ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року м. Чернівці

Справа № 2-2983/09

Провадження №22-ц/822/814/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Литвинюк І. М.,

суддів: Одинака О. О., Перепелюк І. Б.,

секретар Собчук І. Ю.,

учасники справи:

стягувач Акціонерне товариство «ОТП Банк»,

боржник ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ОТП Банк», інтереси якого представляє адвокат Кутровська Наталія Михайлівна, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 липня 2025 року, головуючий у І-й інстанції Одовічен Я. В.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року АТ «ОТП Банк» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2009 року у справі №2-2983 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором №ML-L00/02/2008 від 26 червня 2008 року заборгованість в загальній сумі 353 766,02 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн, витрати та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 30 грн, а всього суму 355 496, 02 грн.

На виконання рішення суду Шевченківським районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист №2-2983 від 18 грудня 2009 року.

У подальшому виконавчий лист було передано на примусове виконання до Новоселицького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області із заявою від 25 листопада 2010 року.

У відповіді Новоселицького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області від 02 серпня 2024 року вказано, що на виконанні у Новоселицькому ВДВС знаходився виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №2-2983 від 18 грудня 2009 року за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заяву від 23 листопада 2010 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду №2-2983 від 18 грудня 2009 року було отримано та приєднано до матеріалів виконавчого провадження, проте відповідальний працівник Державної виконавчої служби був звільнений за власним бажанням та не вжив заходів щодо відкриття виконавчого провадження. У подальшому справа була направлена в архів підрозділу, чим пояснюється відсутність відповідей про надання інформації про хід ВП щодо виконання виконавчого листа суду.

18 серпня 2022 року у результаті ревізії справ, що знаходяться в архіві Новоселицького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, було встановлено факт відсутності оригіналів архівної справи за виконавчим провадженням, відкритим на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №2-2983 від 18 грудня 2009 року за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, оригінал виконавчого листа №2-2983, виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці 18 грудня 2009 року було втрачено з незалежних від АТ «ОТП Банк» причин та банку не було відомо про його втрату до отримання відповіді органу ДВС, в якій було висвітлено обставини його втрати.

Також зазначав, що у даній ситуації обставини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання були об`єктивно незалежними від волі АТ «ОТП Банк», адже спричинено пропуск строку фактом перебування оригіналу виконавчого листа у Новоселицькому ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області, який відповіддю від 02 серпня 2024 року повідомив про втрату вказаного виконавчого листа та весь цей час АТ «ОТП Банк» і не було відомо про його втрату.

Просило видати дублікат виконавчого листа у справі №2-2983 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №ML-L00/02/2008 від 26 червня 2008 року та поновити пропущений строк для пред`явлення його для примусового виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 липня 2025 року у задоволенні заяви АТ «ОТП Банк» відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

Стягувачем АТ «ОТП Банк» не вчинялись дії для забезпечення свого права на виконання судового рішення, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущено через бездіяльність стягувача, відсутні об`єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку.

Не погоджуючись з ухвалою суду, стягувач АТ «ОТП Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Посилається на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що банк вжив всіх можливих заходів, спрямованих на вчасне пред`явлення виконавчого документу до виконання, однак з незалежних від банку причин виконавче провадження помилково не було відкрите, матеріали виконавчого провадження передали в архів та згодом втратили, що наразі унеможливлює відкриття виконавчого провадження за первісним зверненням банку, а також унеможливлює повторне звернення із заявою про відкриття виконавчого провадження, оскільки оригінал виконавчого листа відсутній у зв`язку з його втратою органом ДВС.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» за кредитним договором №ML-L00/02/2008 від 26 червня 2008 року заборгованість в загальній сумі 353 766, 02 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700 грн і витрати та інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 30 грн, а всього суму 355 496, 02 грн.

З відповіді Новоселицького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області №18137 від 02 серпня 2024 року вбачається, що на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі №2-2983/2009 від 18 грудня 2009 року за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с. Магала про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Також у вказаному листі зазначається, що заяву від 23 листопада 2010 року про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці №2-2983, виданого 18 грудня 2009 року, було отримано та приєднано до матеріалів виконавчого провадження, проте відповідальний працівник Державної виконавчої служби був звільнений за власним бажанням та не вжив заходів щодо відкриття виконавчого провадження. У подальшому справа була направлена до архіву підрозділу, чим пояснюється відсутність відповідей про надання інформації про хід ВП щодо виконання виконавчого листа суду. 18 серпня 2022 року в результаті ревізії проваджень, що знаходяться в архіві Новоселицького ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, було встановлено факт відсутності оригіналів архівної справи за виконавчим провадженням, відкритим на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі №2-2983 від 18 грудня 2009 року за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ймовірно дана справа була загублена в процесі транспортування архіву Новоселицького ВДВС в інше місце обліку та зберігання архівних документів.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення статті 6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не встановлено.

Так, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчий документ до виконання у встановлені строки.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу.

У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 1013/8111/2012, провадження № 61-15413св23, стягувач може звернутись із заявою про видачу дубліката виконавчого листа незалежно від обставин його втрати або перебування виконавчого листа на виконанні, а єдиними умовами для його видачі стягувачу є втрата виконавчого листа та звернення до суду із заявою про видачу його дубліката до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

У постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08 зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку із його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.

Отже, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11, від 20 травня 2021 року у справі № 1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі № 750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі № 753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі № 433/1335/14-ц, від 09 червня 2023 року у справі № 607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Отже, суд при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з`ясувати питання: чи втрачено оригінал виконавчого листа, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили, щодо причин пропуску пред`явлення до виконання виконавчого документа та залежно від встановлених обставин та характеру причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11, згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

З огляду на викладене, питання видачі дублікату виконавчого листа є похідним від вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Для вирішення заяви про видачу дублікату виконавчого листа першочерговим є вирішення питання про поновлення строку для його пред`явлення. Видача дублікату виконавчого листа не має правової мети, якщо пропущений строк для його пред`явлення.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час видачі виконавчого документа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років; посвідчення комісій по трудових спорах - протягом трьох місяців; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не встановлено законом.

Строки, зазначені в цій статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2010 році АТ «ОТП Банк» звертався до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, до якої було долучено виконавчий лист №2-2983 від 18 грудня 2009 року.

Новоселицьке ВДВС у Чернівецькому районі Чернівецької області у відповіді №18137 від 02 серпня 2024 року зазначило, що на виконанні у відділі знаходився виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі №2-2983/2009 від 18 грудня 2009 року за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 18 серпня 2022 року в результаті ревізії проваджень встановлено факт відсутності оригіналів архівної справи за виконавчим провадженням, відкритим на підставі виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Чернівці у справі №2-2983 від 18 грудня 2009 року.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що виконавчий лист №2-2983/2009 підлягав пред`явленню стягувачем до примусового виконання протягом трьох років з дня набрання рішенням від 18 грудня 2009 року законної сили, тобто до 29 грудня 2012 року.

Однак АТ «ОТП Банк» звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у червні 2025 року, тобто з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, протягом зазначеного строку стягувач не цікавився ходом виконання вищевказаного виконавчого листа, не був зацікавлений у своєчасному виконанні рішення суду та стягненні з боржника заборгованості.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (стаття 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Проте, заявник тривалий час не реалізовував усі свої права як стягувача, що свідчить про його небажання захищати власні інтереси у виконавчому провадженні.

В цьому контексті колегія суддів також враховує те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання має на меті забезпечення принципу правової визначеності, оскільки захищає боржника від прострочених вимог стягувача.

Крім того, окрім прав, перерахованих в Законі України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження.

Сам по собі факт втрати виконавчого документа не свідчить про поважність причин пропуску строку для його повторного пред`явлення до виконання.

Доказів, що дії та бездіяльність державного виконавця оскаржувались в судовому порядку, матеріали справи також не містять.

Отже, заявником не наведено обґрунтованих аргументів на підтвердження поважності причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року по справі № 2-12537/10, суд не має права поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за відсутності відповідних поважних причин пропуску цього строку.

Встановивши, що поважних причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявником не наведено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «ОТП Банк».

З огляду на викладене, наведені обставини не доводять той факт, що строк пропущений з поважних причин. Така процесуальна поведінка стягувача з точки зору суду, за відсутності будь-яких розумних пояснень, не може вважатись такою, що свідчить про сумлінне користування стягувачем, як учасником виконавчого провадження, своїми правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Жодних поважних причин, а саме, об`єктивних, непереборних обставин, які б перешкоджали АТ «ОТП Банк» цікавитися саме ходом виконання виконавчого листа №2-2983/2009 в межах строку, заявником не наведено. Будь-яких реальних перешкод для цього у стягувача не було.

Оскільки підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання не вбачається, то немає й підстав для видачі його дубліката, адже вимога про видачу дубліката виконавчого листа безпосередньо пов`язується із можливістю пред`явлення його до виконання, право на яке є втраченим у зв`язку з пропуском строку його пред`явлення.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що стягувач протягом тривалого часу з моменту пред`явлення виконавчого листа у листопаді 2010 року до виконання, та подання заяви в червні 2025 року про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для йог виконання, не користувався добросовісно своїми процесуальними правами як стягувач, та не виконував обов`язків, передбачених законом, а фактично не вчиняв будь-яких дій для захисту своїх прав, що полягало у невиявленні належної зацікавленості у виконавчому провадженні, що не спростовано стягувачем.

Колегія суддів не встановила порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що може істотно впливати на права учасників справи та зумовлювати порушення гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції. Відмова суду у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умов пропуску стягувачем строку для подання такого документа до виконання та відсутності підстав для поновлення цього строку не зумовлює порушення зазначених гарантій, зокрема права на виконання остаточного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали суду, та фактично зводяться до незгоди стягувача з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається АТ «ОТП Банк» в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції, і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 377, 381- 384, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк», інтереси якого представляє адвокат Кутровська Наталія Михайлівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач І. М. Литвинюк

Судді: О. О. Одинак

І. Б. Перепелюк