Справа № 303/1958/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 вересня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів : Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2024 року у складі судді Полянчука Б.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 20.09.2021 за заявою рішенням Мукачівського міськрайонного суду розірвано шлюб між нею та відповідачем. Ними було визначено місце перебування дітей разом з мамою та розмір і порядок утримання дітей (аліменти). Відтак, нотаріально посвідченим договором про розмір аліментів на утримання дітей визначені наступні умови:

- п. 1 договору визначено розмір який має складатися з розміру коштів (не менше ніж) 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня розірвання шлюбу між батьками та до досягнення повноліття дитини;

- п. 5 договору встановлено строк (не пізніше 01 (першого) числа кожного поточного місяця за наступний місяць у безготівковій формі шляхом внесення грошових коштів на картковий рахунок.

- п. 7 договору визначено сплату на утримання дітей, які виникли в наслідок додаткових витрат.

Позивач вказує, що всупереч визначеним у договорі умовам, відповідач не виконує своїх зобов`язань, аліменти на дітей не сплачує або сплачує не в повному обсязі та не в установлений строк. Таким чином, у відповідача з`явився непогашений борг по сплаті аліментів. Відповідач добровільно не здійснює фінансового забезпечення дітей, будь-які звернення до відповідача про необхідність забезпечення дітей не надають бажаних результатів, а відтак вона змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Вказує, що звертається до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, який стягується на підставі договору про розмір аліментів на утриманні підписаний сторонами 13.08.2021, в якому визначені розмір аліментів у частці від доходу, а саме у розмірі частки, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитини повноліття. При цьому, внаслідок зміни способу стягнення аліментів буде збільшений і розмір стягуваних аліментів. З моменту укладання між ними договору про розмір аліментів на утримання дітей у 2021 році майновий стан відповідача змінився у сторону покращення, зокрема, відповідач працює в ТЦ «Епіцентр» у м. Мукачево. Відповідач є молодою та працездатною особою, інших осіб на утриманні не має. Спільні діти проживають разом з нею, відтак саме на неї лягає основний тягар по їх утриманню та вихованню.

За вказаних обставин, позивач просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3000 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 28.02.2024 року і до повноліття дітей.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2024 року заявлений позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 3000,00 гривень (три тисячі гривень, 00 копійок) на кожну дитину щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.02.2024 і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання по судовим витратам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити зазначене рішення в частині стягнення розміру аліментів та ухвалити нове рішення, яким стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1600 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття, посилаючись на неповне з`ясування всіх фактичних обставини справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт не має змоги виплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, оскільки дохід у нього є не значний. Однак, від утримання своїх дітей та їх матеріального забезпечення він не відмовляється, а готовий сплачувати аліменти у розмірі по 1600 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що постійно цікавиться своїми дітьми, їхніми духовним, моральним та фізичним розвитком, фінансово їх утримує.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом даного апеляційного перегляду, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України, є рішення суду першої інстанції лише в частині визначення розміру аліментів. В іншій частині рішення суду не оскаржено та не переглядається судом апеляційної інстанції.

Матеріалами справи встановлено що з 21 липня 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 вересня 2021 року шлюб між ними розірвано.

Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 15.12.2022 вбачається, що ОСОБА_3 15.12.2022 уклала шлюб з ОСОБА_6 , який зареєстрований виконкомом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області.

Встановлено, що позивачка проживає разом з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади.

Сторонами укладено договір про місце проживання дітей після розірвання шлюбу від 13.08.2021 року, участь батька, який після розірвання шлюбу проживатиме окремо, у забезпеченні умов життя дітей, про умови здійснення батьком права на особисте виховання дітей.

Також судом встановлено, що між сторонами укладено договір про розмір аліментів на утримання дітей від 13.08.2021 року, згідно якого сторони домовились, що батько буде сплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі частки заробітної плати та усіх інших доходів, починаючи з дня розірвання шлюбу і до досягнення донькою повноліття.

Вищезазначені договори посвідчені приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Русінко З.П.

Відповідач ОСОБА_1 працевлаштований в ТОВ «Епіцентр К» у м. Мукачево.

Статтею 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, в якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі та нотаріально посвідчується. У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач посилалась на норми СК України, які регулюють зміну способу стягнення аліментів (ст. 181 СК України), а також збільшення або зменшення розміру аліментів (ст. 192 СК України).

Натомість, у прохальній частині позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 3000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей.

Так, договором від 13.08.2021 про розмір аліментів на утримання дітей, укладеним між сторонами передбачено, що батько буде сплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі 1/2 частки заробітної плати та усіх інших доходів, починаючи з дня розірвання шлюбу і до досягнення донькою повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів

Виходячи з вищезазначеної норми, суд може змінити своїм рішенням спосіб стягнення аліментів, але тільки той, який раніше визначений рішенням суду.

Беручи до уваги, що позивач на обґрунтування своїх вимог посилалась не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції самостійно здійснив їх правову кваліфікацію та застосовував для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є дані правовідносини.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, таким чином вона скористалась своїм правом вибору способу стягнення аліментів на утримання дітей саме у твердій грошовій сумі.

Відповідач частково визнав позовні вимоги, погоджується сплачувати аліменти у розмірі по 1600,00 грн. на кожну дитину, посилаючись на його матеріальний стан.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дітей (ст. 155 СК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Визначаючи розмір аліментів на утримання двох дітей у розмірі по 3000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції врахував інтереси дітей та вищезазначені вимоги закону. Діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дітей.

Визначений розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності та спрямований на захист інтересів дитини.

Доводи апелянта про необхідність визначення розміру аліментів у сумі по 1600 грн. на кожну дитину не заслуговують на увагу, оскільки вказаний розмір аліментів не буде забезпечувати навіть мінімальні життєві потреби дітей.

Апелянт є молодою працездатною особою, отримує дохід і має обов`язок щодо належного матеріального забезпечення своїх дітей нарівні з позивачкою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо визначеного судом першої інстанції розмір аліментів вищенаведених висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2025 року.

Головуючий :

Судді: