Справа № 766/9117/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу.

Ухвалою від 01.08.2025 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження по цивільний справі, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14.08.2025 року відповідачем наданий відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд», в якому просить в задоволенні позову про розірвання шлюбу відмовити.

26.08.2025 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, сформована в системі «Електронний суд», в якій зазначила, що позивач наполягає на задоволенні позову, та просить не застосовувати заходи примирення як неефективні.

26.09.2025 року відповідач подав до суду заяву, сформовану в системі «Електронний суд», в якій просить надати термін для примирення подружжя тривалістю 6 місяців, посилаючись на те, що позивач разом з їх спільною дитиною перебуває за межами України на території Польщі, проте відповідач приймає активну участь в житті родини, емоційну залученість та бажання підтримувати стосунки та фінансову активність у благополуччі родини. На думку відповідача, рішення позивача розірвати шлюб прийнято не вивважено та без попереднього обговорення цього питання, а тому просить надати йому можливість налагодити сімейні стосунки.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначила, що між подружжям припинені фактичні шлюбні відносини з 17 жовтня 2024 року, що становить понад 10 місяців. Сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, відсутні будь-які ознаки сімейного життя. Систематична агресивна поведінка відповідача щодо неповнолітнього сина позивача, включаючи принизливі висловлювання та примусове виселення 17-річної дитини з житла, призвела до втручання освітніх закладів та соціальних служб. Відповідач продовжує здійснювати психологічний тиск на позивача з України через телефонні дзвінки з погрозами та залякуванням, використовуючи ненормативну лексику та проявляючи агресивну поведінку. Такі дії підтверджують неможливість нормалізації відносин та необхідність їх правового припинення.

Сторони по справі та представник позивача в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Фернандес Мартінес проти Іспанії" від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя.

За приписом ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.3. ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.4 ст. 56 СК України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом

При визначенні строку на примирення, суд з`ясовує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Позивач наполягає на розірванні шлюбі, вважає примирення та відновлення шлюбних відносин з відповідачем неможливим та наполягає на розірванні шлюбу, виклавши свою позицію у відповіді на відзив.

В той же час надання строку для примирення є виключно правом суду (Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, справа № 761/33261/16-ц, від 26.11.18)

З огляду на наведене, зважаючи на думку позивача, викладену в позовній заяві та відповіді на відзив від 26.08.2025 року, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про надання строку на примирення подружжя задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд, розглянувши клопотання відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі ст. 111 СК України, керуючись ст.ст.251,253,258-261, ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про надання строку для примирення подружжя - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяС. І. Майдан