Справа №466/2725/24 Головуючий у 1 інстанції:Едер П.Т.
Провадження №22-ц/811/3394/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Едера П.Т. від 28 жовтня 2024 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та з постачання гарячої води, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року позов Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та з постачання гарячої води задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за період з 01.05.2021р. по 31.12.2023р. за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 16 597,74 грн. (шістнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень 74 копійки), та за послуги з постачання гарячої води в сумі 10 503, 52 грн. (десять тисяч п`ятсот три гривнi 52 копійки), всього за надані послуги 27 101, 26 грн. (двадцять сім тисяч сто одна гривня 26 копійок).

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що у нього була субсидія, якої на оплату усіх комунальних послуг не вистачало. Зазначає, що у ОСОБА_1 незаконно забрали субсидію за так звані борги. Вважає, що суд повністю проігнорував доводи відповідача. Звертає увагу на те, що він намагався не допустити збільшення боргу іншим чином, а саме з вини мешканців будинку і «Залізничтеплоенерго» недостатнє опалення в квартирі і відповідач має право по закону на зменшення або і повністю здійснювати оплату за теплоенергію.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

23 вересня 2025 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про розгляд справи в особистій присутності сторін.

Колегія суддів вважає таке клопотання необґрунтованим та таким, що до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи та апеляційної скарги, ціна позову Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та з постачання гарячої води, становить 27101,26 грн.

Враховуючи вказане, клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в особистій присутності сторін не підлягає задоволенню, оскільки ціна позову заявленого Львівським комунальним підприємством «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак справа є малозначною та таку слід розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Окрім того, клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в особистій присутності сторін не містить деталізованих обґрунтувань щодо проведення судового засідання за участі сторін, а відповідачем звернуто увагу на обставини описані в апеляційні скарзі, які, на його думку, слід дослідити суду.

Також, колегія суддів зазначає, що процедура письмового провадження не суперечить, окрім вимог чинного ЦПК України, також і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вбачається із рішення Європейського суду з прав людини Лавренов проти України від 16 січня 2018 року (Заява №51924/14), зокрема пунктів 9-11 вказаного рішення.

Крім цього, проведення розгляду справи без повідомлення учасників справи не позбавляє їх можливості подати суду докази та письмові пояснення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, додаткових пояснень позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст.ст. 13, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", ст.ст. 525, 526, 634, 901, 903 ЦК Українита задовольняючи позов, виходив з того, що згідно довідки №223 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 06.02.2024, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги ЛКП «Залізничнетеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення на оплату таких послуг. З 01.07.2014 між сторонами вважався укладений Договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛКП «Залізничнетеплоенерго», який діяв до 30.11.2021р. включно. Відповідно до розрахунків, наданих ЛКП «Залізничнетеплоенерго», заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить за період з 01.05.20241 р. по 31.12.2023 р. за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 16 597,74 грн. та за послуги гарячого водопостачання в сумі 10 503,52 грн. 01.12.2021 між ЛКП «Залізничнетеплоенерго» та Споживачем вважаються укладеними індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання та опублікований на офіційному сайті ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Згідно з п. 5 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, виконавець зобов`язується надавати споживачу відповідної якості послуги, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки та на умовах, що визначені цими договорами. Чинним законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів, від оплати таких послуг. З огляду на наведене, а також беручи до уваги, що відповідач фактично отримавши послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та послуги з постачання гарячої води за спірний період, відповідно мав обов`язок оплатити вартість таких послуг, однак належним чином не виконав покладений на нього обов`язок, внаслідок чого за період з 01.05.2021 р. по 31.12.2023 р. у відповідача виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в розмірі 16 597, 74 грн. та за послуги з постачання гарячої води в сумі 10 503, 52 грн., суд прийшов до висновку, що заявлені ЛКП «Залізничнетеплоенерго» позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Колегія суддів перевіряючи оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

У березні 2024 року Львівське комунальне підприємство «Залізничнетеплоенерго» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (залучено ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 03 вересня 2024 року) про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та з постачання гарячої води, у якому просило:

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період з 01.05.2021 року по 31.12.2023 року за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 16597,24 грн.;

- стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період з 01.05.2021 року по 31.12.2023 року за послуги з постачання гарячої води в сумі 10503,52 грн.

В обґрунтування позову зазначали, що відповідно до Закону України «Про теплопостачання», позивач є теплопостачальною організацією суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії та гарячої води. Відповідно до довідки №223 від 06.02.2024р., у квартирі АДРЕСА_2 , проживає ОСОБА_1 . Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги ЛКП «Залізничнетеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення на оплату таких послуг. З 01.07.2014р. між сторонами вважався укладений договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛКП «Залізничнетеплоенерго», який діяв до 30.11.2021р. включно. Проте, у зв`язку з відсутністю оплати за період з 01.05.2021 р. по 31.12.2023 р. у відповідача виникла заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в розмірі 16 597,74 грн. та за послуги гарячого водопостачання в сумі 10 503,52 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Права та обов`язки виконавця комунальної послуги та споживача визначені зазначеним вище Законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій.

Пунктом 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавцями послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності визначено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктом 1.1 договору приєднання «Про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго», що виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором приєднання.

Встановлено, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією, суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії, зокрема до будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, згідно довідки №223 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрацію від 06.02.2024р., відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачу для здійснення оплати за надані послуги ЛКП «Залізничнетеплоенерго» був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення на оплату таких послуг.

З 01.07.2014 між сторонами вважався укладений договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води ЛКП «Залізничнетеплоенерго», який діяв до 30.11.2021р. включно.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що заборгованість по помешканню відповідача становить за період з 01.05.2021 р. по 31.12.2023 р. за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 16 597,74 грн. та за послуги гарячого водопостачання в сумі 10 503,52 грн.

Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано, свого контррозрахунку не надано, клопотань про витребування доказів на його спростування не заявлено ні в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції.

Установивши, що відповідач є споживачем послуг, які надає комунальне підприємство теплопостачання, суд першої інстанції визначаючи розмір заборгованості, який підлягає стягненню із останнього за вказаний період на користь комунального підприємства, давши належну оцінку відповідним розрахункам, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на те, що відповідач має зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних послуг і зазначене ним не спростовано.

Щодо доводів апелянта, що розрахунок заборгованості є неналежним доказом у справі, то відповідачем наданий позивачем розрахунок не спростований, а відтак такий правомірно взятий судом до уваги на підтвердження розміру наявної заборгованості перед позивачем. Більше того, іншого розрахунку відповідачем суду надано не було. Клопотань про витребування певних доказів (зокрема, призначення експертиз) не заявлялося.

Матеріали справи, також, не містять доказів та таких не надано і апелянтом на підтвердження того, що були складені Акти-претензії щодо ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг з централізованого опалення чи постачання гарячої води у відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Інших доказів, які б вказували, що нарахування здійснюється позивачем некоректно чи застосовується неправильний спосіб розподілу витрат на опалення, що суперечить принципу розрахунку витрат теплової енергії стороною відповідача суду не надано.

Враховуючи вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними та саму скаргу слід відхилити. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2025 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра