Провадження №: 2/336/4679/2025
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Петренко Л.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до держави російська федерація в особі посольства держави росії в Україні про відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією російської федерації проти України, -

встановив:

06 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до держави російська федерація в особі посольства держави росії в Україні про відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією російської федерації проти України.

В позовній заяві представник позивача просить: 1) визнати винним державу російської федерації, в особі Посольства держави росія (м. Москва, вул. Краснопресненська набережна, 2), (м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27-А), про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації проти України стосовно "Позивача" (ідентифікаційний номер ), 2) стягнути з держави російська федерація, в особі Посольства держави росія (м. Москва, вул. Краснопресненська набережна, 2), (м. Київ, Повітрофлотський проспект, 27-А), на користь "Позивача" (ідентифікаційний номер ), в рахунок відшкодування моральної шкоди 7 131 600,00 (сім мільйонів сто тридцять одна тисяча шістсот) гривень.

До позовної заяви додано: копію посвідчення офіцера, копію довідки з державного демографічного реєстру, копію паспорта, копію свідоцтва про народження, копію витягу з ЄРДР, копію витягу з наказу, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копію свідоцтва про смерть, копію посвідчення.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена та передана судді Петренко Л.В.

Дослідивши позовну заяву з додатками, суддя вважає, що подана позовна заява не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому згідно зі ст.185 ЦПК України, її належить залишити без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України).

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

З урахуванням цих норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) праві та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, згідно з пунктами 5, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивач просить стягнути з відповідача 7131600,00 грн. розмір моральної шкоди, однак не зазначає доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач не навів доказів, чому саме такий розмір моральної шкоди він визначає.

Замість викладу фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, в позовній заяві процитовані норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Враховуючи, вимоги процесуального законодавства позивач зобов`язаний подати усі докази по справі разом із позовною заявою. Процесуальним законодавством встановлено чіткі рамки подачі доказів до суду, після чого суд не вправі приймати подані докази, оскільки буде порушено вимоги принципу змагальності.

Таким чином, позивачу слід зазначити докази, що підтверджують наведені в заяві обставини.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Сторони та інші учасники судового розгляду повинні подати докази у справі безпосередньо до суду разом із поданням відповідних заяв по суті. Порядок та строки подання доказів та копій доказів визначено статтею 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

В позовній заяві позивач, в порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не зазначив відомостей щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Представник позивача не зазначив чому звертається до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

З доданих позивачем документів слідує, що за фактом обстрілу з боку російських окупаційних військ, внаслідок якого пошкоджено будинок в АДРЕСА_1 та у дворі будинку загинув чоловік ОСОБА_2 , внесені відомості до ЄРДР за № 0001968 від 02 липня 2024 року.

Місце вчинення кримінального правопорушення не відноситься до підсудності Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Позивач не вказує, які результати розгляду такого кримінального провадження. Який статус позивач має в даному кримінальному провадженні, чи подав позивач позов у кримінальному провадженні тощо.

За нормою п.5 ч.3, ч.6 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

За змістом ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Так, за загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. (ст. 2, 4, 5, 19 ЦПК України, тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових правовідносин).

Позивач, звертаючись до суду, вказує на наявність кримінального провадження за № 0001968 від 02 липня 2024 року, досудове розслідування якого здійснює слідчий відділ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях.

Суддя зауважує, що серед прав, якими наділений потерпілий протягом кримінального провадження за нормою п.10 ч.1 ст.56 КПК України, є право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Крім того, згідно з ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Порядок подання цивільного позову у кримінальному провадженні чітко визначений ст. 128 КПК України. Зокрема, за змістом ч.5-7 вказаної норми, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом (тобто КПК України). При цьому, відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні.

Натомість, лише та особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч.7 ст.128 КПК України).

Позивачем у цій справі обставин на виконання ч.7 ст.128 КПК України (за змістом позовної заяви) не повідомлено, як не повідомлено і про існування вироку у кримінальному провадженні на час звернення до суду, яким встановлено вину певної особи.

В позовному провадженні вина особи не встановлюється.

З тексту позовної заяви слідує, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001968 від 02 липня 2024 року, а тому позивач може подати позов органу, який здійснює досудове розслідування.

Вказані судом недоліки перешкоджають прийняттю позовної заяви до судового розгляду, у зв`язку з чим її слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Згідно з вимогами ч 1, 2, 3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1. ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави російська федерація в особі посольства держави росії в Україні про відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією російської федерації проти України - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу та представнику позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: