Єдиний унікальний номер: 378/942/25
Провадження № 2-о/378/29/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Москаленко А.В.,

представника заявника: ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Ставище Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаною заявою звернулася ОСОБА_3 , з посиланням на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .. До складу спадщини спадкодавця входить: 1/4 частки у праві власності на житловий будинок, що розташований під номером АДРЕСА_1 ; 1/4 частки у праві власності на земельну ділянку, площею 3,422 га, що знаходиться на території Ставищенської селищної ради (Іванівської сільської ради) Білоцерківського (Ставищенського) району Київської області. За свого життя ОСОБА_5 не вчиняв заповіту. Вона (заявник) проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто є спадкоємцем четвертої черги за законом. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину: ОСОБА_4 - неповнорідна сестра спадкодавця, та ОСОБА_2 - неповнорідний брат спадкодавця, тобто є спадкоємцями другої черги за законом. Останні бажають змінити черговість спадкування за законом, а саме надати право ОСОБА_3 на спадкування разом із ними (спадкоємцями другої черги). Роз`ясненням від 13.03.2025 року № 718/02-14, приватний нотаріус Дерун А.А. повідомив, що не матиме можливості видати на ім`я ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , так як вона не надала документів на підтвердження її родинних стосунків з померлим.

Заявник просить суд встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , в період з січня 2020 року по 22 листопада 2022 року та в період з 05 жовтня 2024 року по 22 лютого 2025 року проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, належним чином повідомлена про місце, час та дату судового розгляду по справі.

Представник заявника ОСОБА_3 , - ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги в інтересах заявника підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в заяві про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Заінтересована особа: ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення заяви ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, погоджується з викладеними в ній обставинами. Поряд з цим, до суду 04.08.2025 року надійшла заява від ОСОБА_2 , в якій він підтверджує факт спільного проживання однією сім`єю та спільного побуту ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в період з січня 2020 року по 22 листопада 2022 року та в період з 05.10.2024 року по 22 лютого 2025 року і наявність між ними взаємних прав та обов`язків. Бажає змінити черговість спадкування за законом, а саме надати право ОСОБА_3 на спадкування разом з ним (а. с. 56).

Заінтересована особа: ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату судового розгляду по справі повідомлена належним чином (а. с. 94). До суду 06.08.2025 року надійшла заява від ОСОБА_4 , в якій вона підтверджує факт спільного проживання однією сім`єю та спільного побуту ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в період з січня 2020 року по 22 листопада 2022 року та в період з 05.10.2024 року по 22 лютого 2025 року і наявність між ними взаємних прав та обов`язків. Бажає змінити черговість спадкування за законом, а саме надати право ОСОБА_3 на спадкування разом з нею. Просить розгляд справи здійснювати без її участі (а. с. 92).

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що проживає в с. Кривець Білоцерківського району Київської області. Їй відомо, що з 2020 року на протязі, близько п`яти років ОСОБА_3 проживала разом з ОСОБА_5 у АДРЕСА_2 по сусідству з її домогосподарством. Відносини у них були нормальні, відносини як у подружжя, так як вони завжди були разом та вели спільне господарство. Близько трьох років тому ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом поїхали із с. Кривець, але потім, час від часу приїздили у село також разом. В цьому році ОСОБА_5 помер. Чи були ОСОБА_3 та ОСОБА_5 одружені, їй не відомо.

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду показала, що з початку 2020 року ОСОБА_3 із ОСОБА_5 проживали разом в АДРЕСА_2 по сусідству з її помешканням, а саме хата з хатою більше двох років. Вона часто приходила до них спілкуватись. Жили ОСОБА_3 із ОСОБА_5 як чоловік із дружиною та вели спільне господарство. Потім вони поїхали із села, коли саме уже не пам`ятає, але приїздили у село разом. В цьому році ОСОБА_5 помер. Чи були ОСОБА_3 та ОСОБА_5 одружені, їй не відомо.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що із середини 2022 року по 2024 рік ОСОБА_3 із ОСОБА_5 проживали разом в АДРЕСА_3 в одній хаті та вели спільне господарство, проводили разом ремонти житла. Потім ОСОБА_5 поїхав у відрядження. В кінці 2024 року в телефонній розмові ОСОБА_5 повідомив їй, що він проживає з ОСОБА_3 на квартирі у м. Біла Церква та приходив з ОСОБА_3 , а також і сам, до будинку по АДРЕСА_2 ОСОБА_9 повідомив їй, що ОСОБА_5 помер в 2025 році.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення представника заявника ОСОБА_3 , - ОСОБА_1 , заінтересованої особи: ОСОБА_2 , допитавши свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши наявні письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , свідоцтво про смерть видане Ставищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 67 (а. с. 9).

З січня 2020 року по жовтень 2020 року ОСОБА_10 та ОСОБА_5 проживали разом цивільним шлюбом, як подружжя, в житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , який належав матері ОСОБА_5 , а з жовтня 2020 року по 22.02.2025 року вони продовжили проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_3 , який належав вітчиму ОСОБА_5 .. Дані обставини в сукупності підтверджується матеріалами спадкової справи (а. с. 57-90) та показами допитаних в судовому засіданні по даній справі свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в період часу з 23.11.2022 року по 04.10.2024 року проживали у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та розірвання шлюбу (а. с. 15, 16).

Із матеріалів спадкової справи (а. с. 57-90) встановлено, що до складу спадщини спадкодавця входить: 1/4 частки у праві власності на житловий будинок, що розташований під номером АДРЕСА_1 ; 1/4 частки у праві власності на земельну ділянку площею 3,422 га, що знаходиться на території Ставищенської селищної ради (Іванівської сільської ради) Білоцерківського (Ставищенського) району Київської області. За свого життя ОСОБА_5 не вчиняв заповіту. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину: ОСОБА_4 - неповнорідна сестра спадкодавця, та ОСОБА_2 - неповнорідний брат спадкодавця, тобто є спадкоємцями другої черги за законом.

13 березня 2025 року ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Дерун А.А., щодо достатності документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця ОСОБА_5 , на що роз`ясненням від 13.03.2025 року № 718/02-14 приватний нотаріус Дерун А.А. повідомив, що не матиме можливості видати на ім`я ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , так як вона не надала документів для встановлення і доказу її родинних стосунків з померлим (а. с. 84).

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 бажають змінити черговість спадкування за законом, а саме надати право ОСОБА_3 на спадкування разом із ними (спадкоємцями другої черги), про що до суду подали відповідні письмові заяви (а. с. 56, 92).

Таким чином, із досліджених матеріалів справи та показань свідків вбачається, що ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_5 спільно однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто є спадкоємцем четвертої черги за законом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 26.10.2023 року у справі № 522/14664/21 зазначено, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 554/8023/15-ц зроблено висновок про те, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню (постанова Верховного Суду від 08 червня 2022 року по справі № 1303/1459/12).

У постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року по справі № 204/6931/20 вказано, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.

У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30.10.2019 року у справі №643/6799/17).

У постанові Верховного Суду від 06.10.2022 року по справі № 496/2083/19 зазначено, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства і таке інше (постанова Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16).

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 18.09.2023 року у справі № 582/18/21 зазначено, що п`ятирічний строк, передбачений ст. 1264 ЦК України, повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, у тому числі до набрання чинності цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 1259 ЦК України передбачено, що черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Даний факт необхідно встановити з метою можливості іншим спадкоємцям (заінтересованим особам у даній справі) укласти з ОСОБА_3 нотаріально посвідчений договір про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявнику слід встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Керуючись ст. ст. 1259, 1264 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 81, 89, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з січня 2020 року по 22 листопада 2022 року та в період з 05 жовтня 2024 року по 22 лютого 2025 року проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р. В. Гуртовенко