ПОСТАНОВА

Іменем України

06 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 393/119/25

провадження № 22-ц/4809/1145/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Дьомич Л. М. (суддя - доповідач), судді Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І. О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес», ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», ОСОБА_2 про визнання недійсною додаткової угоди, розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року та додаткове рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2025 року (суддя Рачкелюк Ю. В.).

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025р позивачка ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кузь О.М. звернулася до Новгородківського районного суду Кіровоградської області з позовними вимогами, якими просить:

1) визнати недійсною додаткову угоду від 01 лютого 2012 року укладену між між ОСОБА_2 та ТОВ «Прогрес» до Договору № 121 реєстраційний № 196 від 10.01.2007 р., яка зареєстрована у Новгородському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.06.2012 року за № 02269;

2) розірвати договір № 121 оренди земельної ділянки від 20 серпня 2006 року, кадастровий номер :02:000:0497, площею 6,0618 га., укладений між ТОВ «Прогрес» та ОСОБА_1 , зареєстрований у Новгородському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.01.2007 року за №196 та додаткову угоду від 01 лютого 2012 року до Договору № 120 реєстраційний № 196 від 10.01.2007 р., яка зареєстрована у Новгородському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.06.2012 року за № 02269;

3) припинити право оренди за ТОВ «Прогрес» на земельну ділянку площею 6,0618 га кадастровий номер :02:000:0497;

4) стягнути з ТОВ «Прогрес» на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати в розмірі, 19107, 23 грн, пеню у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочки, що складає 95 897,53 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн;

5) стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

В обґрунтування позову вказала, що вона є власницею земельної ділянки площею 6,0618 га кадастровий номер :02:000:0497 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новгородківської селищної ради, Новгородківського району Кіровоградської області на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №325882, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 6898 від 22 травня 2002 року.

20 серпня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес» та ОСОБА_1 укладений договір оренди земельної ділянки № 121, терміном на 10 років стосовно вищевказаної земельної ділянки, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.01.2007 року за №196.

22.07.2009 року позивачкою видана довіреність на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на представництво інтересів позивачки, у будь яких підприємствах, установах і організаціях, незалежно від форми власності та відомчого підпорядкування, яка посвідчена приватним нотаріусом Новгородківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Саяпіною І.Г. В тому числі і на:

1) укладання договору стосовно передачі у тимчасове володіння та користування земельної ділянки площею 6,06 га кадастровий номер :02:000:0497, на будь-яких умовах за розсудом представників з правом внесення змін, доповнень, розривання або припинення договору, у тому числі договору, який є чинним на час посвідчення цієї довіреності ;

2) отриманням платежів у будь-якій формі згідно умов договору укладеного відповідно до п.1 цієї довіреності; 3) представництво інтересів позивачки в усіх судах передбачених законом України «Про судоустрій України».

01 лютого 2012 року між ТОВ «Прогрес» та за підписом представника позивача в особі Крамаренка І.П., який діяв на підставі довіреності від 22.07.2009 року, укладено додаткову угоду до Договору № 121 реєстраційний № 196 від 10.01.2007 р, яка зареєстрована у Новгородському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.06.2012 року за № 02269.

Пунктом 1 Угоди внесено зміни до п. 8 Договору «Строк дії договору» виклавши у такій редакції: Договір укладено на 49 років.

Як вказує позивачка про зазначену угоду дізналася в період звернення до суду, а саме під час підготовки позовної заяви від Державного реєстратора.

15.12.2023 року вона звернулася з заявою до приватного нотаріуса Новгородківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Дем`яненко С.Ф. про скасування вищевказаної довіреності. Про скасування довіреності повідомлено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Вказує в підставу недійсності правочину, що представник вчинив правочин не в інтересах довірителя, а у своїх власних, що є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Відповідно до п. 9 та п. 10 умов Договору, орендна плата встановлена у розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки і виплачується один раз на рік не пізніше 30 жовтня. За п. 11 Договору, орендна плата вноситься у грошовій формі один раз на рік до 30 жовтня. Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки, грошова оцінка земельної ділянки :02:000:0497 станом на 2024 рік складає 179593,94 грн.

ОСОБА_1 не отримувала плату за оренду земельної ділянки в період з 2012-2024 року на загальну суму 19 107 грн 23 коп.

Пунктом 14 Договору, сторони передбачили відповідальність за порушення термінів оплати: «У разі невнесення орендної плати у строки визначені цим договором сплачується пеня у розмірі 0,3% несплаченої суми за кожен день прострочки.

Таким чином пеня несплаченої суми за кожен день прострочки становить 95 897 грн 53 коп. Тобто, в період з 2012 року по 2024 рік загальна сума заборгованості перед позивачкою складає 115004,76 грн. ТОВ «ПРОГРЕС» порушено істотні умови договору щодо сплати орендної плати у період з 2012 по 2024 роки, що у відповідності до ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України ( далі по тексту ЦК України) є підставою для розірвання договору за рішенням суду.

Відзив на позовну заяву

17.03.2025 року відповідачем ТОВ «Прогрес» подано відзив на позовну заяву, яким позов не визнає та заперечує проти його задоволення.

Свої заперечення обґрунтував наступним. Згідно матеріалів справи, вбачається, що позивачкою на ім`я ОСОБА_2 22.07.2009 року видано довіреність, посвідчено приватним нотаріусом Новгородківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Саяпіной І.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 784.

ОСОБА_2 уповноважено на укладання договору стосовно передачі у тимчасове володіння та користування (оренди, або найму, або позички, або емфітевзису, або іншого) відносно земельної ділянки площею 6,06 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0497, яка розташована на території Новгородківської селищної ради Новгородківського (нинішнього Кропивницького) району Кіровоградської області, та належить позивачці на підставі державного акту на право власності на землю серії Р1 № 325882 від 22.05.2002 року.

20.08.2006 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Прогрес» укладено договір оренди № 121 щодо спірної земельної ділянки строком на 10 років. Після цього, ОСОБА_2 , діючи в межах наданих йому на підставі довіреності від 22.07.2009 року повноваженнях та в інтересах позивачки з ТОВ «Прогрес» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 01.02.2012 року.

Жодних дій, всупереч інтересам позивачки відповідач ОСОБА_2 не вчиняв, матеріали справи доказів такого змісту не містять.

Додатковою угодою, сторонами пункт 8. «Строк дії договору», викладено у новій редакції: «8. Договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію».

Довіреність, яка видана позивачкою на ім`я ОСОБА_2 , посвідчена нотаріально із роз`ясненням усіх правових наслідків та положень чинного законодавства. Таким чином, довіреність на момент укладення оспорюваного правочину є чинна та в установленому законом порядку недійсною не визнавалась, а довіритель діяв виключно в межах наданих йому повноважень.

ОСОБА_1 пунктом 1 Довіреності від 22.07.2009 року надала відповідачу ОСОБА_2 право діяти від її імені, в тому числі укладати правочини щодо спірної земельної ділянки. Підстав для визнання додаткової угоди недійсною, стороною позивача у позові, не наведено.

Відомістю підтверджується факт виплати 01.02.2012 р. представнику ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_2 , орендної плати за договором оренди землі № 121 від 20.08.2006 у редакції додаткової угоди від 01.02.2012, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «ПРОГРЕС» за 2012-2030 роки. ТОВ «Прогрес» у повному обсязі виконано обов`язок зі сплати орендної плати за період 2012-2030 років, а позивачка через уповноваженого представника прийняла виконання цього зобов`язання та не оскаржувала його, відтак позивач не надала належних та допустимих доказів щодо систематичної несплати орендної плати за спірним договором оренди землі.

Оскільки позовна вимога про розірвання договору оренди землі є похідною від вимоги про стягнення орендної плати, тому не може бути задоволена, так як стороною позивача не доведено обставин систематичного невиконання ТОВ «Прогрес» умов спірного договору оренди землі в редакції додаткової угоди від 01.02.2012 р.

Пунктом 11 Договору оренди землі від 20.08.2006 № 121 сторони узгодили, що орендна плата вноситься один раз на рік до 30 жовтня. З урахуванням зазначеного, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням ОСОБА_1 до суду із відповідною позовною заявою, а тому строк, з якого починається нарахування пені починається з 31.10.2023 року та закінчується 29.10.2024 року, в разі позитивного вирішення вимоги про стягнення заборогованості.

Нарахування пені за 2012-2024 роки є необґрунтованим. Дії позивача, яка отримала орендну плату у визначеному сторонами порядку та згодом пред`являє позов про стягнення орендної плата та розірвання договору оренди землі, є недобросовісними.

Відповідь на відзив

19.03.2025 року стороною позивача подано відповідь на відзив, яким зазначено, що у довіреності від 22.07.2009 року, виданій позивачкою на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зазначено право укладати договори щодо передачі земельної ділянки у тимчасове володіння та користування, а також вносити зміни до існуючих договорів.

Однак зміна строку дії договору з 10 до 49 років є суттєвою зміною умов, яка виходить за межі звичайного управління майном і потребувала окремого погодження позивача.

Позивачка не мала наміру продовжувати строк дії договору оренди до 49 років. Крім того ОСОБА_2 уклав додаткову угоду з ТОВ «Прогрес», директором якого є ОСОБА_3 , який також був уповноважений цією ж довіреністю від 22.07.2009 року.

Таке одночасне представництво обох сторін правочину створює конфлікт інтересів, що є порушенням ч.3 ст.238 ЦК України. Позивачка не отримувала орендну плату за 20122024 роки на яку вона розраховувала, не схвалювала укладення додаткової угоди та не вчиняла дій, які б свідчили про її згоду з умовами, встановленими без її відома. Видача довіреності не означає згоди на дії, що виходять за межі повноважень, а незнання про укладення додаткової угоди є наслідком недбалості представника, а не позивачки.

Заперечення на відповідь на відзив

20.03.2025 року відповідачем ТОВ «Прогрес» подано до суду заперечення (на відповідь на відзив). В яких вказано, що позивачка будучи при ясній пам`яті та вільному волевиявленню надала ОСОБА_2 виключний об`єм прав та обов`язків, які останній має право вчиняти від її імені до припинення або скасування довіреності.

ОСОБА_1 погоджується, що уповноважувала ОСОБА_2 на укладання правочинів та отримання будь-яких платежів за ними.

Отримавши орендну плату, позивачка вирішила діяти недобросовісно та вчиняти дії спрямовані на розірвання чинного, укладеного та вільного правочину. Інші доводи сторони, що викладено у відповіді на відзив, спростовуються письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи та доводами, які викладені у відзиві на позовну заяву.

Судове рішення

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 рокув задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», ОСОБА_2 про визнання недійсною додаткової угоди, розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати, відмовлено.

Суд першої інстанції виснував про відсутність підстав для задоволення позову, жодний довід та обґрунтування сторони не знайшли підтримку ні об`єктивними доказами, ні нормами права

Додатковим рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2025 року заяву представника відповідача адвоката Пузир Владислава Олександровича про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС» витрат на професійну правничу допомогу, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Суд першої інстанції, за наслідком заяви сторони позивача, частково зменшив розмір відшкодування, переважно погодившись з розміром гонорару, сплаченого відповідачем адвокату.

Апеляційна скарга

Не погоджуючись з судовим рішенням Кузь О.М., діючи в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить: скасувати рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року у справі № 393/119/25 у повному обсязі; ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, а саме:

- визнати недійсною додаткову угоду від 01.02.2012 року до договору оренди земельної ділянки №121 від 20.08.2006 року;

- розірвати договір оренди земельної ділянки №121 від 20.08.2006 року;

- припинити право оренди ТОВ «Прогрес» на земельну ділянку (кадастровий номер :02:000:0497);

- стягнути з ТОВ «Прогрес» заборгованість з орендної плати за 20122024 роки у розмірі 19 107,23 грн;

- стягнути з ТОВ «Прогрес» пеню за прострочку у розмірі 95 897,53 грн;

- стягнути з ТОВ «Прогрес» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн;

- стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн;

- стягнути з відповідачів судовий збір за подання апеляційної скарги; судові витрати, понесені у суді першої інстанції (судовий збір 4 844,80 грн, витрати на правничу допомогу 40 000 грн).

Позивачка вважає оскаржуване судове рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи.

В обґрунтування оскарження вказує наступне.

ОСОБА_1 , є власницею земельної ділянки площею 6,0618 га (кадастровий номер :02:000:0497) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новгородківської селищної ради, Кіровоградської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №325882 від 22.05.2002 року.

20.08.2006 року між Позивачкою та ТОВ «Прогрес» () було укладено договір оренди земельної ділянки №121 строком на 10 років. Відповідно до умов договору, орендна плата встановлена у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та виплачується один раз на рік не пізніше 30 жовтня (пункти 9, 10, 11 договору). У разі прострочення платежу передбачена пеня у розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожен день прострочки (пункт 14 договору).

22.07.2009 року позивачка видала довіреність на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яких уповноважувала представляти її інтереси.

Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Саяпіною І.Г. (реєстр №784).

01.02.2012 року між Крамаренком І.П., який діяв від імені позивачки за довіреністю, та ТОВ «Прогрес» (в особі директора Монашка М.Д.) укладено додаткову угоду до договору оренди, якою строк дії договору змінено з 10 до 49 років. Про укладення цієї угоди позивачка дізналася лише під час підготовки позовної заяви у 2023 році через звернення до державного реєстратора речових прав. Після цього, 15.12.2023 року, скасувала довіреність через приватного нотаріуса Дем`яненка С.Ф., про що повідомила ОСОБА_3 та ОСОБА_2

ТОВ «Прогрес» не виконувало зобов`язань по сплаті орендної плати за період 20122024 років. Розрахунок заборгованості становить 19 107, 23 грн, а пені за прострочку виплати 95 897,53 грн, загалом 115 004,76 грн.

Довіреність від 22.07.2009 року надавала ОСОБА_2 з правом укладати договори щодо земельної ділянки, вносити зміни, доповнення, розривати або припиняти договори. Проте зміна строку оренди з 10 до 49 років є суттєвою зміною істотної умови договору, яка, за усталеною практикою, вимагає явної згоди довірителя, якщо це прямо не передбачено довіреністю.

Суд першої інстанції проігнорував, що відсутність доказів зі сторони відповідача щодо повідомлення позивача про отримані кошти від орендної плати за землю та зміна істотних умов договору оренди землі з 10 років на 49 років підтверджують той факт що відповідач Крамаренко І.П. діяв не в інтересах Позивача, а виключно у своїх власних інтересах таких як отримання неправомірної вигоди в сумі 95 000 гривень.

Постанова Верховного Суду від 19.05.2021 року у справі №642/7417/18 чітко вказує, що зміна таких умов, як строк оренди, виходить за межі звичайного управління майном і потребує окремого погодження. У даному випадку довіреність не містила прямої вказівки на право змінювати строк оренди на такий тривалий період, та залишення коштів з орендної плати собі, що свідчить про перевищення повноважень ОСОБА_2 .

Суд не врахував порушення ч. 3 ст. 238 ЦК України, яка забороняє представнику вчиняти правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, яку він одночасно представляє. Додаткова угода була укладена між Крамаренком І.П. (від імені позивачки) та ОСОБА_3 (директором ТОВ «Прогрес»), які обидва діяли на підставі однієї довіреності від 22.07.2009 року. Така ситуація створює конфлікт інтересів, оскільки ОСОБА_3 , будучи директором ТОВ «Прогрес», діяв в інтересах орендаря, а не позивачки.

Постанови Верховного Суду від 25.09.2019 року (справа №727/3501/16-ц) та від 10.11.2021 року (справа №757/50762/18-ц) підтверджують, що правочини, вчинені за наявності конфлікту інтересів, можуть бути визнані недійсними, оскільки порушують інтереси довірителя.

Суд не дослідив ці обставини, що є порушенням ст. 215 ЦК України, яка встановлює підстави для визнання правочину недійсним, зокрема через невідповідність волевиявлення сторін.

Суд першої інстанції необґрунтовано визнав відомість від 01.02.2012 року (а.с. 129, 134, документ «Супровідний лист (2)) належним і допустимим доказом сплати орендної плати за період 20122030 роки у розмірі 95 000 грн.

Позивачка у додаткових поясненнях від 09.04.2025 року детально обґрунтувала, що відомість не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (Постанова НБУ №148 від 29.12.2017, зі змінами): відомість містить лише підпис ОСОБА_2 , але відсутній підпис представника ТОВ «Прогрес», що робить її неналежно оформленою; відомість не містить розподілу суми 95 000 грн за роками (20122030), підстав для її визначення (наприклад, розрахунку орендної плати з урахуванням індексації) чи способу виплати (готівкою чи безготівково); ТОВ «Прогрес» у супровідному листі від 04.04.2025 року визнало, що інших документів, які б підтверджували виплату (видаткових касових ордерів, платіжних доручень, банківських виписок), немає. Це свідчить про ненадійність відомості як єдиного доказу.

ТОВ «Прогрес» та ОСОБА_2 не надали жодних доказів передачі коштів позивачці (розписки, акта приймання-передачі, банківських переказів). Відсутність підпису позивачки у відомості та інших підтверджень робить твердження про сплату безпідставним.

Договір оренди №121 (пункт 11) передбачає щорічну сплату орендної плати до 30 жовтня у грошовій формі. Дострокова сплата за 18 років (20122030) не була погоджена з позивачкою і не передбачена договором. Суд помилково послався на ст. 531 ЦК України, яка дозволяє дострокове виконання зобов`язання, якщо це не заборонено договором, але проігнорував, що така сплата потребувала згоди орендодавця, особливо враховуючи значний період і суму.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Позивачка зокрема посилалася на те, що вона не одержала орендну плату протягом всього часу користування відповідачем земельною ділянкою, а тому договір підлягає розірванню.

Відповідачами не надано суду доказів щодо внесення змін до п.11 Договору про розрахунок за майбутній період.

Позивачка стверджує, що не отримувала орендну плату за 20122024 роки, що становить 12 років несплати.

Відомість від 01.02.2012 року, не є належним доказом сплати, оскільки не підтверджує фактичного отримання коштів позивачкою.

Верховний Суд у постанові від 05.04.2023 року (справа №756/7895/21) підкреслив, що систематична несплата орендної плати є істотним порушенням договору, яке позбавляє орендодавця права на отримання платежів, на які він розраховував при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 ЦК України).

ТОВ «Прогрес» не надало первинних документів (видаткових касових ордерів, банківських виписок, актів звірки), які б підтверджували сплату орендної плати за 20122024 роки.

Суд також не врахував, що позивачка не зверталася до ТОВ «Прогрес» з вимогами про сплату, оскільки не знала про необхідність таких дій через приховування інформації про додаткову угоду та відсутність платежів.

Позивачка не вчиняла дій, які б свідчили про схвалення додаткової угоди чи отримання орендної плати. Видача довіреності від 22.07.2009 року не означає згоди на дії, що виходять за межі повноважень, або на приховування інформації про укладення угоди.

Оскарження додаткового рішення

Не погоджуючись з додатковим рішенням ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_1 просить: скасувати додаткове рішення Новгородківського районного суду від 22 травня 2025 року у справі № 393/119/25 в частині стягнення з ОСОБА_1 20 000 грн на користь ТОВ «Прогрес»; ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Прогрес» у стягненні витрат через незаконність розгляду без участі позивачки, непропорційність витрат та фінансовий тягар; у разі часткового задоволення, зменшити витрати до 5 000 грн, виключивши: непідтверджені витрати (310 грн), витрати на відправку документів (320 грн), надмірні витрати на відзив і заперечення (20 000 грн); врахувати фінансовий стан позивачки, ринкові ставки та принципи справедливості.

Додаткове рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2025 року у справі № 393/119/25, яким частково задоволено заяву ТОВ «Прогрес» та стягнуто з позивачки ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 грн, вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

05 травня 2025 року ТОВ «Прогрес» подало заяву про стягнення з позивачки витрат на правничу допомогу в розмірі 28 630 грн. Позивачка через представника, адвоката Кузя О.М., подала заперечення, якими просила відмовити у задоволенні заяви через непропорційність витрат, їх штучне завищення, відсутність документального підтвердження та фінансовий тягар для позивачки як пенсіонерки.

Відсутність представника позивачки під час розгляду справи призвела до того, що суд не заслухав його аргументи щодо заперечень на заяву ТОВ «Прогрес», поданих 05 травня 2025 року. Це є істотним порушенням принципів змагальності та рівності сторін, закріплених у ст. 13 ЦПК України.

Справа № 393/119/25 стосувалася стандартних питань (визнання угоди недійсною, розірвання договору оренди, стягнення орендної плати), які не вимагали значних трудовитрат. Відзив на позов був єдиним документом, але ТОВ «Прогрес» штучно розмежувало витрати на 8 000 грн (майнові вимоги) та 12 000 грн (немайнові вимоги). Суд не обґрунтував, чому сума 20 000 грн за один відзив є пропорційною, і не порівняв її з ринковими ставками в Кіровоградській області, де витрати на подібні послуги становлять 5 0007 000 грн (постанова Верховного Суду у справі № 329/766/18). Положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України, дозволяє зменшувати надмірні витрати.

Акти, подані ТОВ «Прогрес», не містять даних про кількість годин, витрачених на складання відзиву (20 000 грн) чи заперечення (4 000 грн). Договір (п. 7.5) передбачає погодинну ставку 100 доларів США, але розрахунок годин відсутній. Суд дійшов висновку, що витрати підтверджені, але не перевірив їх відповідність ч. 3 ст. 137 ЦПК України, яка вимагає детального опису робіт.

Суд визнав витрати на відправку документів (320 грн) та непідтверджені 310 грн частиною загальної суми, хоча ці витрати не підтверджені квитанціями чи необхідністю. Верховний Суд (справи № 821/227/17, № 726/549/19) наголошує, що недоведені витрати не відшкодовуються. Висновок суду про обґрунтованість цих витрат суперечить ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Суд визнав, що фінансовий стан позивачки як пенсіонерки не є підставою для відмови у стягненні витрат, посилаючись на те, що позивачка раніше понесла витрати на адвоката (40 000 грн).

Суд не дослідив фактичний фінансовий стан позивачки, а припущення про її спроможність сплатити витрати базується на попередніх витратах, які не відображають її поточну платоспроможність.

Відзив на апеляційну скаргу

Представником відповідача поданий відзив на апеляційну скаргу, яким не визнаються мотиви оскарження, сторона наполягає на залишенні судового рішення без змін.

Рух справи

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2025 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у даній справі визначено суддю Дьомич Л. М., склад колегії суддів судді Дуковський О. Л., Письменний О. А.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2025 року; встановлено строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 04 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року залишено без руху; запропоновано скаржниці у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 5813,76 грн за реквізитами, розміщеними на офіційному сайті апеляційного суду, або вказати визначені законом підстави звільнення скаржниці від сплати судового збору та надати відповідні докази.

Згідно з ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 05 червня 2025 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2025 року призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 12 годину 30 хвилин 29 липня 2025 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року; встановлено строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 04 липня 2025 року справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 12 годину 30 хвилин 29 липня 2025 року.

Згідно з ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28 липня 2025 року розгляд даної справи постановлено здійснювати в режимі відеоконференції за участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Кузя Олександра Миколайовича поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

29 липня 2025 року оголошено перерву до 12 години 00 хвилин 17 вересня 2025 року.

17 вересня 2005 року оголошено перерву до 11 години 40 хвилин 22 вересня 2025 року.

У встановленому процесуальним законом порядку учасники справи повідомлялись про дату, час та місце апеляційного розгляду справи.

Позивачці та представнику позивачки адвокату Кузю О. М., відповідачеві Товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес» та представнику відповідача адвокату Пузирю В. О. судову повістку доставлено до електронного кабінету 17 вересня 2025 року (а.с. 101-104 т. 2).

У судовому засіданні 22 вересня 2025 року колегією суддів Кропивницького апеляційного суду постановлено продовжити розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_2 , відомості про вручення якому судової повісти на дату проведення судового засідання відсутні.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Розумність строків є важливою засадою цивільного судочинства, що забезпечує ефективний та своєчасний захист прав сторін.

До того ж, поштове відправлення 314, вкладенням у яке була судова повістка про виклик ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 11 годину 40 хвилин 22 вересня 2025 року, було одержане останнім 20 вересня 2025 року (а.с. 120 т. 2).

У судовому засіданні 22 вересня 2025 року апеляційний суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та оголосив, що проголошення судового рішення у справі відбудеться 06 жовтня 2025 року о 12 годині 00 хвилин.

Позиція сторін в суді

Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд. У суді апеляційної інстанції представник позивачки частково підтримав доводи апеляційної скарги та в порядку ст. 255 ЦПК подав заяву про відмову від частини позовних вимог, а саме відмовився від вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки №121 від 20.08.2006р та стягнення з ТОВ «Прогрес» заборгованість з орендної плати за 2012-2014р у розмірі 19 107,23 грн, нарахованої пені.

Представник відповідача заперечував щодо мотивів оскарження, наполягав на незмінності судового рішення, також заперечував щодо задоволення клопотання про відмову від частини позовних вимог.

Процесуальна рішення у суді апеляційної інстанції

Ухвалою колегії суддів прийнята відмова представника позивачки адвоката Кузь О.М. від частини позовних вимог, а саме:

- розірвання договору оренди земельної ділянки № 121 від 20.08.2006 року;

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» заборгованості з орендної плати за 20122024 роки у розмірі 19 107,23 грн;

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» пені за прострочку у розмірі 95 897,53 грн.

Визнане нечинним рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки № 121 від 20.08.2006 року; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» заборгованості з орендної плати за 20122024 роки у розмірі 19 107,23 грн; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» пені за прострочку у розмірі 95 897,53 грн.

Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», ОСОБА_2 про визнання недійсною додаткової угоди, розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості з орендної плати за вимогами про розірвання договору оренди земельної ділянки № 121 від 20.08.2006 року; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» заборгованості з орендної плати за 20122024 роки у розмірі 19107,23 грн; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» пені за прострочку у розмірі 95 897,53 грн.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції повною мірою відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Обставини встановлені судом першої інстанції

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 325882 від 22.05.2002 року, ОСОБА_1 , яка мешкає в смт.Новгородка на підставі розпорядження Новгородківської райдержадміністрації Ради народних депутатів від 22.05.2002 року № 190-р передалася у приватну власність земельна ділянка площею 6,06 гектарів, яка розташована на території Новгородківської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13-13 зворот).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-024 від 02.01.2024 року, земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0497 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі рішення органу місцевого самоврядування розпорядження Новгородківської районної державної адміністрації Кіровоградської області 22.05.2002 190-р. Документ, що посвідчує право приватної власності на землю від 22.05.2002 Р1 325882. Відомості про оренду, суборенду згідно з Державним реєстром земель, найменування ТОВ «Прогрес» 05526770 (а.с.10.-12 зворот).

Між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю в особі директора Монашка Миколи Дмитровича укладено договір № 121 оренди землі від 20.08.2006 року, предметом якого є - земельна ділянка, державний акт Р1 № 325882, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Новгородківської селищної ради Кіровоградської області, загальною площею 6,06 га.

Згідно з п.8 Договору вбачається, що договір укладено на 10 років. Відповідно до п.9 Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5 % від нормативної грошової оцінки, з урахуванням коефіцієнта індексації, що складає 903 гривень на рік. Орендна плата вноситься один раз на рік до 30 жовтня (п.11 Договору).

Договір оренди землі зареєстрований у Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.01.2007 за № 196 (а.с.15-16).

Довіреністю, яка посвідчена приватним нотаріусом Новгородківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Саяпіною І.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 784, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 та/або ОСОБА_2 , які діють окремо та незалежно один від одного, представляти її інтереси у всіх державних, громадських та інших органах, установах та організаціях, незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в органах державної виконавчої влади та місцевого самоврядування, в органах нотаріату тощо, з усіх без винятку питань, пов`язаних з: в тому числі на укладання договору стосовно передачі у тимчасове володіння та користування (оренди, або найму, або позички, або емфітевзису, або іншого) відносно земельної ділянки площею 6,06 га, яка розташована на території Новгородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на землю серії Р1 № 325882, виданого 22.05.2002 року Новгородківською РДА і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 6898, на будь-яких умовах за розсудом її представників з правом внесення змін, доповнень, розривання або припинення договору, у тому числі договору, який є чинним на час посвідчення цієї довіреності; 2) одержання платежів у будь-якій формі згідно умов договору укладеного відповідно до п.1 цієї довіреності, а також одержувати платежі у будь-якій формі згідно умов договору, що був укладений за її безпосередньою участю і є чинним на час посвідчення цієї довіреності; 3) представництво інтересів позивачки в усіх судах передбачених законом України «Про судоустрій України» (а.с.14-14 зворот).

Згідно з додатковою угодою до договору оренди землі № 121 реєстраційний номер № 196 від 10.01.2007 року щодо оренди земельної ділянки загальною площею 6,06 га на території Новгородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області, 01.02.2012 року, орендодавець: за ОСОБА_1 ОСОБА_2 та орендар: ОСОБА_3 директор ТОВ «Прогрес», що діє на підставі Статуту, зареєстрованого 15.02.2006 року Новгородківською райдержадміністрацією за взаємною згодою домовились внести зміни до договору оренди землі, а саме: 1. Пункт 8. «Строк дії договору», викласти у такій редакції: 8. Договорів укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Всі інші умови договору, що не суперечать внесеним змінам, залишаються без змін. Договір зареєстрований у Відділі Держкомзему у Новгородківському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 01.06.2012 року за № 02269 (а.с.17).

15.12.2023 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Дем`яненка С.Ф. про скасування довіреності на право розпорядження земельною ділянкою, посвідченої приватним нотаріусом Новгородківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Саяпіною І.Г. від її імені на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , 22.07.2009 року за реєстром № 784 (бланк серії ВМЕ 832648) (а.с.19).

Згідно з Витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей було припинено дію вищевказаної довіреності від 22.07.2009 року (а.с.19 зворот) Та своїми заявами ОСОБА_1 від 15.12.2023 року повідомила, про це ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.18-18 зворот).

Відповідно до витягу № НВ-024 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0497 складає 181949,02 грн (а.с.20).

Норми права застосовані судом

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі по тексту - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Ч.1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 статті 792 ЦК України встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За приписами ст.1 Закону України «Про оренду землі», ч.1 ст.93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (ч. 3 ст. 244 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ст. 239 ЦК України).

Згідно з статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 3 та 4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: є об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату і т.д.

Згідно з положеннями ст.ст.21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ЗУ «Про плату на землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, справляється виключно у грошовій формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договорів, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Згідно з пунктом «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підставою звернення до суду із позовною заявою стало несплата позивачці орендної плати за користування земельною ділянкою, невиконання умов договору (в редакції додаткової угоди) в частині виплати орендної плати не виконано та не надано письмові докази на підтвердження її сплати.

За наслідком виниклих спірних правовідносин позивачка оспорила дійсність правочину, додаткової угоди від 01.02.2012р, одночасно заявлялась вимога про розірвання договору оренди та стягнення орендної заборгованості та пені, які в подальшому стороною не підтримувались і провадження у справі в цій частині закрито.

Таким чином актуальність підтриманих вимог та апеляційної скарги становить вимога та рішення суду в частині визнання недійсною додаткову угоду від 01 лютого 2012 року укладену між між ОСОБА_2 та ТОВ «Прогрес» до Договору № 121 реєстраційний № 196 від 10.01.2007 р., яка зареєстрована у Новгородському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.06.2012 року за № 02269.

Позивачка вказала декілька підстав в недійсність правочину, зокрема, відсутність згоди на такий тривалий строк дії правочину, довіритель діяв не в її інтересах, що доводить неотримання нею коштів орендної плати, а також дія представника в умовах конфлікту інтересів, не узгодження з нею суттєвої умови договору.

За наслідком виниклих спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини 1 статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

У частині 1 статті 215 ЦК України та у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

ОСОБА_1 на укладення договору та додаткової угоди з відповідачем волевиявлення мала, що підтверджується достатніми та належними доказами.

Так, довіреністю, яка посвідчена приватним нотаріусом Новгородківського районного нотаріального округу Кіровоградської області Саяпіною І.Г. та зареєстровано в реєстрі за № 784, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 та/або ОСОБА_2 , які діють окремо та незалежно один від одного, представляти її інтереси у всіх державних, громадських та інших органах, установах та організаціях, незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в органах державної виконавчої влади та місцевого самоврядування, в органах нотаріату тощо, з усіх без винятку питань, пов`язаних з: в тому числі на укладання договору стосовно передачі у тимчасове володіння та користування (оренди, або найму, або позички, або емфітевзису, або іншого) відносно земельної ділянки площею 6,06 га, яка розташована на території Новгородківської селищної ради Новгородківського району Кіровоградської області, яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на землю серії Р1 № 325882, виданого 22.05.2002 року Новгородківською РДА і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 6898, на будь-яких умовах за розсудом її представників з правом внесення змін, доповнень, розривання або припинення договору, у тому числі договору, який є чинним на час посвідчення цієї довіреності; 2) одержання платежів у будь-якій формі згідно умов договору укладеного відповідно до п.1 цієї довіреності, а також одержувати платежі у будь-якій формі згідно умов договору, що був укладений за її безпосередньою участю і є чинним на час посвідчення цієї довіреності; 3) представництво інтересів позивачки в усіх судах передбачених законом України «Про судоустрій України».

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч. 1 ст. 244 ЦК України). Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (ч. 3 ст. 244 ЦК України).

Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ч. 1 ст. 245 ЦК України).

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ст. 239 ЦК України). Таким чином, довіреність за своєю правовою природою є одностороннім правочином.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20) зазначено, що «з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності».

ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 22.07.2009 видано довіреність, яка нотаріально посвідчено та якою уповноважила на укладання договору стосовно передачі у тимчасове володіння та користування (оренди, або найму, або позички, або емфітевзису, або іншого) відносно земельної ділянки площею 6,06 га, яка розташована на території Новгородківської селищної ради Новгородківського (нинішнього Кропивницького) району Кіровоградської області, яка належить позивачці на підставі Державного акту на право власності на землю серії Р1 № 325882 від 22.05.2002

Починаючи з 20.08.2006 між ОСОБА_1 та ТОВ «Прогрес» діє договір оренди № 121 відносно зазначеної вище ділянки, строк дії якого становив 10 років.

ОСОБА_2 , діючи в межах наданих йому на підставі довіреності від 22.07.2009 повноваженнях та в інтересах позивачки, укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 121 від 01.02.2012р з ТОВ «Прогрес».

Даною додатковою угодою сторонами пункт 8. «Строк дії договору», викладено у новій редакції: «8 Договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

Довіреність видана позивачем на ім`я ОСОБА_2 , посвідчена нотаріально із роз`ясненням усіх правових наслідків та положень чинного законодавства.

Довіреність на момент укладення оспорюваного правочину є чинною, довіритель діяв в межах наданих йому повноважень. Доказів укладення оспорюваного правочину всупереч інтересам позивачки, суду не надано.

Позивачкою пунктом 1 Довіреності від 22.07.2009 надано ОСОБА_2 право діяти від її імені, зокрема в частині укладання правочинів щодо спірної земельної ділянки, тобто уповноважила ОСОБА_2 укладати будь-які правочини відносно земельної ділянки, щодо якої особисто нею укладено договори.

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, довіритель діяв виключно в межах наданих йому повноважень. Тому відсутні правові підстави для визнання недійсною додаткової угоди від 01.02.2012 року укладеної між ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 та ТОВ «Прогрес» до договору № 121 реєстраційний № 196 від 10.01.2007 р, яка зареєстрована у Новгородському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 02.06.2012 року за № 02269, відсутні.

Представник власника землі за довіреністю може продовжити договір оренди, уклавши додаткову угоду про продовження строку його дії або уклавши новий договір оренди на новий строк. Ключовим моментом є наявність у довіреності повноважень на вчинення таких дій.

Наведені стороною позивача практику Верховного Суду, стосуються боргових зобов`язань, іпотечного договору, що не є подібним до правовідносин у даній справі, справа № 642/7417/18 від 19.05.2021.

Щодо доводів сторони про укладання правочину в умовах конфлікту інтересів, також є необґрунтованими. Сам факт видачі довіреності на двох уповноважених діяти в інтересах власника, один з яких набув в користування землю за договором, без доведення дій представника власника землі на шкоду інтересів останньої, не свідчить про обґрунтованість підстави.

Більш того, колегія суддів звернула увагу на тривалість часу дії оспорюваного правочину, не отримання регулярних виплат за договором, свідчить про узгодженість дій позивачки з відповідачами.

З висновком суду першої інстанції, повністю погоджується колегія суддів, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення, не встановлено.

Додаткове рішення

05.05.2025 року представником відповідача ТОВ «Прогрес» адвокатом Пузир В.О. до суду першої інстанції подано заяву про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 393/119/25, про стягнення з позивачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Прогрес» витрат на професійну правничу у загальному розмірі 28 630 грн та докази на підтвердження понесених витрат.

Додатковим рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2025 року заяву представника відповідача адвоката Пузир Владислава Олександровича про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОГРЕС» витрат на професійну правничу допомогу, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

Вирішуючи питання про стягнення з позивачки на користь відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з наступного.

Відповідач ТОВ «Прогрес» отримував професійну правничу допомогу, що підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 28.06.2024 року укладеним між Адвокатським об`єднанням «Науменко, Боруш і партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес».

Згідно п.2.1. та п.2.2 договору, Адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту професійну правничу допомогу, а клієнт зобов`язаний сплатити Адвокатському об`єднанню гонорар та відшкодувати (за наявності) фактичні витрати. Деталізація професійної правничої допомоги на умовах її надання узгоджуються сторонами у відповідній заявці, яка є невід`ємною частиною договору, Додатком № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 28.06.2024 року.

Перелік послуг за надання яких сторонами узгоджено фіксований розмір гонорару, заявкою 5-ЦС від 06.03.2025 року на надання професійної правничої допомоги на підставі договору від 28.06.2024 року, Актом № 1-393/119/25 від 02.04.2025 року про приймання професійної правничої допомоги на підставі договору від 28.06.2024 року, найменування юридичних послуг та загальна вартість, а саме:

1) складання відзиву на позовні вимоги майнового характеру у справі № 393/119/25, ціна позову від 100 до 200 тис. грн, справи по ЦПК (14.03.2025), на загальну суму 8000,00 грн;

2) складання відзиву на позовні вимоги (три вимоги) немайнового характеру у справі № 393/119/25, справи по ЦПК (14.03.2025), на загальну суму 12 000,00 грн;

3) складання заперечення на відповідь на відзив позивача у справі № 393/119/25, справи по ЦПК (20.03.2025), на загальну суму 4000,00 грн.;

4) відправка процесуального документу до суду (позову, клопотань, інших заяв з невід`ємними додатками) засобами «Електронного суду» та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу, на загальну суму 160,00 грн;

5) відправка письмової кореспонденції поштою та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу на загальну суму 160,00 грн;

6) участь представника у суді першої інстанції у справі № 393/119/25 (20.03.2025), на загальну суму 2000,00 грн; рахунок № 5-ЦС-1 від 02.04.2025 року на суму 26 320, 00 грн, платіжною інструкцією № 3771 від 02.05.2025 року згідно якої ТОВ «Прогрес» сплатили АО «Науменко, Боруш і партнери» 26320,00 грн згідно рахунку № 5-ЦС-1 від 02.04.2025 року за правничу допомогу, Актом № 2-393/119/25 про приймання професійної правничої допомоги на підставі договору від 28.06.2024 року, на суму 2000 грн (участь представника у суді першої інстанції у справі №393/119/25, 30.04.2025 року), рахунком № 5-ЦС-2 на суму 2000 грн, платіжною інструкцією № 3772 від 02.05.2025 року, згідно якої ТОВ «Прогрес» сплатили АО «Науменко, Боруш і партнери» 2000,00 грн згідно рахунку № 5-ЦС-2 від 30.04.2025 року за правничу допомогу, ордер про надання правничої допомоги ТОВ «Прогрес» серії ВА № 1107474 від 14.03.2025 року.

Надання та отримання професійної правничої допомоги ТОВ «Прогрес», Адвокатським об`єднанням «Науменко, Боруш і партнери» у справі 393/119/25, повністю підтверджена.

Визначаючи розмір правничої допомоги, яка підлягає стягненню з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ТОВ «Прогрес» суд має враховувати, зокрема наявність клопотання сторони позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та (або) доводів і доказів про неспівмірність цих витрат.

Стороною позивача в заяві від 05.05.2025 року заявлено про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлену відповідачам.

Питання про розподіл судових витрат, врегульовані ст. 141 ЦПК України

Велика Палата у справі №755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Суд першої інстанції вирішуючи вимогу про розподіл судових витрат вказав, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги, доводи представника позивачки про те, що позивачка ОСОБА_1 є пенсіонеркою та не має джерел доходу, крім пенсії, не володіє заощадженнями, не є підставою для відмови у стягненні понесених відповідачем витрат.

Таким чином, суд враховуючи предмет спору, ціну позову, складність справи, приймаючи до уваги характер виконаної адвокатом роботи під час підготовки документів, представництво інтересів відповідача в суді, подання відзиву, заяв, доказів, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, відповідно до вимог ст.137 ЦПК України, суд обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача ТОВ «Прогрес» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, визначивши до стягнення компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Апеляційний суд зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом ст.375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року в оскаржуваній частині залишити без задоволення, а рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2025 року залишити без задоволення, а додаткове рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 22 травня 2025 року в оскаржуваній частині без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О. А. Письменний