Справа №638/7791/24
Провадження № 2-с/638/237/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Теслікова І.І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, поворот виконання судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2024 року Дзержинським районним судом м. Харкова у справі № 638/7791/24 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Комплекс з вивозу побутових відходів" заборгованість за вивезення побутових відходів за період з 01.04.2019 року по 31.01.2022 року у сумі 797,98 грн та судовий збір у розмірі 302.80 грн.

03 жовтня 2025 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування вказаного судового наказу, в якій заявник просила суд: 1) скасувати судовий наказ у справі №638/7791/24 від 03 травня 2024 року; 2) вирішити питання про поворот виконання судового наказу по справі №638/7791/24 від 03 травня 2024 року; 3) стягнути з стягувача КП «КВПВ» на корить боржника ОСОБА_1 судовий збір в сумі 151.40 грн. В обґрунтування заяви посилається на те, що про судовий наказ вона отримала 19 вересня 2025 року. Зазначила, що заявлені стягувачем у заяві про видачу судового наказу вимоги є безпідставними оскільки нею 28.01.2020 сплачувалися послуги за вивезення побутових відходів у розмірі 281.60 грн.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 отримала копію судового наказу 19 вересня 2025 року та 03 жовтня 2025 року звернулась з даною заявою, у зв?язку з чим, божником не пропущений строк на звернення з заявою про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу.

З урахуванням вищевикладеного, суддя приходить до висновку про наявність підстав для скасування вищевказаного судового наказу.

Вирішуючи вимогу про поворот виконання судового наказу, суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України, в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 444 ЦПК України, питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року по справі № 13-рп/2011 роз`яснено, що інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відтак, поворот виконання рішення це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

За своєю суттю поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням (постанова Великої палати Верховного Суду 04.09.2019 року у справі № 569/15646/16-ц).

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Як вбачається з матеріалів заяви, боржником до вимоги про поворот виконання судового наказу не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що за судовим наказом від 03 травня 2025 року з неї списано грошові кошти установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. У заяві про скасування судового наказу, в якій боржник просив вирішити питання про поворот його виконання, також не вказано обставин щодо списання будь-якої суми з її банківських рахунків в рахунок виконання судового наказу, не зазначено дати і суми списання грошових коштів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про поворот виконання судового наказу.

Крім того, боржник просила суд стягнути з КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» на її користь судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про скасування судового наказу у розмірі 151.40 грн.

У стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч.2 ст.164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат в наказному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до положень ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч.2 ст.160 ЦПК України передбачено право особи звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу, якщо вона вважає, що їй належить право вимоги.

Отже боржник не позбавлений права стягнути відповідні витрати з стягувача (заявника) в порядку позовного провадження.

При цьому, суд наголошує, що ч.2 ст.164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст.4, 160, 164, 171, 260 Цивільного процесуального Кодексу України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ, виданий Дзержинським районним судом м.Харкова у справі № 638/7791/24 від 03 травня 2024 року про стягнення з ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства "Комплекс з вивозу побутових відходів", розташованого: 61140, м. Харків, пров. Золотий, 4 (, рахунок НОМЕР_1 , ПАТ "Банк Восток") заборгованість за вивезення побутових відходів за період з 01.04.2019 року по 31.01.2022 року в розмірі 797 (сімсот дев`яносто сім) грн. 98 коп. та судовий збір у розмірі 302 (триста дві) грн. 80 коп.

В інший частині заяви - відмовити.

Роз`яснити стягувачу, що він має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Теслікова