Справа № 642/5938/25
Провадження № 2-н/642/2336/25
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2025 року Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянув заяву Акціонерного товариства «Українська залізниця» в інтересах філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги,

встановив:

До суду надійшла вказана заява, в якій представник заявника просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комунальні послуги, які йому надані за адресою: АДРЕСА_1 ) в розмірі 51 833,44грн. станом на 01.05.2025.

Розглянувши надані матеріали, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 3 ч.1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2012 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що сума заборгованості зазначена в розмірі 51 833,44грн. за період з 01.01.2022 по 01.05.2025.

При цьому стягувач вказує в розрахунку заборгованості на початок січня 2022 року наявність заборгованості у загальному розмірі 7 741,310грн, тобто стягувачем додано до розрахунку заборгованості за період з 01.01.2022 по 01.05.2025 суму заборгованості за більш ранній період, розрахунок якої позивачем суду не надано у зв`язку з чим суддя позбавлений можливості встановити дотримання стягувачем при поданні заяви про видачу судового наказу строків позовної давності.

Окрім того, заявником сума заборгованості вказана без її деталізації за які самі комунальні послуги та в якому розмірі, натомість в заяві про видачу судового наказу вказний розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, який заявником не доданий, про що складено акт працівниками суду, тобто суддя позбавлений можливості встановити чи включає в себе сума заборгованості ці нарахування та за який період.

При вирішенні заяв поданих в порядку наказного провадження про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суд лише перевіряє чи з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою. Тобто досліджує питання безспірності заборгованості.

Відповідно п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно п.8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Вважаю, що зазначення в розрахунку заборгованості суми заборгованості за більш ранній період без його деталізації унеможливлює розгляд справи в порядку наказного провадження.

За таких обставин, враховуючи безспірний характер наказного провадження, вважаю необхідним відмовити Акціонерному товариству «Українська залізниця» в інтересах філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України після усунення її недоліків.

Також вважаю необхідним роз`яснити заявнику його право на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 163, 165-166, 259, 260 ЦПК України, суддя, -

П о с т а н о в и в:

Відмовити Акціонерному товариству «Українська залізниця» в інтересах філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за комунальні послуги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: