Справа №466/7691/23 Головуючий у 1 інстанції:Єзерський Р.Б.
Провадження №22-ц/811/1317/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Єзерського Р.Б. від 12 березня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2024 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН - НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акцінерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ЄДРПОУ- 14360570, місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д станом на 11.06.2023 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 17.07.2018 року у розмірі 46179 (сорок шість тисяч сто сімдесят дев`ять) грн., 44 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі 37122,80 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 9056,64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН - НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акцінерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ЄДРПОУ- 14360570, місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д - 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн., 00 коп. судового збору.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначає, що кредитні кошти зі свого рахунку не знімала, кредитними коштами не користувалась, вони були викрадені невстановленими особами з її банківського рахунку шахрайським способом, умов кредитного договору не порушувала. Так, згідно витягу з ЄРДР 05.09.2022 року, невідома особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у шахрайський спосіб, зловживаючи довірою, назвавшись працівником банку, під приводом запобігання несанкціонованого списання грошових коштів, заволоділа коштами позивачки в сумі 36555,29 грн., завдавши матеріальну шкоду на вказану суму. Звертає увагу, що невідкладно зверталась на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» та «ПУМБ» про зупинення транзакцій коштів внаслідок несанкціонованого списання коштів та вчинення щодо відповідачки злочинних дій третіми особами, була можливість зупинити транзакцію коштів і не дати злочинцям неодноразово у період 05.09.2022р. по 09.09.2022р. зняти їх з рахунку № НОМЕР_2 платіжної картки банку ПУМБ. Звертає увагу, що неналежне виконання своїх службових обов`язків працівниками названих банків сприяло вчиненню цього злочину. Вважає, що кредитна заборгованість виникла внаслідок списання коштів із рахунку в результаті злочинних дій третіх осіб, про що ОСОБА_1 невідкладно повідомила банківські установи та звернулась із заявою у правоохоронні органи.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження №000076, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.12, 13, 76, 77, 82, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України та задовольняючи позовні вимоги повністю, - виходив з того, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 17.07.2018 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ "ПРИВАТБАНК"). Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 11.06.2023 року має заборгованість - 46179,44 грн., з яких: 37122,80 грн. - заборгованість за кредитом; 9056,64 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "ПРИВАТБАНК". Дані обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами. Щодо доводів відповідача ОСОБА_1 про те, що її коштами заволоділи невідомі особи, то суд дані твердження до уваги не брав зважаючи на наступне. Судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 07.09.2022 зареєтроване кримінальне провадження № 0000726 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Фабула справи: 05.09.2022 невідома особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 у шахрайський спосіб, зловживаючи довірою, назвавшись працівником банку, під приводом запобіганню несанкціонованого списання грошових коштів, заволоділа коштами ОСОБА_1 на загальну суму в розмірі приблизно 36555,29 грн., завдавши матеріальної шкоди на вказану суму. Постановою дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області Пашкової Я.О. від 31.10.2022 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000726 від 07.09.2022, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24.05.2023 скасовано постанову дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області Пашкової Я.О. від 31.10.2022 про закриття кримінального провадження №0000726 від 07.09.2022, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Суд погодився із доводами представника позивача, що відповідач ОСОБА_1 підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку № б/н від 17.07.2018, згідно якої відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, який у подальшому збільшився до 37000 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи; обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими - не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.

У липні 2023 року АТ КБ «Приват Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просило:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 17.07.2018 року у розмірі 46179,44 грн. станом на 11.06.2023 року.

В обґрунтування позову зазначали, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 17.07.2018 року. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування а АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які згідно до заяви отримані відповідачкою для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачці надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримання картки). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідачка при укладанні договору надала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 11.06.2023 року має заборгованість - 46179,44 грн., з яких: 37122,80 грн. - заборгованість за кредитом; 9056,64 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорено та не спростовано, - ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету - Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку № б/н від 17.07.2018 року та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг.

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачу надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримання картки).

Банком, у зв`язку із використанням кредитних коштів з рахунку відповідачки та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 11.06.2023 року нараховано заборгованість у розмірі 46179,44 грн., з яких: 37122,80 грн. - заборгованість за кредитом; 9056,64 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Також, як вбачається із матеріалів справи, за заявою ОСОБА_1 07.09.2022р. зареєстровано кримінальне провадження №0000726 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Фабула справи: 05.09.2022р. невідома особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 у шахрайський спосіб, зловживаючи довірою, назвавшись працівником банку, під приводом запобіганню несанкціонованого списання грошових коштів, заволоділа коштами ОСОБА_1 на загальну суму в розмірі приблизно 36555,29 грн., завдавши матеріальної шкоди на вказану суму.

Постановою дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області Пашкової Я.О. від 31.10.2022 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000726 від 07.09.2022, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України закрито у зв`язку з відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24.05.2023р. скасовано постанову дізнавача СД ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області Пашкової Я.О. від 31.10.2022р. про закриття кримінального провадження №0000726 від 07.09.2022р., за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Також, з матеріалів Кримінального провадження №0000726 (а.с. 27-30) вбачається, що на банківський рахунку № НОМЕР_3 , яка випущена до вказаного рахунку на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , 05.09.2022 року надійшли кошти з розрахункового рахунку відповідачки НОМЕР_5 в розмірі 6313,00 грн. та 29001,00 грн., які у період з 7-9 вересня 2022 року були ним зняті з розрахункового рахунку в банкоматі.

Слід вважати, що спірні відносини між сторонами виникли з приводу, на думку позивача, неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за укладеним між ними договором, і - як наслідок виникла заборгованість, про стягнення якої банк і звернувся з даним позовом до суду.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачка стверджує, що кошти з її рахунку були зняті сторонніми особами шахрайським способом, а тому позов не підлягає до задоволення.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).

Тлумачення, як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства (див. зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 в справі № 520/1185/16-ц, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

У статті 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктами 1.4, 1.27 статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу (пункт 1.4 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі (абзац 3 пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Відповідно до пункту 14.2 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним, зокрема, у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем.

Відповідно до частин п`ятої-сьомої, дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705, користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України

від 13.05.2015р. у справі № 6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 202/10128/14, від 13.09.2019 у справі № 501/4443/14, від 20.11.2019 у справі № 577/4224/16, від 17.06.2021 у справі № 759/4025/19, від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22 та інших.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2018р. в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2018р. в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.07.2019р. у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У цій справі, заперечуючи проти задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідачка вказувала на те, що 05.09.2022 року за номером телефону + НОМЕР_6 на її мобільний телефон зателефонував невідомий чоловік, представившись працівником банку АТ КБ «Приватбанк» назвавшись Кравченко Максимом Анатолійовичем, повідомив, що з її універсальної картки AT КБ «Приватбанк» відбуваються неодноразові спроби несанкціонованого списання грошових коштів, і щоб запобігти цьому необхідно здійснити переказ грошових коштів на рахунок банку, який їй назвали, пояснивши, що це кредитний рахунок банку, з якого їй надали кредитні кошти на універсальну картку. В результаті обману невідомими особами, нічого не підозрюючи, вона здійснила два платежі через додаток Приват 24 на названий їй рахунок № НОМЕР_2 , перерахувавши кошти в сумі 6313 грн. та 29001 грн. Рахунок банку, який їй назвали № НОМЕР_2 виявився платіжною карткою банку ПУМБ. Після чого виявила, що на банківській картці сума заборгованості становить 36555,29 грн. та усвідомивши, що її обманули, рахунок банку, який їй назвали № НОМЕР_2 виявився платіжною карткою банку ПУМБ, вона невідкладно звернулась на гарячу лінію AT КБ «Приватбанк» та «ПУМБ» про зупинення транзакції коштів внаслідок несанкціонованого списання коштів та вчинення щодо неї злочинних дій третіми особами.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 19 червня 2025 року, також, зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати дані про те, коли мало місце звернення ОСОБА_1 (з мобільного телефону НОМЕР_7 ) на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк» 05 вересня 2022 року (час звернення) та час списання з рахунку відповідачки 05 вересня 2022 року грошових коштів у розмірі 36555,29 грн., а також роздруківку телефонної розмови відповідачки з працівником банку.

На виконання вищевказаної ухвали, АТ КБ «ПриватБанк» надало докази того, що звернення ОСОБА_1 (з мобільного телефону НОМЕР_7 ) на гарячу лінію АТ КБ «ПриватБанк» 05 вересня 2022 року відбулось 05.09.2022 року о 12:20:41, що підтверджується скріном сторінки програмного комплексу банку " Voice Record System", яка додається. Списання з рахунку відповідачки грошових коштів у розмірі 36555,29 грн. відбулось 05 вересня 2022 року в 11:59 (30020, 38грн) та в 12:04 (6534,91грн.)., що підтверджується випискою по карті, витяг з якої додається.

За таких обставин ОСОБА_1 , виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт.

Вказані доводи сторони відповідачки банком не спростовано, як і не доведено належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей за кредитною карткою, її особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції.

При цьому суд враховує, що у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Апеляційний суд також враховує, що як тільки відповідачка дізналась про здійснення несанкціонованого списання коштів з її рахунку, вона невідкладно повідомила банк та звернулась до органів поліції. При цьому, як вбачається із матеріалів Кримінального провадження №0000726 (а.с.27-32), - кошти, які були перераховані 5.09.2022 року відповідачкою гр. ОСОБА_2 на його розрахунковий рахунок у АТ «ПУМБ» були ним зняті з розрахункового рахунку лише у період з 7-9 вересня 2022 року. Тобто, вживши належних заходів на звернення відповідачки, як Банк (позивач по справі), так і органи поліції (за зверненням відповідачки, яке мало місце 6.09.2022 року) взмозі були запобігти зняттю та розпорядженню вказаними коштами гр. ОСОБА_2 у несанкціонований спосіб.

За таких обставин суд першої інстанції зробив помилковий висновок про наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідачки кредитної заборгованості, що виникла у зв`язку із здійсненням несанкціонованих платіжних операцій з її рахунку.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими та саму скаргу слід задовольнити. Оскаржуване ж рішення слід скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

РішенняШевченківського районного суду м. Львова від 12 березня 2024 року- скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра