Справа № 372/1485/25
Провадження № 2-1135/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

10 жовтня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

за участю прокурора Кузьменко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом першого заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Козинської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування державного акту, державної реєстрації земельної ділянки та її повернення,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2025 року перший заступник керівника Київської обласної прокуратури звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 року № 5/1 «Про надання та передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства» передано безкоштовно у приватну власність 90 громадянам земельні ділянки для будівництва і обслуговування індивідуальних житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства в житловому мікрорайоні «Краєвид» в смт. Козин Обухівського району Київської області. Зазначив, що вказані особи вчиняли дії щодо поділу, об`єднання та відчуження частини виділених земельних ділянок, внаслідок чого утворились нові земельні ділянки, а також змінилися їх власники. Таким чином, на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2003 року № 1994 ОСОБА_2 відчужив на користь ОСОБА_1 належну йому (згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 245695) земельну ділянку площею 0,3 га. Окрім того, на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.202 № 5441 ОСОБА_3 відчужив на користь ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,5 га, належну йому згідно договорів купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1048, 1051, 1054, 1060, 1063, 1066, 1069 та державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 001794, що зареєстрований в Книзі державних актів на право приватної власності на землю 16.05.2002 року за № 6846. Разом з цим, на підставі договорів купівлі-продажу від 25.03.2003 року № 1290 та від 17.05.2003 року № 1991 ОСОБА_4 відчужив на користь ОСОБА_1 частини земельної ділянки площами по 0,6230 га кожна (загалом 1,246 га), належних йому на підставі договорів купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1072, 7075, 1078, 1081, 1084, 1087 та державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 001793, що зареєстрований в Книзі державних актів на право приватної власності на землю 16.05.2002 року за № 6848. Зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2002 № 5441 на ім`я ОСОБА_1 видано держаний сертифікат на право власності на земельну ділянку площею 0,5 га серії IV-КВ № 019453, зареєстрований 30.01.2003 року в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 7742. Також, на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2003 № 1290, від 17.05.2003 № 1991 та № 1994 на ім`я ОСОБА_1 видано держаний сертифікат на право власності на земельну ділянку площею 1,5460 га серії Р1 № 245771, зареєстрований 29.05.2003 року в Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 8358. За результатами набуття зазначених вище земельних ділянок, ОСОБА_1 у 2013 році замовив у ТОВ «Геоземконсалтинг» виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж вказаних земельних ділянок загальною площею 2,0460 га. В ході виготовлення технічної документації із землеустрою масив земельних ділянок вказаної вище площі поділено на 4 ділянки, з яких ділянку площею 0,3 га під номером 3 сформовано під кадастровим номером :03:043:0355, а ділянку під номером 4 площею 1,2460 га під кадастровим номером :03:043:0356. При цьому, ТОВ «Геоземконсалтинг» на карти-схеми в технічній документації із землеустрою нанесено прибережну захисну смугу річки Дніпро, в межі якої увійшла земельна ділянка під номером НОМЕР_1 (кадастровий номер :03:043:0356). Перший заступник зазначив, що відведення уприватну власність земельних ділянок на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 № 5/1 «Про надання та передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства» відбулося з порушенням вимог земельного законодавства, у зв`язку з чим подальше набуття ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 1,2460 га із кадастровим номером :03:043:0356 є незаконним, державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 245771 підлягає визнанню недійсним, державнв реєстрація земельної ділянки підлягає скасуванню у Державному земельному кадастрі, а остання поверненню з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Козинської селищної ради.

Ухвалою судді від 24.03.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні прокурор позов підтримала з зазначених у ньому підстав та просила задовольнити.

Представник Козинської селищної ради до суду не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв, клопотань або відзиву до суду не направив.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

На підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 № 5/1 «Про надання та передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства» передано безкоштовно у приватну власність 90 громадянам земельні ділянки для будівництва і обслуговування індивідуальних житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства в житловому мікрорайоні «Краєвид» в смт. Козин Обухівського району Київської області, зокрема:

- ОСОБА_5 земельну ділянку загальною площею 0,741 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,591 га);

- ОСОБА_6 земельну ділянку загальною площею 0,741 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,591 га);

- ОСОБА_7 земельну ділянку загальною площею 0,75 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,6 га);

- ОСОБА_8 земельну ділянку загальною площею 0,75 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,6 га);

- ОСОБА_9 земельну ділянку загальною площею 0,75 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,6 га);

- ОСОБА_10 земельну ділянку загальною площею 0,75 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,6 га);

- ОСОБА_11 земельну ділянку загальною площею 0,745 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,595 га);

На підставі зазначеного рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 № 5/1 на ім`я ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030563, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5793; на ім`я ОСОБА_6 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030565, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5795; на ім`я ОСОБА_7 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030567, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5797; на ім`я ОСОБА_8 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030571, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5801; на ім`я ОСОБА_9 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030573, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5803; на ім`я ОСОБА_10 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030574, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5804; на ім`я ОСОБА_11 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030575, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5805.

У подальшому, ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1048 відчужив на користь ОСОБА_3 належну останньому земельну ділянку площею 0,741 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

За аналогічних обставин ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1051 відчужив на користь ОСОБА_3 належну останньому земельну ділянку площею 0,741 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1054 ОСОБА_7 відчужив на користь ОСОБА_3 належну останньому земельну ділянку площею 0,75 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1060 ОСОБА_8 відчужила на користь ОСОБА_3 належну останньому земельну ділянку площею 0,75 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1063 ОСОБА_9 відчужила на користь ОСОБА_3 належну останньому земельну ділянку площею 0,75 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1066 ОСОБА_10 відчужив на користь ОСОБА_3 належну останньому земельну ділянку площею 0,75 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1069 ОСОБА_11 відчужив на користь ОСОБА_3 належну останньому земельну ділянку площею 0,745 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

В подальшому, ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1048, 1051, 1054, 1060, 1063, 1066, 1069 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії IV КВ № 001794, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 16.05.2002 за № 6846.

Крім того установлено, що на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 № 5/1 для потреб будівництва і обслуговування індивідуальних житлових будинків та ведення особистого підсобного господарства в житловому мікрорайоні «Краєвид» в смт. Козин Обухівського району Київської області передано безкоштовно у приватну власність:

- ОСОБА_12 земельну ділянку загальною площею 0,750 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,6 га);

- ОСОБА_13 земельну ділянку загальною площею 0,750 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,6 га);

- ОСОБА_14 земельну ділянку загальною площею 0,713 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,563 га);

- ОСОБА_15 земельну ділянку загальною площею 0,750 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,6 га);

- ОСОБА_16 земельну ділянку загальною площею 0,750 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,6 га);

- ОСОБА_17 земельну ділянку загальною площею 0,701 га (0,15 га під індивідуальну житлову забудову, а під ведення особистого підсобного господарства 0,551 га).

На підставі зазначеного рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 № 5/1 видано: на ім`я ОСОБА_12 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030566, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5796; на ім`я ОСОБА_13 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030576, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5806; на ім`я ОСОБА_14 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030564, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5794; на ім`я ОСОБА_15 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030580, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5809; на ім`я ОСОБА_16 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030578, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5808; на ім`я ОСОБА_17 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-КВ № 030577, зареєстрований 18.09.2001 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5807.

У подальшому, ОСОБА_12 на підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1072 відчужила на користь ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку площею 0,750 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1075 ОСОБА_13 відчужила на користь ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку площею 0,750 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1078 ОСОБА_14 відчужила на користь ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку площею 0,713 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1081 ОСОБА_15 відчужила на користь ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку площею 0,750 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1084 ОСОБА_16 відчужила на користь ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку площею 0,750 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

На підставі договору купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1087 ОСОБА_17 відчужила на користь ОСОБА_4 належну їй земельну ділянку площею 0,701 га (під індивідуальну житлову забудову та під ведення особистого підсобного господарства).

В подальшому, ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1072, 1075, 1078, 1081, 1084, 1087 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії IV КВ № 001793, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 16.05.2002 за № 6848.

Після цього, на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2002 № 3694 ОСОБА_4 відчужив на користь ОСОБА_18 частину зазначених вище земельних ділянок (за рахунок територій набутих земель у ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ) площею 1,65 га. На ім`я ОСОБА_18 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-КВ № 001793, зареєстрований 16.05.2002 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6848, а також державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІV-КВ № 019492, зареєстрований 03.12.2002 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7598.

Також, на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2002 № 5261 ОСОБА_4 відчужив на користь ОСОБА_2 частину зазначених вище земельних ділянок (за рахунок територій набутих земель у ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ) площею 0,168 га.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2002 № 5209 ОСОБА_18 відчужив на користь ОСОБА_2 частину належної йому земельної ділянки площею 0,132 га згідно договору купівлі-продажу від 10.09.2002 № 3694 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV-КВ № 019492.

Після цього на ім`я ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 245695, зареєстрований 07.05.2003 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8289 (земельні ділянки згідно договорів купівлі-продажу від 11.12.2002 № 5209 і від 11.12.2002 № 5261).

В свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2003 № 1994 ОСОБА_2 відчужив на користь ОСОБА_1 належну йому (згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 245695) земельну ділянку площею 0,3 га.

Також установлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2002 № 5441 ОСОБА_3 відчужив на користь ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,5 га, належну йому згідно договорів купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1048, 1051, 1054, 1060, 1063, 1066, 1069 та державного акту на право приватної власності на землю серії IVКВ № 001794, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 16.05.2002 за № 6846.

В свою чергу, на підставі договорів купівлі-продажу від 25.03.2003 № 1290 та від 17.05.2003 № 1991 ОСОБА_4 відчужив на корить ОСОБА_1 частини земельної ділянки площами по 0,6230 га кожна (загалом 1,246 га), належних йому на підставі договорів купівлі-продажу від 07.03.2002 № 1072, 1075, 1078, 1081, 1084, 1087 та державного акту на право приватної власності на землю серії IVКВ № 001793, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 16.05.2002 за № 6848.

На підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2002 № 5441 на ім`я ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5 га серії IV-КВ № 019453, зареєстрований 30.01.2003 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 7742.

Також, на підставі договорів купівлі-продажу від 25.03.2003 № 1290, від 17.05.2003 № № 1991 і 1994 на ім`я ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 1,5460 га серії Р1 № 245771, зареєстрований 29.05.2003 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8358.

За результатами набуття зазначених вище земельних ділянок площами 0,5 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії IV-КВ № 019453) і 1,5460 га (державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 245771) ОСОБА_1 у 2013 році замовив в ТОВ «Геоземконсалтинг» виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж вказаних вище земельних ділянок загальною площею 2,0460 га.

В ході виготовлення технічної документації із землеустрою масив земельних ділянок вказаної вище площі поділено на 4 ділянки (номери 1-4), з яких ділянку площею 0,3 га під номером 3 сформовано під кадастровим номером :03:043:0355, а ділянку під номером 4 площею 1,2460 га - під кадастровим номером :03:043:0356.

При цьому, ТОВ «Геоземконсалтинг» на карти-схеми в технічній документації із землеустрою нанесено прибережну захисну смугу річки Дніпро, в межі якої ввійшла земельна ділянка під номером 4 (кадастровий номер :03:043:0356).

Таким чином, за результатами виготовлення технічної документації із землеустрою і формування земельних ділянок до Державного земельного кадастру внесено відомості про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,2460 га із кадастровим номером :03:043:0356 для потреб ведення особистого селянського господарства, що належить останньому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 245771.

Водночас, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 не внесено записів про реєстрацію права власності останнього на таку ділянку.

Як вбачається з листа ТОВ «Геоматичні рішення» від 04.11.2024 року за вих. 04/11, земельна ділянка з кадастровим номером :03:043:0356 в 1992 році повністю накладалася на землі водного фонду, а саме на прибережну захисну смугу річки Дніпро. Станом на 2024 рік земельна ділянка з кадастровим номером :03:043:0356 частково накладається на землі водного фонду.

Площа накладання земельної ділянки площею 1,246 га з кадастровим номером :03:043:0356 на межі прибережної захисної смуги водного об`єкту річки Дніпро складає 0,8363 га (67 відсотків).

Відповідно до ст. ст. 83, 84 ЗК України до земель комунальної та державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду.

В частині 1 ст. 58 Земельного кодексу України та ст. 4 Водного кодексу України зазначено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, островами, а також прибережні захисні смуги вздовж цих річок.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

Єдиний випадок коли громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів), передбачений ч. 2 ст. 59 ЗК України.

За змістом зазначених норм права (у редакціях, які були чинними на час виникнення правовідносин) землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерела; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не можуть передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що землі водного фонду наділені надважливими функціями і завданнями, мають особливий статус та перебувають під особливою державною охороною, тобто згідно зі статтею 178 Цивільного кодексу України належать до обмежено оборотоздатних об`єктів.

Як вбачається з матеріалів справи розташування належної відповідачу спірної земельної ділянки із кадастровим номером :03:043:0356, свідчить про її належність до земель водного фонду, що унеможливлює перебування даної ділянки у приватній власності і користуванні з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

На момент прийняття Козинською селищною радою рішення від 29.08.2001 № 5/1 про відведення безкоштовно у приватну власність земельних ділянок діяли норми Земельного кодексу України та Водного кодексу України, які встановлювали, що спірні земельні ділянки мали цільове призначення землі водного фонду.

Так, згідно ст. ст. 19, 20, 116, 122, 149 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, у тому числі - землі водного фонду.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

При цьому, громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту.

Відповідно до вимог ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки грунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів; миття та обслуговування транспортних засобів і техніки; влаштування звалищ сміття, гноєсховищ, накопичувачів рідких і твердих відходів виробництва, кладовищ, скотомогильників, полів фільтрації тощо; випалювання сухої рослинності або її залишків з порушенням порядку, встановленого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Так, в ході проведеного огляду земельних ділянок в рамках кримінального провадження № 0000285 від 08.08.2024 із залученням сертифікованих інженерів-геодезистів ТОВ «Геоматичні рішення» установлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:043:0356, яка є частиною земельних ділянок, що відведені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 № 5/1 - знаходяться в межах 100 метрової прибережної захисної смуги річки Дніпро, що підтверджується відповідним листом ТОВ «Геоматичні рішення» зі схемами розміщення земельних ділянок, а також матеріалами технічної документації із землеустрою ТОВ «Геоземконсалтинг».

Крім того, геодезистами здійснено заміри (визначено координати) лінії урізу води р. Дніпро по відношенню до східної частини вказаних земельних ділянок.

З наведеного вбачається, що ділянка перебуває в межах прибережної захисної смуги р. Дніпро, починаючи з 1992 року. При цьому, станом на 1992 рік місцевість у місці розташування вказаної земельної ділянки знаходилась у природному стані - водна поверхня річки Дніпро та острови на ній.

Таким чином, на підставі рішення Козинської селищної ради від 29.08.2001 № 5/1 у приватну власність громадян відведено земельні ділянки водного фонду за рахунок прибережної захисної смуги річки Дніпро, яка не являється замкненою природною водоймою загальною площею до 3 гектарів.

З огляду на викладене, Козинська селищна рада не мала права приймати рішення щодо передачі у приватну власність для ведення особистого селянського господарства і будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку земельні ділянки водного фонду.

Щодо позовних вимог про скасування реєстрації земельної ділянки

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, виникають із дня такої реєстрації.

Аналогічно, за ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У свою чергу, право власності відповідача на спірні земельні ділянки виникло на підставі рішення та незаконного державного акту на право власності на земельні ділянки, що вказує на те, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності протиправно поза волею власника.

Як встановлено в ході розгляду справи, на даний час, спірна земельна ділянка у Реєстрі речових прав на нерухоме майно, не зареєстрована.

У відповідності до вимог ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України (в редакціях чинних на момент отримання відповідачем спірного державного акту) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

В той же час, право власності відповідача на таку земельну ділянку підтверджується отриманим ним державним актом на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 245771. Наявність державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, яким підтверджується право власності за особою, яка протиправно її набула, є перешкодою у реалізації дійсним власником - державою в особі Козинської селищної ради речових прав на зазначений об`єкт нерухомості.

Зважаючи на те, що відповідачем право власності на спірну земельну ділянки зареєстровано шляхом отримання державного акту, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України шляхом визнання недійсним такого державного акту на право власності та повернення земельної ділянки на користь держави.

Оскільки у відповідача ОСОБА_1 відсутні підстави для оформлення права власності на спірну земельну ділянку, отриманий ним державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:043:0356 серії Р1 № 245771, що зареєстрований 29.05.2003 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8358, підлягає визнанню недійсним в судовому порядку як такий, що не відповідає Закону та порушує права власника з огляду на незаконність дій щодо протиправного позбавлення держави земель водного фонду.

Частиною 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Аналогічна підстава скасування державної реєстрації земельної ділянки передбачена частиною 13 статті 79-1 ЗК України.

Земельна ділянка з кадастровим номером :03:043:0356 входить до земель водного фонду, а отже, не може перебувати у приватній власності як землі для ведення особистого селянського господарства й існувати у встановлених межах. Без скасування державної реєстрації вказаної земельної ділянки, землі водного фонду будуть незаконно обліковуватись як землі приватної власності іншого цільового призначення.

Згідно вимог ст. ст. 16, 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Також у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки закривається і відповідна Поземельна книга. Отже, з метою реального поновлення інтересів держави державна реєстрація спірної земельної ділянки підлягає скасуванню.

Щодо вимог про повернення земельної ділянки

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а за змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності держави на обмежені в обороті об`єкти установлене законом, тому не потребує доказування правового титулу.

У разі протиправної передачі цих об`єктів у приватну власність відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави.

У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача у створенні позивачу перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки, яка має закріплений у законодавстві статус обмежено оборотоздатної.

При цьому поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може включати не лише фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, договори, інші правочини, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14 та від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 вказані можливі способи усунення таких порушень, яких може вимагати законний власник, а саме шляхом оспорення відповідних рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів або інші правочинів, а також вимагаючи повернути земельну ділянку.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 суд виклав висновок про те, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій).

Земельна ділянка із кадастровим номером :03:043:0356 наразі зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , проте в силу законодавства вона не може перебувати у приватній власності із виникненням приватного володільця, тому права держави на реалізацію усіх правомочностей щодо земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею, підлягають захисту шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути ділянку площею 1,2460 га з кадастровим номером :03:043:0356 у власність держави в особі Козинської селищної ради.

Суд також звертає увагу, стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, критерії сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод такі: 1) чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі; 2) чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті; 3) чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або для контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Землі водного фонду не могли передаватися у приватну власність у силу положень ст. ст. 59, 83, 84 ЗК України.

Відповідні приписи національного законодавства щодо неможливості переходу у приватну власність земельних ділянок, віднесених до земель водного фонду, є доступними, чіткими та передбачуваними.

Отже, стосовно земель водного фонду установлено пріоритет права власності Українського народу, державної та комунальної власності над приватною, тобто законно набути права приватної власності на земельні ділянки відповідних характеристик, розміру і територіального розташування не могла жодна юридична чи фізична особа, у тому числі і відповідач.

Однак відповідачем набуто таке право власності і користування у спосіб, який, за формальними ознаками, має вигляд законного, оскільки юридичне оформлення права власності відповідача на землю стало можливим у результаті прийняття органом місцевого самоврядування, поза волею територіальної громади і всупереч вимог чинного законодавства, рішень про передачу земельних ділянок у приватну власність.

Проте у цьому випадку варто звернути особливу увагу на те, що в силу об`єктивних, видимих природних властивостей земельних ділянок водного фонду, розташованих в межах прибережної захисної смуги річки Дніпро відповідач не міг не знати про фактичне місцезнаходження цієї ділянки. Проявивши розумну обачність, ознайомившись зі змістом земельного та водоохоронного законодавства, технічною документацією із землеустрою, відомостями державного кадастру територій і за необхідності отримавши правову допомогу перед набуттям у власність цієї ділянки, відповідач міг і повинен був знати про те, що зазначена спірна ділянка належать до земель водного фонду.

Таким чином, відповідач в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих, характерних для земель водного фонду, природних ознак спірних земельних ділянок знала або, проявивши розумну обачність, міг і повинен знати про те, що землі вказаної категорії вибули з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить її добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований сумнів.

За таких обставин позов Київської обласної прокуратури по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, закладеним у статті 1 Першого протоколу.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наявних у справі доказів суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову прокурора.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь Київської обласної прокуратури підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Керуючись ст.1-13, 76-83, 88,141, 258, 259,263-265, 268,280, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов першого заступника керівника Київської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Козинської селищної ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування державного акту, державної реєстрації земельної ділянки та її повернення задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні Козинською селищною територіальною громадою права користування та розпорядження земельною кадастровий номер :03:043:0356 площею 1,2460 га шляхом визнання недійсним державного акту на право власності серії Р1 № 245771, зареєстрованого 29.05.2003 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 8358, скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації вказаної земельної ділянки.

Усунути перешкоди у здійсненні Козинською селищною територіальною громадою права користування та розпорядження земельною ділянкою кадастровий номер :03:043:0356 площею 1,2460 га шляхом її повернення на користь Козинської селищної територіальної громади в особі Козинської селищної ради з незаконного володіння ОСОБА_1 , з одночасним припиненням права власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на земельну ділянку площею 1,2460 га із кадастровим номером :03:043:0356.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської обласної прокуратури 36971 грн. 13 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 10 жовтня 2025 року.

Суддя Т.В. Проць