Справа № 457/771/25
провадження №4-с/457/1/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючої-судді Василюк Т.В.,

секретар судового засідання Кушнір М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича у ході виконавчого провадження №78762811 з примусового виконання судового наказу №457/771/25 від 18 червня 2025 року, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Трускавецький водоканал» заборгованості в розмірі 14801 грн 15 коп. та 302 грн 80 коп. судового збору, стягувач: ТОВ «Трускавецький водоканал»,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича у ході виконавчого провадження №78762811 з примусового виконання судового наказу №457/771/25 від 18 червня 2025 року, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Трускавецький водоканал» заборгованості в розмірі 14801 грн 15 коп. та 302 грн 80 коп. судового збору, стягувач: ТОВ «Трускавецький водоканал». Скарга мотивована тим, що на виконанні у приватного виконавця Меленчука В.І. перебуває виконавче провадження № 78762811 від 04.08.2025 з примусового виконання судового наказу № 457/771/25 від 18.06.2025, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області про стягнення з нього на користь ТОВ «Трускавецький водоканал» заборгованості у сумі 14801,15 грн та судового збору у розмірі 302,80 грн. 27.08.2025 виконавець, виконуючи примусове стягнення коштів з пенсійного рахунка боржника в АТ КБ «Приватбанк» 100% пенсії за серпень 2025 року. Пенсія є його єдиним джерелом доходу, про відсутність інших джерел доходу виконавцю відомо. 21.08.2025 боржником була надіслана на електронну адресу приватного виконавця заяву про визначення рахунку для видаткових операцій у АТ КБ «Приватбанк», але у ній помилково був вказаний номер універсального рахунку. 25.08.2025 виконавець без перевірки типу рахунку видав постанову про визначення рахунку для додаткових операцій. 01.09.2025 боржником повторно була надіслана заява про визначення рахунку для видаткових операцій на електронну пошту виконавця, в якій було вказано номер пенсійного дебетового рахунка, але виконавець належно на таке повідомлення не зреагував. Рахунки боржника заарештовані і рахунок для видаткових операцій з визначеним лімітом не встановлений цілий місяць. Він позбавлений засобів для існування і поставлений на грань голоду через загострення хронічних хворіб. Просить визнати неправомірним примусове вилучення приватним виконавцем Меленчуком В.І. 27.08.2025 3038 грн з пенсійного рахунка НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» і повернути на цей рахунок 2430 грн 40 коп. (80% пенсії за серпень 2025 року) відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», а у подальшому не допускати вилучення більше, ніж 20% пенсійних виплат або інших надходжень на зазначений рахунок; скасувати постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій, видану приватним виконавцем Меленчуком В.І. 25.08.2025 як таку, що не відповідає внутрішнім інструкціям АТ КБ «Приватбанк» і не може бути виконана; новою постановою рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» визначити поточним рахунком фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій і встановити місячний ліміт видаткових операцій за цим рахунком у подвійному розмірі мінімальної заробітної плати.

Від приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. надійшло пояснення на скаргу, у якому приватний виконавець зазначає, що 04.08.2025 приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження. 25.08.2025 до приватного виконавця надійшла заява ОСОБА_1 про визначення поточного рахунка у банку для здійснення видаткових операцій НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк». 25.08.2025 приватним виконавцем було винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій, якою визначено рахунок НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк». Приватним виконавцем було виставлено платіжну інструкцію про списання коштів з рахунку НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк». 27.08.2025 до приватного виконавця поступили кошти у сумі 3038 грн на депозитний рахунок, які були списані з рахунку боржника НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк». Того ж дня приватним виконавцем було перераховано кошти у сумі 2143,64 грн на банківські реквізити стягувача. Він не знав і не міг знати про те, що списані кошти у сумі 3038 грн з банківського рахунку боржника були його пенсією, оскільки у матеріалах виконавчого провадження відсутня така інформація, а банківська установа фізично виконала постанову виконавця про арешт коштів. Повернення коштів не може бути здійснено з приватного виконавця, тому що такі кошти можуть бути повернені лише у порядку позовного провадження до ТОВ «Трускавецький водоканал». Просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 підтримав свою скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі.

Приватний виконавець Меленчук В.І. просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки останній фактично сам помилився у своїй заяві, вказавши номер рахунку. На даний час 24.09.2025 ним припинено дію постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій, оскільки боржником подано заяву про визначення іншого поточного рахунку для здійснення видаткових операцій.

Представник стягувача ТОВ «Трускавецький водоканал» у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 28.05.2025 Трускавецьким міським судом Львівської області видано про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Трускавецький водоканал» заборгованості в розмірі 14801 грн 15 коп. та 302 грн 80 коп. судового збору, стягувач: ТОВ «Трускавецький водоканал» /арк. справи 15/.

04.08.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. було відкрито виконавче провадження № 78762811.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, які належать боржнику ОСОБА_1 .

У ході здійснення заходів у межах виконавчого провадження було встановлено, що боржник ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 3038 грн.

25.08.2025 за вхідним номером 140 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. було зареєстровано заявву ОСОБА_1 , у якій він просив приватного виконавця зняти арешт з його рахунка НОМЕР_2 і визначити його рахунком для здійснення видаткових операцій.

05.08.2025 приватним виконавцем було винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій, якою визначено рахунок НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк».

24.09.2025 за вхідним номером 1554 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. було зареєстровано заяву ОСОБА_1 , у якій він просив приватного виконавця визначити рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» рахунком для здійснення видаткових операцій з 01.09.2025.

Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. від 24.09.2025 дію постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій від 25.08.2025 припинено.

Крім цього, постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. від 24.09.2025 визначено для фізичної особи боржника ОСОБА_1 рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» для здійснення видаткових операцій.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі ст.13Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із положеннями ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно з ч. 4 ст.56 цього Закону копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Згідно із частиною десятою статті 56 Закону виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст.59 Закону виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Скаржник у своїй скарзі зазначає, що на підставі постанови виконавця накладено арешт на рахунок, на який надходять щомісячні пенсійні платежі, у зв`язку з чим він не може зняти, використовувати або іншим чином розпоряджатись пенсійними коштами.

Згідно ч.2 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Також забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України " Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до частин першої-третьої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірісуми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

В абзаці другому ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх коштів або їх частини на рахунку боржника в банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

24.09.2025 постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука В.І. зупинено дію постанови від 25.08.2025, а також на підставі заяви боржника ОСОБА_1 визначено рахунок НОМЕР_1 для здійснення видаткових операцій.

Оскільки виконавець самостійно зупинив дію постанови про накладення арешту на рахунок боржника рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» тому у суду відсутні підстави для задоволення вимоги скаржника в частині скасування постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій, виданої приватним виконавцем Меленчуком В.І. 25.08.2025 як такої, що не відповідає внутрішнім інструкціям АТ КБ «Приватбанк» і не може бути виконана.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною 4 статті 10 ЦПК України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 7 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується ст.ст. 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Норми статті 41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу у Львівській області Меленчука В.І. щодо арешту коштів ОСОБА_1 від 05.08.2025, в межах виконавчого провадження №78762811 було накладено арешт на банківський рахунок скаржника: АТ «Приватбанк», однак вказаний рахунок використовується скаржником для отримання пенсії.

Разом з тим, встановлено, що приймаючи постанову про арешт коштів до виконання, банк не визначив статус коштів та рахунку, на якому вони знаходяться, як рахунку із спеціальним режимом використання, не повідомляв виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та не повернув його постанову без виконання, що було б підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», відтак банк не визнав відповідний рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

З приводу вимоги скаржника повернути на рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк» 2430 грн 40 коп. (80% пенсії за серпень 2025 року) суд зазначає, що механізм повернення таких коштів не передбачений ні ЦПК України, ні Законом України «Про виконавче провадження». З огляду на харктер правовідносин, такі кошти можуть бути повернені лише у порядку звернення до суду з позовом до ТОВ «Трускавецький водоканал».

Суд зауважує, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення арешту на кошти боржника приватний виконавець діяв у спосіб та у межах наданих йому законом повноважень з метою забезпечення виконання рішення суду шляхом накладання арешту, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги скаржника в частині визнання дії протиправними приватного виконавця щодо накладання арешту.

На підставі вищевикладеного та керуючисьЗаконом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича у ході виконавчого провадження №78762811 з примусового виконання судового наказу №457/771/25 від 18 червня 2025 року, виданого Трускавецьким міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Трускавецький водоканал» заборгованості в розмірі 14801 грн 15 коп. та 302 грн 80 коп. судового збору, стягувач: ТОВ «Трускавецький водоканал» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т. В. Василюк