Провадження № 2-з/761/319/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Пономаренко Н.В., вивчаючи матеріали заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Гребеник Ірини Сергіївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будоранж», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тоцька Ольга Володимировича, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Падалка Роман Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

У червні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Скальський Андрій Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.09.2025 року вказану позовну заяву прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Одночасно з позовом представником позивачка - адвокатом Гребеник Ірини Сергіївни подано до суду заяву про забезпечення позову в якій остання просила суд: вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДОРАНЖ» (Адреса місцезнаходження: вул. Щербаківського Данила, б.52, кв. 315, відчужувати, користуватися, розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 , до ухвалення рішення у справі по суті.

Заяву обґрунтовано тим, що позивач, ОСОБА_1 , звертається до суду з позовною заявою про витребування на свою користь на квартири АДРЕСА_1 .

У заяві про забезпечення позову зазначено, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме вбачається, що власником Квартири НОМЕР_2 стало ТОВ «БУДОРАНЖ» (надалі по тексту - відповідач), де власником останнього є дві особи: і) ОСОБА_3 (79,47 %) і іі) ТОВ «КОМПРО ТРЕЙД КОНСАЛТІНГ» (COMPRO TRADE CONSULTING s.r.o.; Словаччина) (20,53 %); ОСОБА_3 також є директором ТОВ «БУДОРАНЖ». Відповідно до чинного законодавства України, майнові права на квартиру належать Позивачу, і ніхто не має права здійснювати операції з цією квартирою без її згоди.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_2 є єдиним житлом для позивача і на переконання позивача знаходиться у незаконному володінні іншої особи, існує реальна загроза подальшого її відчуження та втрати позивачем права на житло.

Позивач вказує, що відчуження квартири відбулось всупереч положенням Закону України «Про фінансування будівництва житла з використанням фондів фінансування будівництва», чинного на момент укладення договору №226, положенням Договору №1 від 14.12.2007 про організацію будівництва, та рішенню Господарського суду Київської області у справі №911/1041/19 (910/4281/23), яке набрало законної сили та в якому встановлено, що передача майнових прав на об`єкти інвестування можлива виключно через ФФБ.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; ; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними з заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 , є ТОВ «БУДОРАНЖ». Відкриття розділу про реєстрацію об`єкта нерухомого майна було вчинено 20.06.2024, а відомості про такий об`єкт були внесені 24.06.2024 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тоцькою О.В.; індексний номер рішення 73798342. Державну реєстраційну дію щодо реєстрації за ТОВ «БУДОРАНЖ» 7.10.2024 вчинив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Падалка Р.О.; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 75483501 від 10.10.2024; номер запису про право власності / довірчої власності: 57049607. Підставою для реєстрації став акт приймання-передачі, серія та номер: 52,53, виданий 04.10.2024, приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу, Шевченко О.В.

Окрім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за №9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що заявлений представником позивача захід забезпечення позову шляхом накладення арешту взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. у справі №183/5864/17-ц наголосив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, судом враховуються висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 13.03.2019р. по справі №755/1357/18 в частині нормативно-правового обґрунтування щодо прийняття судом рішення за заявою про забезпечення позову.

Так, колегією суддів зазначено, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Предметом розгляду даної справи є витребування на свою користь на квартири АДРЕСА_1 , на яку позивач і просить накласти арешт та заборонити вчини дії щодо відчужування, а саме: користуватися, розпоряджатися квартирою АДРЕСА_2 .

За загальним правилом суб`єкт, за яким зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння таким майном цим суб`єктом, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 63)). Інакше кажучи, не можна задовольнити вимогу про витребування нерухомого майна від особи, яка була його володільцем на час подання позову, але на момент ухвалення судового рішення більше цим майном не володіє (володільцем цього майна у державному реєстрі вказана інша особа, ніж відповідач). Крім того, судове рішення про витребування нерухомого майна неможливо буде виконати, якщо на час такого виконання право власності на це майно буде зареєстроване за іншою особою, ніж відповідач, із володіння якого суд витребував відповідний об`єкт. З огляду на вказане у справах про витребування власником його майна важливим є вжиття заходів забезпечення позову. Без цього ефективний захист прав та інтересів власника, належне виконання рішення суду про задоволення позову можуть бути неможливими внаслідок переходу майна до іншої, ніж відповідач, особи під час розгляду справи або після того, як суд ухвалить таке рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду №369/473/15-ц від 08.11.2023.

Дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи предмет позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, вартість нерухомого майна, суд вважає за можливе забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру та забороні відповідачу відчужувати вказану квартиру.

Судом досліджено обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, враховуючи забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимог, заява про забезпечення позову в іншій частині задоволенню не підлягає, оскільки права позивача захищені забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру та забороні відповідачу відчужувати вказану квартиру.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Гребеник Ірини Сергіївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будоранж», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тоцька Ольга Володимировича, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Падалка Роман Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , та заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДОРАНЖ» відчужувати квартирою АДРЕСА_1 ,

В задоволенні іншої частини заяви, - відмовити.

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Дані про боржника: Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДОРАНЖ», , адреса: 04111, м. Київ, вул. Щербаківського Данила, буд. 52 кв. 315.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: