П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 серпня 2025 року місто Київ

справа № 199/3227/24

провадження № 22-ц/824/6187/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів-Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПК Шанс»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року, ухвалене складі судді Петрова Д.В., -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ ПК «Шанс», в якому просив зобов`язати ТОВ «ПК Шанс» виконати свої зобов`язання встановлені умовами контракту щодо виплати переможцю ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 395000 грн., надання автомобіля приблизною вартістю 450000 грн. та квартири приблизною вартістю 900000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач 01.09.2023 ознайомився з публікацією в газеті «Наше місто» про оголошення про проведення конкурсу, відповідно до умов якого було необхідно скласти слово з переплутаних літер та повідомити відповідь за телефоном: 0-800-21-45-37. Позивач прийняв рішення про участь в оголошеному конкурсі, склав слово з переплутаних літер та зателефонував за вказаним номером та повідомив слово «ОСА».

Публікацією корпоративного віснику «Поштового клубу» від 26.12.2023 було офіційно затверджено ім`я переможця та власника 395000 грн. ОСОБА_1

08.01.2024 позивач отримав лист про безкоштовне нагородження заплановане на 29.01.2024 разом з актом дозволу, який позивач заповнив, умовою було заповнення бланку-замовлення на придбання товару з кодом 8348 «Мазь для суглобів» вартістю 289 грн. Витрати на обробку та доставку замовлення складають 79 грн., загальна сума становила 368 грн., які були сплачені позивачем.

На адресу позивача було направлено лист обліку грошових коштів, із зазначенням кандидата на отримання ОСОБА_1 .

Крім того, позивач отримав картку власника документів як переможець акції «Поштового клубу» за № бажаної квартири АДРЕСА_1 , дана квартира надає можливість оформлення ключів від квартири за умови виконання всіх інструкцій відповідно до правил проведення акції.

Далі позивачем було отримано план на отримання головного призу з покроковою інструкцією, відповідно до якої, позивач повинен замовити та сплатити товари, і повернути документи на адресу компанії. Крім того, зазначено, що обов`язково необхідно заповнити бланк замовлення та повернути квитанцію про оплату товарів, інакше лист буде відбраковано сортувальною машиною.

Позивачем було заповнено рахунок на оплату замовлення на туалетну воду жіночу на суму 459 грн., з доставкою 79 грн., а всього на суму 538 грн.

Згідно наказу про офіційне закриття акції від 11.01.2024, результати розіграшу визнано справедливими, акцію можна вважати закритою, ОСОБА_1 визнано головним переможцем акції.

12.01.2024 позивачем було отримано листа, відповідно до якого за позивачем закріплено статус кандидата на виплату 395000 грн., з умовою заповнення бланку замовлення, сума замовлення якого не повинна перевищувати 600 грн., позивачем була замовлена мазь « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та крем нічний, всього на суму 628 грн. з доставкою на загальну суму 707 грн.. Позивач мав на вибір обрати автомобіль або грошовий еквівалент.

Позивач звертався до директора з вимогою виплатити як переможцю конкурсу 395000 грн., але відповідь не отримав.

Позивачем було отримано лист із зазначенням закриття 4-го кварталу 2023 року та вручення невиплаченого призу 395000 грн., вручення заплановане на 15.02.2024.

Позивачем отримано сертифікат підтвердження виплати призу, відповідно до якого, ОСОБА_2 отримав золотий приз, статус отримувача підтверджено на суму 395000 грн.

24.02.2024 позивач підписав та повернув надіслані документи і повторно звернувся з листом до комерційного директора ТОВ «ПК «Шанс» ОСОБА_3 з проханням виплатити грошові кошти в сумі 395000 грн., оскільки позивач виконав усі умови, але до часу звернення з цим позовом до суду не отримав ні відповіді, ні винагороди. При цьому, срібний і бронзовий призери свої винагороди отримали ще в січні 2024 року.

Позивач вважає, що такими діями грубо порушуються його права як громадянина України, позивач став переможцем конкурсу та має право на отримання грошових коштів в сумі 395000 грн., подарунків, автомобіля, квартири.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.09.2024 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що в позовній заяві мова йшла відносно маркетингової акції 2023 року, яка була офіційно закрита керівництвом ТОВ «ПК «Шанс» 11.01.2024, головним переможцем якого, керівництво товариства одноголосно ухвалило ОСОБА_1 .. Фінансовий менеджер товариства ОСОБА_4 вказала позивача переможцем акції 2023 року і підписала доручення на виплату 395000 грн.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що срібний та бронзовий призери свої нагороди отримали, а нагородження позивача затримується.

Суд не звернув увагу на зізнання комерційного директора ТОВ «ПК «Шанс», що позивач 23.02.2024 отримав листа такого змісту «Ми збирались ось-ось надіслати виграш 395000 грн., але термін дії оформлення документів минув».

Не звернув уваги, що існує сертифікат підтвердження, що ОСОБА_1 має отримати виплату головного призу в розмірі 395000 грн. Також суд не звернув уваги щодо вручення автомобіля і 90000 грн. додаткової премії як подарунка, яке схвалено на 29.02.2024 за номером КМ 3958.

Звертає увагу на те, що оскільки маркетингова акція проводилась з використанням елементів конкурсу, до спірних правовідносин мають застосовуватися положення закону, що регулюють публічну обіцянку винагороди за результатами конкурсу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ПК «Шанс» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що організатором маркетингової акції є інша юридична особа, а саме ТОВ «Практик Сервіс Центр», а не відповідач. ТОВ «ПК «Шанс» не приймало жодних рішень, які б могли порушувати безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача. Таким чином, права позивача відповідачем не порушено.

В судове засідання представник ТОВ «ПК «Шанс» не з`явився, судове повідомлення про місце, день і час засідання суду направлено до електронного кабінету товариства, що підтверджується звітом про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду (т.2 ас.с.46), будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Судом установлено, що позивач ознайомився з публікацією в газеті «Наше місто» про оголошення про проведення конкурсу, відповідно до умов якого було необхідно скласти слово з переплутаних літер та повідомити відповідь за номером телефону.

Позивач прийняв рішення про участь в оголошеному конкурсі, склав слово з переплутаних літер та зателефонував за номером телефону.

08.01.2024 позивач отримав лист про безкоштовне нагородження заплановане на 29.01.2024 разом з актом дозволу, який останній власноручно заповнив.

Крім того, позивач отримав картку власника документів як переможець акції «Поштового клубу» з номером бажаної картки № 97, яка дає можливість оформлення ключів від квартири за умови виконання всіх інструкцій відповідно до правил проведення акції.

Згідно наказу про офіційне закриття акції від 11.01.2024 результати розіграшу визнано справедливими, а позивача визнано головним переможцем.

12.01.2024 позивачем було отримано лист, відповідно до якого за останнім було закріплено статус кандидата на виплату 395000 грн. з умовою заповнення бланку замовлення з сумою заповнення якого не повинна перевищувати 600 грн.

Позивач письмово звертався до директора з вимогою виплатити позивачу як переможцю конкурсу суму виграшу, однак до теперішнього часу відповіді не отримав.

Крім того, судом установлено, що між відповідачем у справі ТОВ «ПК «Шанс» (замовник за договором) та ТОВ «ПРАКТИК СЕРВІС ЦЕНТР» (виконавець за договором) було укладено договір про надання послуг № 02 від 13.11.2023, згідно предмету якого ТОВ «ПРАКТИК СЕРВІС ЦЕНТР» приймає на себе зобов`язання систематично надавати послуги з організації та проведення заходів, необхідних для підвищення попиту та обсягів продажу товарів замовника, а замовник приймає на себе зобов`язання оплачувати надані послуги.

Відповідно до пп. 2.1.1 п.2.1 розділу 2 договору, виконавець на власний розсуд розробляє концепцію проведення заходів (Маркетингові акції), з правом використання під час проведення акцій належного виконавцеві знаку для товарів і послуг.

Згідно з пп.2.1.2 п.2.1 розділу 2 договору, виконавець відповідно до цього договору та у взаємовідносинах перед третіми особами виступає організатором проведення визначених ним маркетингових акцій для обмеженого кола осіб на території України з метою продажу товарів замовника (ТОВ «ПК «Шанс»).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що отримання позивачем рекламних, інформаційно-рекламних матеріалів із зазначенням в них його, як «переможця», «головного переможця» за умовами акції свідчить лише про те, що йому надано можливість продовжувати брати участь у маркетинговій акції, а не про автоматичну виплату йому головного призу у розмірі 395000 грн. Отримані позивачем документи носять лише інформаційний характер, а надрукована типографським методом рекламно-поліграфічна продукція не є фінансовим документом щодо отримання грошових коштів.

З огляду на наведене, в матеріалах справи відсутні докази проведення відповідачем конкурсу (змагання), обіцянка винагороди не є публічною, не є фінансовим документом, а носить інформаційний характер. До того ж, інформаційна компанія відповідача є лише маркетинговим заходом, який проводиться з метою підвищення попиту споживачів на продукцію.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава ( ч.2 ст.48 ЦК України).

Відповідач - це особа, яка на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушника, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналженими відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18 підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом, Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - неналежному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідача й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/-16-ц).

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ч.ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).

Встановивши, що позивачем не надано доказів на підтвердження проведення відповідачем конкурсу (змагання), обіцянка винагороди не є публічною, не є фінансовим документом, а носить інформаційний характер, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, через їх недоведеність.

Крім того, відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві на позов посилався на укладений між відповідачем у справі ТОВ «ПК «Шанс» (замовник за договором) та ТОВ «ПРАКТИК СЕРВІС ЦЕНТР» (виконавець за договором) договір про надання послуг № 02 від 13.11.2023, згідно предмету якого, ТОВ «ПРАКТИК СЕРВІС ЦЕНТР» приймає на себе зобов`язання систематично надавати послуги з організації та проведення заходів, необхідних для підвищення попиту та обсягів продажу товарів замовника, а замовник приймає на себе зобов`язання оплачувати надані послуги.

Пунктом 2.1.5 договору передбачено, що виконавець самостійно визначає заходи заохочення клієнтів, в тому числі, але не обмежуючись, має право встановлювати суми грошових виплат для клієнтів, винагород, заохочувальних подарунків в грошовій або іншій формах, а також використовувати під час проведення акції інші заходи, які на розсуд виконавця будуть сприяти підвищенню попиту на продажу товарів замовника. В разі, якщо умови акції, яку організовує виконавець, будуть передбачати умови виплати будь-якої винагороди, заохочення тощо на користь клієнтів, то зобов`язання по такій виплаті є прямим зобов`язанням виконавця і не можуть передаватись виконавцем замовнику.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції не звернув уваги на надані позивачем до позовної заяви документи, а саме:доручення на виплату 395000 грн., підписане фінансовим менеджером товариства ОСОБА_4 , лист-зізнання комерційного директора ТОВ «ПК «Шанс», що позивач отримав 23.02.2024, сертифікат на підтвердження того, що ОСОБА_1 має отримати виплату головного призу в розмірі 395000 грн., є безпідставними.

Суд першої інстанції, оцінивши зазначені документи, дійшов висновку про те, що отримані позивачем документи носять лише інформаційний характер, надрукована типографським методом рекламно-поліграфічна продукція не є фінансовим документом щодо отримання грошових коштів.

Відповідно, відсутні підстави вважати, що ТОВ «ПК «Шанс» є зобов`язаним перед ОСОБА_1 щодо виплати грошових коштів.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині не застосування норм матеріального права, що регулюють публічну обіцянку винагороди за результатами конкурсу, то такі також не заслуговують на увагу, оскільки як правильно встановлено судом, між сторонами у цій справі правовідносини з публічної обіцянки винагороди не виникли.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.і375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки рішення суду не підлягає скасуванню, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 6 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус