Справа № 165/2638/24
Провадження № 2-п/165/7/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

представника позивача Німченко А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Нововолинську заяву представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нововолинського міського суду від 24 жовтня 2024 року

встановив:

04 червня 2024 року представник ТзОВ «Коллект центр» Мостовенко О.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Заочним рішенням від 24 жовтня 2024 року, ухваленим у справі за вищезазначеним позовом, вимоги позивача були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №4500031 від 22 липня 2021 року у розмірі 45 189 грн. 65 коп., а також 3028 грн. судового збору, 6000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

22 липня 2025 року представник відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Подану заяву обґрунтовує тим, що з поважних причин ОСОБА_2 не з`явився у судове засідання, а про рішення у справі довідався лише після накладення арешту на його банківські рахунки. Зазначає, що неявка ОСОБА_2 до суду була зумовлена тим, що з 28 серпня 2024 року він перебуває на військовій службі в ЗСУ, з 23 жовтня 2024 року у ВЧ № НОМЕР_1 , тому не отримував судові повістки та не зміг взяти участь у судовому засіданні 24 жовтня 2024 року. Більше того, рішення винесено на основі неповного з`ясування обставин, які мають значення для справи. Із позовної заяви та заявлених позивачем вимог, вбачається, що заборгованість за процентами була нарахована поза межами строку кредитування. При вирішенні спору судом не було враховано правову позицію Великої Палати ВС в постанові у справі №444/9519/12 від 28 березня 2018 року. З огляду на те, що ОСОБА_2 з поважних причин не брав участь у розгляді справи, не міг подати власні докази та викласти свою позицію, надати вірний розрахунок заборгованості, просить суд скасувати заочне рішення, що ухвалене Нововолинським міським судом 24 жовтня 2024 року.

У судове засідання відповідач не з`явився, його представник адвокат Свередюк Ю.А. подала до суду письмову заяву в якій просила суд розглядати заяву у її відсутності та відсутності довірителя, просила скасувати заочне рішення у справі з підстав викладених у заяві (а.с. 104).

Представник позивача ТзОВ «Коллект центр» Німченко А.Р. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви та врахувати викладені письмові заперечення. Відповідач, на його думку належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом. Дана обставина підтверджується матеріалами судової справи та жодним чином відповідачем не спростовується. Більше того, представник відповідача не посилається на жодні обставини та докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. У розрахунку заборгованості (розрахунку первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 наведено висновок про застосування норм права, суть якого полягає у тому, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Відповідно до умов кредитного договору №4500031 від 22.07.2021 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем, останньому надано кредит в розмірі 15000 грн строком на 15 днів. Згідно п.п. 4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4. договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Відповідно до ст.627 ЦК України при укладенні договору сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено чинним законодавством Таким чином сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору при цьому договір та його умови в судовому порядку він не оскаржував і судом не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін (а.с.104-108 ).

Дослідивши матеріали цивільної справи №165/2638/24, заяву та долучені до неї документи, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до п.2 ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність однієї з підстав, зазначених у ч.1 ст.288 ЦПК України не є обґрунтованою підставою для скасування заочного рішення. Лише у своїй сукупності зазначені обставини слугують підставою для скасування заочного рішення. При цьому за відповідачем зберігається можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Доводи представника відповідача про те, що її довіритель ОСОБА_2 з поважних причин не з`явився до суду не знайшли свого підтвердження у суді.

На обґрунтування своєї заяви представник відповідача - адвокат Свередюк А.В. до матеріалів справи долучила копію військовиого квитка серії НОМЕР_2 , що виданий на ім`я ОСОБА_2 , з якого вбачається, що з 28 серпня 2024 року ОСОБА_2 проходить військову службу як курсант і зарахований до списків військової частини на підставі наказу №243 (а.с.87-88).

З наданої представником довідки від 17 липня 2025 року №110 за формою 5, встановлено, що молодший сержант ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 з 23 жовтня 2024 року (а.с.86).

При постановленні рішення суд враховує, що розгляд справи проводився в спрощеному позовному провадженні і повістки про виклик до суду двічі направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 47).

Вперше, повістка суду повернулася 15 липня 2024 року, з відміткою поштовою зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.51). Вдруге, 23 жовтня 2024 року, з відміткою «за не запитом» (а.с.62), тобто є всі підстави вважати, що відповідач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Крім того, до проходження відповідачем військової служби в ЗСУ, в строк встановлений судом, відповідач міг скористатися своїм правом на подачу відзиву на позов.

Також суд звертає увагу, що доцільним є розділення перебування особи у військовій частині, що виконує бойові завдання безпосередньо у зоні бойових дій, що реально унеможливлює повноцінну участь такої особи у судовому процесі та перебування особи у військових частинах, що не беруть участі у виконанні бойових завдань у зоні бойових дій, і відтак не позбавлена можливості повноцінно користуватися своїми процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду - кожна держава-учасниця цієї Конвенції (якою є Україна) - вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є - не допустити судовий процес у безладний рух, а тому сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Твердження заявника про те, що рішення винесено на основі неповно з`ясованих обставин, які мають значення для справи, суд не бере до уваги. Докази на які посилаються представник відповідача, зокрема розрахунок заборгованості, нею не був поданий до заяви.

Також суду незрозуміло про який саме строк кредитування зазначає представник відповідача у своїй заяві.

При цьому, представник позивача вказує на п.п. 4.3.1 договору, яким визначено, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4. договору.

Пунктом 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем, або його представником не надано жодних доказів, які б не були враховані судом і мають істотне значення для правильного вирішення справи, відповідач був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, суд приходить до висновку про відсутність достатніх та обґрунтованих підстав для скасування заочного рішення суду.

Керуючись ст.287, ст.288 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Нововолинського міського суду від 24 жовтня 2024 року, ухваленого у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, залишити без задоволення.

Частиною 4 ст.287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк