Справа № 2/714/379/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2025 р. м.Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі головуючого судді: Козловська Л.Д.

секретар судового засідання: Постевка Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Герцаївського районного суду Чернівецької області з позовною заявою про розірвання шлюбу між подружжям, яке має неповнолітніх доньок, посилаючись на те, що 15.10.2006 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1914, серія НОМЕР_1 .

Сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що протягом останніх пів-року вони проживають окремо. Причиною цього є часті конфлікти та сварки, численні непорозуміння, незрозумілі звинувачення з побутових питань. Вказані події призвели до того, що фактичні шлюбні відносини між ними припинилися. Впродовж тривалого часу, сторони живуть окремим життям, своїми особистими інтересами, спільно не проживають і спільного господарства не ведуть, що свідчить про фактичне припинення існування сім`ї. Відповідач проживає разом із старшою дочкою ОСОБА_5 , а Позивач разом із молодшою ОСОБА_6 .

Крім того, Позивач вказує, що між сторонами досягнуто згоди стосовно місця проживання молодшої доньки ОСОБА_6 , участі у її вихованні та утриманні, що підтверджується договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини.

Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам Позивача та їх спільних дітей, просить суд задовольнити заявлені вимоги та розірвати шлюб.

У судовому засіданні позивач пояснив, що вони з відповідачкою проживають окремо, спільне господарство не ведуть, від даного шлюбу у них є двоє дітей та домовились, що менша до донька буде проживати з ним на його самостійному вихованню, так остання більш прихильна до нього, а старша буде проживати із матір`ю, про уклали угоду, яка засвідчена нотаріусом.

Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що дійсно не заперечує проти задоволення вимог про розірвання шлюбу. Також суду пояснила, що між нею та позивачем була укладена угода про те, що старша донька буде проживати з нею та її самостійному вихованню, а молодша з батьком, так як вона більш прихильна до батька. Також суду пояснила, що під час укладення даної угоди у нотаріуса на неї не здійснювався ніяких тиск.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З наведених у позовній заяві обставин, які згідно положень ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню оскільки визнані учасниками справи, встановлено, що

Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 15 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №1914, серія НОМЕР_1 . Прізвище дружини до укладення шлюбу « ОСОБА_7 ».

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Сторони припинили шлюбні стосунки, не вбачають можливості примирення та збереження сім`ї.

За таких обставин та у відповідності до положень ст.112 СК України, суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Водночас, Сторони досягли згоди стосовно місця проживання молодшої доньки ОСОБА_6 , участі у її вихованні та утриманні, що підтверджується договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, участі батьків у вихованні дитини від 25.04.2025 року, згідно якого визначили, що ОСОБА_8 , залишається на самостійному утриманні та вихованні батька ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.109СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

В силу ч.2 ст.112Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

У відповідності до ст.ст.104, 114СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає, що спільна заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, місце проживання молодшої доньки ОСОБА_3 , а також участь батька у її одноособовому вихованні та повному утриманні визначено за згодою, як це передбачено ч.1 ст.109 СК України

Позивач стверджує, а відповідач не заперечує, що ОСОБА_1 разом із молодшою донькою ОСОБА_3 тривалий час проживають окремо від відповідача. Окрім того, позивач повністю опікується дитиною, самостійно її виховує та утримує, без участі матері/відповідачки.

Крім того, у повній мірі, факт самостійного виховання та утримання Позивачем молодшої доньки підтверджується також відповідними матеріалами справи. А саме: Характеристикою, виданою Чернівецькою гімназією №19, відповідно до якої батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу навчанню і вихованню ОСОБА_3 , підтримує контакт зі школою, де вона навчається, спілкується з педагогами, які навчають доньку, відвідує батьківські збори, постійно цікавиться шкільним життям дитини та її успіхами.

Згідно з Довідкою Директора студії повітряної гімнастики «Butterflystudio» ОСОБА_9 від 22.05.2025р., Позивач регулярно сплачує за навчання дитини ОСОБА_3 , бере участь в організації участі дитини у виступах та конкурсах, забезпечує її всім необхідним та постійно приводить та забирає дитину в студію на заняття.

Відповідно до довідки сімейного лікаря №11 від 26.05.2025р. ОСОБА_3 проживає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває під наглядом сімейного лікаря. З приводу надання медичної допомоги дитині до лікаря звертається батько дитини ОСОБА_1 . Рекомендації лікаря з приводу лікування та оздоровлення виконує.

Крім того, факт самостійного виховання та утримання Позивачем доньки ОСОБА_6 підтверджуєтьсяписьмовими поясненнями свідків.

З огляду на викладене, вирішуючи питання щодо прав малолітньої дитини після розірвання шлюбу, суд бере до уваги позицію КЦС ВС, висловлену в постанові від 15 січня 2020 року, №200/952/18, постанові №338/143/20 (провадження №61-6809св21), а також домовленість батьків, зафіксовану в укладеному між ними договорі 11 липня 2025 року.

Крім цього, суд звертає на судову практику Великої Палати Верховного Суду, яка у своїй постанові від 02.04.2025 у справі №1 27/3622/24 зазначила, що в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.

Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.

У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.

Отже, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, суд, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, молодша донька ОСОБА_6 проживає із батьком, і останній забезпечує її належними умовами для життя та розвитку, будучи її єдиним утримувачем і самостійно її виховуючи, необхідно встановити факт самостійного виховання та утримання доньки ОСОБА_6 її батьком, тобто позивачем. Це важливо для захисту інтересів дитини, яка може залишитися без належного батьківського піклування. Встановлення цього факту має юридичні наслідки для позивача і іншого способу його підтвердження немає. Таким чином, подані позовні вимоги відповідають найкращим інтересам дитини.

Керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 15 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №1914, серія НОМЕР_1 розірвати.

Неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбу залишити проживати разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт, що батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Садгірським РВ УМВС України в Чернівецькій області 26.11.2001р. самостійно виховує та утримує доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 06.10.2025 року.

Суддя: