ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/943/25
Провадження № 2/292/576/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року селище Пулини

Пулинський районний суд Житомирської області у складі: головуючої судді Рябенької Т.С., секретаря судового засідання Володіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у селищі Пулини цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, В С Т А Н О В И В :

У серпні 2025 року позивач ТОВ "Споживчий центр" звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що 13 січня 2025 року між ним (далі - кредитодавець) та відповідачем (далі - позичальник) укладено кредитний договір (оферту) № 13.01.2025-100000795, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4500 грн строком на 155 днів з дати його надання. Дата надання кредиту - 13.01.2025, дата повернення (виплати) кредиту - 16.06.2025. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за 1 день користування. Комісія, пов"язана з наданням кредиту - 9 % від суми кредиту та дорівнює 405 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 405 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Денна процентна ставка - 0,97 %. Неустойка - 67 грн 50 коп, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов"язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов"язання. 13.01.2025 відповідачем електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок грошові кошти у розмірі 4500 грн, а, отже, акцептовано умови договору. Позичальником ОСОБА_1 під час укладання кредитного договору №13.01.2025-100000795 пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку. Під час ідентифікації позичальника ОСОБА_1 з документів, створених на матеріальних носіях та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Згідно умов договору та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 4500 грн на строк, зазначений в умовах кредитного договору ОСОБА_1 13.01.2025 отримав кредитні кошти в розмірі 4500 грн. Отже, ТОВ "Споживчий центр" свої зобов"язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов"язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв"язку з чим станом на 26.08.2025 утворилася заборгованість в розмірі 13 545 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500 грн, по процентам в розмірі 5580 грн, комісії в розмірі 405 грн, додаткової комісії в розмірі 810 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов"язання у розмірі 2250 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр". Враховуючи викладене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 13.01.2025-100000795 від 13.01.2025 в розмірі 13545 грн та судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою судді Пулинського районного суду Житомирської області від 28.08.2025 справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з"явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, позовна заява містить його клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 18.09.2025 та 06.10.2025, не з"явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв та клопотань, а також відзиву на позовну заяву від нього на адресу суду не надходило. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти цього. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. З матеріалів справи встановлено, що 13 січня 2025 року між ТОВ "Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір в електронній формі № 13.01.2025-100000795. 13.01.2025 ОСОБА_1 подав заявку, згідно якої кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 4500 грн строком на 155 днів з дати його надання, зі сплатою процентів за ставкою "Стандарт" у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом та за ставкою "Економ" в розмірі 0,5 % за 1 день користування кредитом, а також встановлено комісію, пов"язану з наданням кредиту - 9 % від суми кредиту, що дорівнює 405 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 405 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, а також неустойку в розмірі 67 грн 50 коп, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов"язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов"язання. Денна процентна ставка - 0,97 %. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-0649 (а.с. 10-16).

Згідно копії договору про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024, укладеного між ТОВ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ", та копії листа ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" №216-1908 від 19.08.2025 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 13.01.2025 о 12:12:30 на суму 4500 грн, номер картки НОМЕР_1 , номер трансакції в системі iPay.ua - 622821193, призначення платежу: видача за договором кредиту №13.01.2025-100000795 (а.с. 18-22, 26). З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №13.01.2025-100000795 від 13.01.2025 вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором складає 13 545 грн, в тому числі: 4500 грн - основний борг, 5580 грн - проценти, 405 грн - комісія за надання кредиту, 810 грн - комісія за обслуговування, 2250 грн - неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 13.01.2025 по 16.06.2025 (а.с. 17). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. З матеріалів справи встановлено, що кредитний договір між сторонами укладений в електронній формі. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ч. 1 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" (далі - Закону) зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Таким чином, підписання відповідачем договору шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме - відповідачу надано кредит в розмірі 4500 грн шляхом перерахування грошових коштів на його картковий рахунок. У той же час з матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, а саме - не повернув кредит, внаслідок чого згідно з наданим розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 13 545 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500 грн, заборгованості за відсотками в розмірі - 5580 грн, комісії в розмірі 405 грн, додаткової комісії в розмірі 810 грн та неустойки в розмірі 2250 грн. Разом з тим, суд не може погодитися з розміром нарахованих процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором від 13.01.2025 № 13.01.2025-100000795 в розмірі 5580 грн, виходячи з наступного. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 та від 31 жовтня 2018 року в справі №202/4494/16-ц, яка в силу частини четвертої ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами кредитного договору від 13.01.2025 № 13.01.2025-100000795 сторони встановили строк кредитування 155 днів, тобто до 16.06.2025. Порядок та підстави нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами, зокрема кредитними коштами банку, передбачені ст. ст. 1048 та 1056-1 ЦК України. Частиною першою ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76,77 ЦПК України). Згідно з вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. З долученої до матеріалів справи копії кредитного договору (п. 18) вбачається, що розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 547,5 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Звертаючись до суду з позовом, позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували позовні вимоги в частині нарахованих процентів, зокрема, виписок по особовому рахунку, розрахунків заборгованості тощо, відтак підстав для задоволення позовних вимог в цій частині суд не вбачає. Щодо стягнення заборгованості по комісії у розмірі 405 грн та додаткової комісії в розмірі 810 грн суд зазначає наступне. Як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року (справа № 204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2024 у справі № 753/25744/21). Оскільки, в кредитному договорі не обумовлено за перелік яких саме послуг позичальник повинен сплачувати комісію в сумі 405 грн та додаткову комісію в розмірі 810 грн, тому такі умови кредитного договору слід вважати нікчемними та такими, що суперечать Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів». Щодо стягнення неустойки суд зазначає наступне. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача неустойку в розмірі 2250 грн.

Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 13.01.2025-100000795 від 13.01.2025 у розмірі 6750 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4500 грн та неустойку в розмірі 2250. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі (6750/13 545) * 2422, 40 = 1207 грн 18 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 610, 611, 1054, 1055, 1056-1, 1078 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд У Х В А Л И В :

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором № 13.01.2025-100000795 від 13.01.2025 у розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п"ятдесят) гривень 00 копійок. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, , МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 1207 (одна тисяча двісті сім) гривень 18 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Заочне рішення може бути переглянуте Пулинським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача ОСОБА_1 . Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Пулинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.С. Рябенька