Справа № 515/1521/25
Провадження № 2/515/1895/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

03 жовтня 2025 року м. Татарбунари

Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюк В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2025 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою про поділ майна подружжя, в якій просить, зокрема, визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , як сумісну власність подружжя, посилаючись на ухилення відповідача від вирішення спору у добровільному порядку.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п.2 ч.1ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

Беручи до уваги наведене вище, враховуючи, що вимогами п. 9 ч. 1ст. 176 ЦПК України унормовано, що ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності визначається дійсною вартістю майна, позивачці на підтвердження дійсної вартості нерухомого майна, на яке вона просить визнати право власності, необхідно надати суду звіт або довідку про оцінку майна в актуальній редакції, в якому буде визначено дійсну вартість такого майна.

Відповідно дост. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість.

Вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку є, згідно з Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, ринковою вартістю. Ця вартість визначається згідно із Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ЦПК України такий обов`язок покладається на позивача. Вартість майна визначається на момент пред`явлення позову.

Доказів на підтвердження дійсної вартості майна на час звернення до суду із позовом, позивачем до позовної заяви не додано.

Згідно з ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Водночас, відповідно до позовних вимог, позивачкою заявлено дві вимоги, а саме:

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок, загальною площею 153,5 кв.м, який розташований по АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , припинивши право власності на 1/2 частину будинку за відповідачем по справі.

З досліджених вимог судом встановлено, що вони є окремими процесуальними вимогами, та сплаті судового збору підлягає кожна з них окремо, оскільки вимога про визнання майна спільною сумісною власністю спрямована на визнання правового режиму майна, яке було набуте під час шлюбу, а вимога про визнання права власності на 1/2 частину майна, спрямована на визначення часток кожного з подружжя та припинення спільної сумісної власності.

Позивачкою до позову не додано квитанцій про сплату судового збору за кожну пред`явлену вимогу, також не зазначено підстави звільнення від такої сплати.

Частиною 1 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 року передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відповідному співвідношенні до ціни позову у фіксованому розмірі.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2025 року становить 3028,00 грн.

Згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позивачці при зверненні до суду необхідно усунути недоліки, а саме: зазначити ціну позову, надати грошову оцінку спірного майна та сплатити судовий збір за пред`явлені вимоги майнового та немайнового характеру у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), надати суду оригінали документів, що підтверджують сплату судового збору або зазначити інші підстави звільнення позивача від сплати судового збору, визначені Законом України «Про судовий збір», якщо такі є.

Згідно частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуюче вищевикладене, суддя вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишити без руху.

Надати позивачу строк на усунення недоліків в позовній заяві, який не перевищує десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачці, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.О. Луцюк