідно до довідки Березнівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №1193 від 06 лютого 2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , житель АДРЕСА_3 сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 , згідно з судовим наказом за №2-н/555/18/17 від 18 жовтня 2017, виданого Березнівським районним судом, на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з 01 вересня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Заборгованість станом на 01 березня 2025 року відсутня.

Згідно зі ст.ст. 180, 198 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України).

За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Аналіз наведених норм права Сімейного кодексу України у поєднанні з основними правилами доказування (ст. ст. 76-81 ЦПК України) дає підстави зробити висновок про те, що обов`язок батька (матері) надавати матеріальну допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання, презюмується.

Батько (мати) можуть бути звільненні від такого обов`язку у разі доведеності факту неможливості надавати допомогу дитині, при цьому, зважаючи на специфіку спірних правовідносин, обов`язок доведення такого факту покладається саме на батька (матір), до яких пред`явлений позов.

Заперечуючи проти позову про стягнення аліментів, ОСОБА_1 покликається на роботу без укладення трудового договору підсобником на будівництві, де середня місячна заробітна плата складає від 12 000 до 15 000 гривень, та вказує про наявність аліментів на спільну з позивачем неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте ним не було долучено до матеріалів справи доказів з офіційних джерел щодо розміру його заробітку (доходу), тобто не доведено належними доказами неможливість сплати ним аліментів на утримання сина, який продовжує навчання у заявленому позивачем розмірі.

Доводи заявника про те, що у нього відсутнє власне житло, у зв`язку з чим він змушений витрачати значну суму коштів на оренду квартири, колегія суддів до уваги не бере, оскільки ним не надано до суду будь-яких доказів, які б підтверджували, що він здійснює значні витрати на оренду житла.

Його покликання на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази матеріального стану ОСОБА_2 та повнолітнього сина, а також не з`ясовано чи отримує син соціальні виплати від Республіки Польща, не можуть враховуватися, адже вказані обставини не є підтвердженням можливості/неможливості надавати матеріальну допомогу саме заявником в розумінні ст. 199 СК України.

Зважаючи на це, заявником не було доведено належними і допустимими доказами неможливість надання матеріальної допомоги повнолітньому сину, який продовжує навчання у визначеному судом першої інстанції розмірі. Встановлений судом розмір 1/8 частки від заробітку (доходу) ОСОБА_1 повністю узгоджується з положеннями чинного законодавства і обставинами справи. Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам повнолітнього сина сторін, який здобуває освіту, та підтверджує необхідність матеріальної допомоги від батьків. Такий розмір аліментів відповідатиме принципу рівності прав та обов`язків батьків, який передбачено сімейним законодавством України.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази надані сторонами, дав їм належну правову оцінку і правильно застосував норми матеріального права, які регулюють правовідносини. Тому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 09 червня 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

Н.М.Ковальчук