Справа № 629/2504/25
Номер провадження 2/629/893/25
02.10.2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Попова О.Г., за участю секретаря судового засідання Олексенко Т.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження в м. Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА ТРАНС», ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої злочином, -
Провадження у справі було відкрито у порядку загального позовного провадження, надано сторонам час для надання заяв по суті.
Від представника ПрАТ СК «ПЗУ Україна» до суду надійшов відзив, в якому останній просить задовольнити вимоги позивача частково, а саме у розмірі 217 838,15 грн. в якості страхового відшкодування шкоди пов`язаної з лікуванням, в іншій частині позовних вимог відмовити. В обгрунтування відзиву зазначено, що згідно вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.01.2025, водія вантажного тягача MAN TGA 24,430 д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні ДТП 22.07.2023 руху на жовтий сигнал світлофора, не забезпечивши безпеку дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки HONDA CR-V, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_1 , що отримав тяжкі тілесні ушкодження. Відповідно до вищевказаного вироку ОСОБА_2 відшкодував на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 78 603, 00 грн. У відповідності до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), цивільно-правова відповідальність власника ТЗ MAN TGA 24.430, АЕ0205Р ОСОБА_3 застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно Полісу № EP.215231952 від 19.06.2023 (надалі - Поліс), строк дії якого з 00:00 20.06.2023 по 24:00 19.06.2024 включно. Страхова сума згідно Полісу за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн.; страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320 000,00 грн. 18.10.2024 року представник позивача адвокат Свистун А.В. звернувся до ПрАТ «СК ПЗУ Україна» з повідомленням про ДТП, що сталося 22.07.2023 та заявою про страхове відшкодування шкоди завданої майну у порядку статті 35 Закону. Однак, ПрАТ «СК ПЗУ Україна» щодо відшкодування такої шкоди, було відмовлено на підставі ст. 37 Закону, а саме: п.п. 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; п.п.37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. У позові позивачем заявлено позовні вимоги до ПрАТ «СК ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої майну у сумі 160 000,00 грн. Однак, представник вказує, що долучений Згідно до звіту №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V, виконаного оцінювачем суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , в період арешту майна, згідно з яким розмір майнової шкоди становить 196 716,00 грн. Представник вказує, що даний звіт є недопустимим доказом, адже не встановлює ринкову вартість HONDA CR-V до дати ДТП (22.07.2023) та після ДТП (вартість придатних залишків) згідно вимог ст. 30 Закону, що застосовується до тотально знищеного КТЗ. Зазначає, шо у позивача залишаються придатні запасні частини HONDA CR-V, які він необмежений у праві реалізувати. Враховуючи викладене представник вказує, що належними та допустимими доказами позивачем не доведено поважність причин не звернення до Страховика із заявою про страхове відшкодування за шкоду завдану майну в строки визначені ст. 37.1.4 Закону, також позивачем не доведено неможливість запрошення представника ПрАТ «СК ПЗУ Україна» на технічний огляд з метою фіксації пошкоджень колісного транспортного засобу HONDA CR-V, представника Страховика або ним залученим незалежних експертів на виконання вимог ст. 33.3, 34 Закону.
Стосовно відшкодування шкоди пов`язаної з лікуванням позивача у розмірі 320 000,00 грн., представник вказує, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.01.2025 року встановлено факт отримання внаслідок ДТП, що сталося 22.07.2023 потерпілим ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень. У позовній заяві позивачем визначено загальний розмір шкоди, заподіяної здоров`ю у розмірі 2 077 971,75 грн., однак на підтвердження заявлених вимог не долучено належних та допустимих доказів. До ПрАТ «СК ПЗУ Україна» позовні вимоги ґрунтуються на підставі ст. 24 (відшкодування витрат на лікування потерпілого) та 26 Закону (відшкодування внаслідок стійкої втрати працездатності). Згідно приписів ст. 24.1 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого, відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. У відповідності до вимог ст. 26.1. Закону, шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно з ст. 26.2. Закону, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку (6700x36= 241 200,00 грн.) Таким чином, у разі встановлення I групи інвалідності, згідно ст. 26.2 Закону, дійсно потерпілому відшкодовується мінімальний розмір страхового відшкодування у розмірі 241 200, 00 грн. Однак позивачем не долучено до позовної заяви беззаперечних доказів на підтвердження набуття статусу І групи інвалідності внаслідок ДТП, що сталося 22.07.2023. Таким чином ПрАТ «СК ПЗУ Україна» вважає обґрунтованими понесені позивачем витрати на лікування та придбання ліків, долучених до позовної заяви на загальну суму 118 838, 15 грн.
Щодо реабілітації позивача в ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі» та у Відпочинково-оздоровчому комплексі «Вернигора», представник вказує, що долучені позивачем докази оплати складають 99 000,00 грн. реабілітаціних послуг на користь ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Модричі». Таким чином, позивачем долучено копії доказів фактично понесених витрат на лікування, придбання медичних препаратів та реабілітацію внаслідок ДТП на загальну суму 217 838, 15 грн., що є підставою для страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з втратою.
Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн., то представник зазначає, що до позовної заяви не долучено, жодних Договорів про надання правничої допомоги та актів наданих послуг, доказів фактичного понесення позивачем таких витрат на гонорари з призначенням платежу, реквізитами, що обов`язково мають бути зазначені в первинних бухгалтерських. Враховуючи викладене представник ПрАТ «СК ПЗУ Україна» просив відмовити у задоволенні даної вимоги.
Від представника позивача - адвоката Габор В.В. надійшла відповідь на відзив ПрАТ «СК ПЗУ Україна». В обґрунтування якого зазначено, що з доводами та обґрунтуваннями відповідача, викладеними у відзиві на позов, ОСОБА_1 категорично не погоджується, вважає їх безпідставними та необґрунтованими.
Щодо заперечень ПрАТ «СК ПЗУ Україна» в частині відшкодування майнової шкоди представник звертає увагу суду, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна» намагається ухилитися від виконання свого зобов`язання щодо страхового відшкодування. Оскільки при первинному зверненні з заявою про виплату страхового відшкодування 16.10.2024, до якої, було долучено звіт про оцінку транспортного засобу позивача, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повідомило про можливість отримання страхового відшкодування у разі надання завіреного вироку суду. Після ухвалення судом першої інстанції вироку та його вступу у законну силу, позивач знову звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, долучивши звіт про оцінку транспортного засобу, однак ПрАТ СК «ПЗУ Україна» знову відмовило у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи подання такої заяви з пропуском визначеного законом строку (один рік з моменту скоєння ДТП). Крім того, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» жодного разу не вказало про порушення позивачем п.37.1.3 Закону № 1961-IV. Також представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» оспорює як належний доказ звіт №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V, який було складено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 . Натомість жодного належного доказу в спростування вказаного доказу не надає. Також представник позивача зазначає, що на даний час транспортний засіб ОСОБА_1 не відремонтований, перебуває на зберіганні останнього за місцем його проживання. Жодних дій, спрямованих на відчуження, пошкодження або зміну технічного стану транспортного засобу позивач не вчиняв. Даний факт відомий ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що дозволяє останньому провести свою оцінку завданих збитків.
Щодо заперечень ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в частині пропуску строку звернення із заявою про виплату відшкодування майнової шкоди, представник зазначає, що неможливість вчасного звернення ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування протягом однорічного строку зумовлено тяжким станом здоров`я позивача, оскільки у зв`язку з отриманими травмами в період з 23.07.2023 року по 05.10.2023 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні. З огляду на тяжкість отриманих травм та необхідність подальшого проходження комплексної реабілітаційної терапії, в період з 18.12.2023 року по 03.06.2024 року, з 27.06.2024 року по 08.08.2024 року, з 07.09.2024 року по 19.10.2024 року позивач проходив реабілітацію в ТзОВ «МРЦ «Модричі». Разом з тим, представник відзначає, що річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування нє є спеціальним строком позовної давності, передбаченим ст. 258 ЦК України. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика не зазначений у законодавстві, як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.
Щодо заперечень ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в частині стягнення витрат на лікування, представник наголошує, що зміст позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» передбачає стягнення 160 000,00 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та 320 000,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням позивача. Розмір витрат, пов`язаних з лікуванням та реабілітацією ОСОБА_1 , на загальну суму 1 577 971,75 грн. підтверджується наданими письмовими доказами, належність та допустимість вказаних доказів ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не спростовано. А тому, враховуючи ліміт відповідальності ПрАТ СК «ПЗУ Україна» обґрунтованим та законним є стягнення з останнього на користь ОСОБА_1 320 000,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням позивача.
18.06.2025 року представником позивача - адвокатом Габор В.В. було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення з ТОВ «СЕА ТРАНС» шкоди пов`язаної з лікуванням з 1 257 971,75 грн. до 1 459 813,25 грн. В іншій частині позовні вимоги є незмінними.
У судове засідання позивач та його представник, представник ТОВ «СЕА ТРАНС», представник ПрАТ «СК ПЗУ Україна» не з`явились.
Позивач та його представник надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають.
Представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» також надав заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» повністю.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
За приписами ст.22 ЦК України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Судом встановлено, що 22.07.2023 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю водія автомобіля марки MAN TGA 24.430, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 та водія автомобіля HONDA CR-V, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , останній отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 17.01.2025 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , які виразились у грубому порушенні правил безпеки дорожнього руху, ОСОБА_1 була завдана матеріальна та моральна шкода.
На момент ДТП (22.07.2023 року) ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «СЕА ТРАНС» та керував транспортним засобом МAN TGA 24.430, номерний знак НОМЕР_1 , який був зареєстрований за керівником ТОВ «СЕА ТРАНС» ОСОБА_3 та застрахований ПрАТ СК «ПЗУ Україна», що підтверджується полісом № EP.215231952 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно вказаного полісу сума страхового відшкодування на одного потерпілого: 320 000,00 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, 160 000,00 грн. за шкоду, заподіяну майну.
Згідно звіту №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V, днз НОМЕР_2 , складеного 15.07.2024 суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , матеріальний збиток, завданий ОСОБА_1 в результаті пошкодження вказаного транспортного засобу при ДТП, станом на 25.07.2023 без урахування величини втрати товарної вартості склав 194 716,00 грн.
Відповідно до копії відповіді ПрАТ СК «ПЗУ Україна» від 25.10.2024 року на звернення позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, товариство повідомило про можливість отримання страхового відшкодування у разі надання завіреного вироку суду, після ухвалення судом першої інстанції вироку та його вступу у законну силу.
Згідно до копії відповіді ПрАТ СК «ПЗУ Україна» від 24.03.2025 року на звернення позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, товариство відмовило у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи подання такої заяви з пропуском визначеного законом строку (один рік з моменту скоєння ДТП).
Представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відзиві зазначив, що у зв`язку з недотриманням позивачем визначених п. 37.1.4, ст.37 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строків, а саме неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, то дана вимога є безпідставною.
Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим ст.258 ЦК. Адже це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.
Також представник ПрАТ СК «ПЗУ Україна» оспорює як належний доказ звіт №111/2024 про оцінку автомобіля HONDA CR-V, який було складено суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 однак жодного належного доказу в спростування звіту не надає та не вчиняє дій спрямованих на проведення своєї оцінки завданих збитків.
Відповідно до п. 22.1, ст.22 ЗУ №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Положення ст.ст.28, 29 Закону №1961-IV визначали, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого-це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодуванню підлягали витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до п.34.4 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ). Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку.
Згідно полісу № EP.215231952 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 160 000,00 грн.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» майнової шкоди підлягає задоволенню.
Крім того, позивач просить стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» витрати пов`язані з лікуванням у розмірі 320 000,00 грн.
У відзиві ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не заперечувало проти задоволення даної вимоги у розмірі 217 838,15 грн.
Згідно статті 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі №1961-IV) визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. 24.2. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. 24.3. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.
За такого, для сплати страхового відшкодування потерпіла особа має надати не тільки платіжні документи з купівлі лікарських засобів, але й документально підтвердити необхідність їх придбання (витяг з історії хвороби, рецепти на придбання ліків тощо), тобто довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між пригодою та лікуванням.
На підтвердження витрат понесених у зв`язку з лікуванням позивачем підтверджується наступними доказами: копією виписки з медичної картки стаціонарного хворого, копією листа з КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня» щодо призначень лікарських засобів, оригіналами квитанції з аптек, копією листа з ТОВ «МР «МОДРИЧІ» щодо періодів проходження реабілітації позивачем, копіями виписок щодо сплати коштів ТОВ «МР «МОДРИЧІ», копією виписки ВОК «Вернигора».
Дослідивши вищевказані докази, беручи до уваги суму регламентної виплати визначеної полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.215231952, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» витрат пов`язаних з лікуванням у розмірі 320 000,00 грн. підлягає задоволенню.
Щодо вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди з ТОВ «СЕА ТРАНС», судом встановлено наступне.
Розмір майнової шкоди завданої позивачу внаслідок ДТП становить 194 716,00 грн., що перевищує ліміт відповідальності страховика ПрАТ СК «ПЗУ Україна» яка становить 160 000,00 грн., а тому з ТОВ «СЕА ТРАНС» позивач просить стягнути 34 716,00 грн.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Положеннями ч.2 ст.1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, зважаючи на те, що вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля HONDA CR-V, днз НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2 , який на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «СЕА ТРАНС», перевищує розмір регламентної виплати визначеної страховиком відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна, суд приходить до висновку, що з ТОВ «СЕА ТРАНС» на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодуванням у сумі 34 716,00 грн. (194 716,00 -160 000,00= 34 716,00).
Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «СЕА ТРАНС» шкоди пов`язаної з лікуванням, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
У п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів ро відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року №4, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 на дату скоєння ДТП, а саме 22.07.2023 року, перебував у трудових відносинах з ТОВ «СЕА ТРАНС».
Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
Згідно відповіді на адвокатський запит ТзОВ «МРЦ «Модричі», Сторчак Є.Ю. в період з 18.12.2023 року по 03.06.2024 року, з 27.06.2024 року по 08.08.2024 року, з 07.09.2024 року по 19.10.2024 року проходив реабілітацію за пакетом «Нейрореабілітація» з перебуванням родича. Вартість такого пакета у період з 18.12.2023 по 13.05.2024 року становила для пацієнта 4800, 00 грн./доба, для родича 1500,00 грн./доба, після 13.05.2024 року становила 5300,00 грн./доба та 1 600,00 грн./доба відповідно.
Витрати на медичні та реабілітаційні послуги в ТОВ «МРЦ «Модричі» склали 1 703 450,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій; 2 865,54 витрати на оплату проїзду позивача та особи яка його супроводжувала до місця реабілітації та у зворотньому напрямку, згідно до копій квитків.
Відповідно до копії квитанції №1502 вартість консультації ОСОБА_1 у лікаря-уролога у відпочинково-оздоровчому комплексі «Вернигора» становить 1 200,00 грн.
Вартість витрат пов`язаних з придбанням лікарських засобів та медичних допоміжних засобів, які включають період після дорожньо-транспортної пригоди та перебування позивача на стаціонарному лікуванні становить 150 349,03 грн., що підтверджується наданими квитанціями.
Загальний розмір витрат, пов`язаних з лікуванням та реабілітацією ОСОБА_1 складає суму 1 779 813,25 грн.
Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, ОСОБА_2 надав кошти ОСОБА_1 у розмірі 78 051,32 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування.
Враховуючи те, що позивач просить стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в межах регламентної виплати 320 000,00 грн., то з ТОВ «СЕА ТРАНС» просить стягнути різницю між загальною сумою та регламентною, що становить 1 459 813, 25 грн.
Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дана вимога позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо вимоги позивача стосовно стягнення з ТОВ «СЕА ТРАНС» шкоди пов`язаної зі стійкою втратою працездатності у розмірі 241 200,00 грн. суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ст.26 Закону шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №706697 ОСОБА_1 є інвалідом I «А» групи з 26.10.2023 року, причиною інвалідності вказано: інвалідність з дитинства, дата чергового перегляду 26.10.2024 року.
01.11.2024 року ОСОБА_1 встановлено I «А» групу інвалідності з 01.11.2024 року, причиною інвалідності вказано: інвалідність з дитинства, дата чергового перегляду 26.10.2026 року, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №957063.
Беручи до уваги те, що відшкодування шкоди повинно бути пов`язаним із стійкою втратою працездатності потерпілим саме внаслідок ДТП, позивачем, в свою чергу не надано жодного належного та допустимого доказу, що інвалідність І «А» групи встановлена ОСОБА_1 внаслідок ДТП, таким чином підстав для відшкодування даної вимоги немає.
Щодо вимоги позивача про стягнення з ТОВ «СЕА ТРАНС» моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн., суд зазначає наступне.
Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Частинами 1-3 статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.
ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з ТОВ «СЕА ТРАНС» зазнав душевних переживань та стресу. Впродовж півтора року він позбавлений можливості радіти життю, вести активний спосіб життя, повноцінно спілкуватися, оскільки через отримані травми змушений тривалий час лікуватися та проходити реабілітацію для того, щоб відновити свій стан здоров`я.
З огляду на вищевикладене, суд виходячи із засад розумності, виваженості, та справедливості, вважає за доцільне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, та стягнути її в розмірі 300 000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь позивача слід стягнути майнову шкоду у розмірі 160 000,00 грн., шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 320 000,00 грн., з ТОВ «СЕА ТРАНС» на користь позивача стягнути майнову шкоду у розмірі 34 716,00 грн, шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 1 459 813,25 грн., моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн., в частині відшкодування шкоди пов`язаної зі стійкою втратою працездатності відмовити.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА ТРАНС» відповідно до вимог ст.141 ЦПК України в дохід держави підлягає стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 10 004,37 грн., з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в дохід держави підлягає стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2 675,96 грн.
Позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до положень ЗУ Про судовий збір, а тому суму судового збору у розмірі 2 459,67 грн, яка підлягає стягненню з позивача, суд вважає за необхідне віднести за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 10, 12, 18, 76, 81, 82, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА ТРАНС», ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, завданої злочином - задовольнити частково.
Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 160 000,00 грн та шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 320 000,00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА ТРАНС» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 34 716,00 грн, шкоду пов`язану з лікуванням у розмірі 1 459 813,25 грн. та моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в дохід держави судовий збір у розмірі 2 675,96 гривень.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕА ТРАНС» в дохід держави судовий збір у розмірі 10 004,37 гривень.
Іншу частину судового збору у розмірі 2 459,67 гривень віднести за рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕА ТРАНС», , юридична адреса: 52520, Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Горького, буд. 32.

Відповідач - ПрАТ СК «ПЗУ Україна», , юридична адреса: 04053, м.Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 40.

Суддя Олексій Попов