Справа № 165/49/25
Провадження № 2/165/330/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Нововолинську, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав

встановив:

08 січня 2025 року адвокат Фурман Ю.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 . У цьому шлюбі народилися спільні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що 12 березня 2010 року вона розірвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3 , а рішенням Нововолинського міського суду від 11 червня 2009 року суд ухвалив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 06 квітня 2009 року і до повноліття дітей. Виконавчий лист ОСОБА_1 тривалий час на примусове викоання не подавала, ОСОБА_3 запевнив, що гроші на дітей буде сплачувати добровільно. З часу відкриття провадження (з 2011 року), відповідач не виконував аліментних зобов`язань і коли фінансове становище позивача стало вкрай скрутне, вона була змушена виїхати на роботу в Республіку Польща. Натомість ОСОБА_3 подав позов про звільнення його від сплати аліментів. Однак рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 червня 2022 року в задоволення позову ОСОБА_3 було відмовлено та встановлено, що позивач фактично сплачувала на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей, оскільки протягом їх вимушеного тимчасового проживання з батьком, вона не припиняла їх утримання. Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_3 в користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 34254,71 грн. Зазначає, що протягом тривалого часу батько дітей ухиляється від виконання батьківських обов`язків та вважає, що турбота про дітей зводиться лише до телефонних дзвінків, натомість його не цікавить наявність в них їжі, одягу та коштів на задоволення інших необхідних потреб. Теми розмов з дітьми зводяться до політики, історії Росії та життя в СРСР, що стомлює синів та закінчується сварками між ними та батьком. Переконання батька, який виступає в підтримку РФ та проти життя синів в Європі, його різкі зміни настрою, нав`язування своєї думки, негативно впливає на дітей та призводить до їх істерик, відсутності бажання спілкуватися з батьком, який тривалий час перебував на території Республіки Польщі, а в даний час проживає в ФРН та має нову сім`ю. Зазначає, що вона фактично єдина опікується синами, виховує їх та оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не проявляє піклування про дітей, не цікавиться їх здоров`ям, фізичним та духовним розвитком, навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з синами в обсязі, необхідному для їх нормального розвитку, тому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно синів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та стягнути судові витрати у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задоволити, не заперечила також щодо заочного розгляду справи. На обґрунтування позову зазначила, що відповідач тривалий час (півтора року) не спілкується з сином ОСОБА_6 . Раніше батько в розмові з сином принижував його, ображав. Всі теми зводилися до російської пропаганди, батько змушував дітей дивитися численні військові паради по чотири години поспіль. Перші п`ять років відповідач не платив аліментів, обіцяв відшкодувати кошти витрачені на дітей, однак зазначеного не робив, що призвело до її численних боргів, оскільки відповідач обіцяв надавати кошти на уртимання дітей, тому вона для належного забезпечення синів позичала кошти . Все життя дітей відповідач нехтував своїми обов`язками, при цьому погрожував їм, що в подальшому вони будуть сплачувати аліменти на його утримання.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримала позов і просила його задоволити, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Зазначила, що відповідач на даний час перебуває в Республіці Чехія, однак аліментів на утримання дітей не сплачує. Після спілкування з батьком сини завжди плачуть, оскільки той їх ображає та принижує. До висновку опіки та піклування просить суд ставитися критично, оскільки ССД не було вичерпано всіх можливостей для з`ясування обставин справи і згідно з позицією Верховного суду такий висновок має лише рекомендаційний характер для суду.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про його виклик до суду, що розміщений на офіційному сайті судової влади (а.с.110).

У судове засідання представник третьої особи Органу опіки та піклування Луцької міської ради не з`явився, діючи на підставі довіреності Перій С.М. надала письмові пояснення в яких просила проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи та просила вирішити спір за наявними матеріалами справи з урахуванням інтересів дітей. У письмових поясненнях також остання зазначила, що позивач ОСОБА_1 разом з дітьми фактично проживає у м. Варшава, Республіка Польща. Відповідач ОСОБА_3 також проживає за межами України. 16 січня 2025 року на адресу служби у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради був направлений лист з проханням обстежити житлово-побутові умови ОСОБА_3 за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Листом від 05.02.2024 служба повідомила, що ОСОБА_3 , зі слів його батька ОСОБА_7 , за вказаною адресою не проживає, на той час перебуває в Республіці Чехія, стосунків з родиною не підтримує. Таким чином, виконати передбачені ст.19 Сімейного кодексу України вимоги щодо обстеження умов проживання батьків і дітей не вдалося. Також не виявилося можливим провести бесіду з обома батьками з метою з`ясування усіх обставин справи, оскільки на телефонні дзвінки на вказані у позовній заяві номери телефонів ні позивач, ні відповідач не відповідали (а.с. 97-98).

Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що є подругою позивача, більше двадцяти років товаришує з ОСОБА_1 . У неї з ОСОБА_9 (відпоідачем) склалися неприязні відносини. Його поведінка, на її думку, є неприпустимою. Для прикладу зазначила, що старшого сина відповідач мав намір назвати ОСОБА_10 , кормив дітей тиждень кашою яка підгоріла, зазначаючи, що викидати їжу не можна. У зв`язку з заборгованістю по аліментам відповідач не міг виїхати за кордон, тому вимагав у ОСОБА_11 (позивача) кошти на їх погашення. Відносини між відповідачем та його синами ніколи не складалися, ОСОБА_3 не брав участі у вихованні дітей, його розмови зводилися до російської пропаганди та негативу. Від самих дітей знає, що відповідач їх принижував та погрожував їм, докоряв відсутністю з їх сторони вартісних подарунків. Коли ОСОБА_11 поїхала на роботу за межі країни, відповідач забрав синів і вимагав від ОСОБА_11 аліментів, які позивач йому сплачувала. А коли старшого сина ОСОБА_9 вигнав з дому, на прохання ОСОБА_11 , вона забрала ОСОБА_6 з вулиці до себе. Крім того, відпочиваючи з батьком на морі діти телефонували їй і вказували на те, що вони ховаються від батька, бо той знущається з них.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, покази свідка та дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.

Згідно з копією долучених свідоцтв про народження дітей (а.с.10-11), позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 зазначені батьками дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

12 березня 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвали шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9).

Рішенням ССД Луцької міської ради №35 від 11.09.2013 визначено постійне місце проживання дітей за місцем проживання їх матері ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.13).

Володимирський відділ ДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав розрахунок заборгованості за сплати аліментів за виконавчим провадженням АСВП №28162163 з примусового виконання виконавчого листа №2-786 від 24 червня 2009 року, виданого Нововолинським міським судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від його заробітку. Згідно з цим розрахунком заборгованість ОСОБА_3 станом на лютий 2025 року, становить 53193,62 грн. (а.с.79-80).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 01 червня 2022 року, яке набрало законної сили 12 липня 2022 року, з відповідача ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в період з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2021 року у розмірі 34245,71 грн. (а.с.18-20, 112-115).

У вказаному рішенні суд встановив, що позивач ОСОБА_1 фактично сплачувала на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей, оскільки протягом їх вимушеного тимчасового проживання з батьком, вона не припиняла їх утримання.

Згідно з постановою від 25 липня 2022 року (а.с.14) Головний державний виконавець Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гринюк Л.Г. відкрила виконавче провадження №69496450 по примусовому стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 грудня 2020 року по 01 грудня 2021 року у розмірі 34245,71 грн., а постановою державного виконавця від 27 липня 2023 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках (електронних гаманцях), а також на кошти, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_3 в межах суми звернення стягнення (за аліментними зобов`язаннями) з урахуванням виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 37840,28 грн (а.с.15-20).

Директор Луцького ліцею №11 Луцької міської ради ОСОБА_12 на адвокатський запит повідомила, що ОСОБА_4 закінчив 9-В клас Луцького ліцею №11 в 2023 році, а ОСОБА_5 , 9-А клас в 2024 році. Зі слів класного керівника ОСОБА_13 , яка навчала ОСОБА_14 з 1 по 4 класи, батько ОСОБА_15 не підтримував зв`язок із школою, не відвідував батьківські збори, не спілкувався ні з класним керівником, ні вчителями, ні адміністрацією ліцею. Також він і не брав участь у шкільному дозвіллі. Зі слів класного керівника ОСОБА_16 (учня ОСОБА_17 ), відомо, що батько лише один раз відвідував освітній заклад з метою обговорення питань, що стосувалися навчання та виховання його дитини. Після цього візиту, контактів із батьком не було, останній не відвідував батьківські збори, не спілкувався з класним керівником з приводу успіхів у навчанні сина (а.с.21).

Повідомленням класного керівника ОСОБА_18 від 20 жовтня 2024 року (а.с.25) підтверджується, що ОСОБА_5 з 14 березня 2022 року відвідує середню школу №148 у м. Варшаві. У повідомленні класний керівник вказує, що Симон у 2022/2023 навчальному році був учнем підготовчого класу, а в 2023/2024 навчальному році був учнем 8-Б класу середньої школи. Хлопець систематично брав участь у заняттях, а про його успіхи було повідомлено його маму, яка єдина зверталася до школи з усіх питань, що стосувалися синів ОСОБА_19 та ОСОБА_6 . Вона ж, як класний керівник, ніколи не чула щоб хтось інший крім матері займався неповнолітніми дітьми. Батько ніколи не контактував з представниками школи. Матір хлопців брала участь у зборах, допомагала в організації життя класу, цікавилася їх успіхами навчанні, сплачувала усі внески і повідомляла про захворювання дітей, пояснювала про причини їх відсутності в школі, вона була в постійному контакті з класним керівником. Хлопці ніколи не розповідали про батька та його роль у житті сім`ї. Батько не брав участі у догляді за синами та жодним чином не виконував своїх батьківських обов`язків, навіть дистанційно.

ОСОБА_18 у своєму листі від 20 жовтня 2024 року (а.с.24) повідомила, що навесні 2022 року вона перебувала у житлі де проживали її учні ОСОБА_19 і ОСОБА_6 . Квартира невелика, одна чиста та охайна. Мати намагається забезпечити своїм синам найкращі умови життя, працює щоб утримувати сім`ю, не отримуючи підтримки та допомоги від батька хлопців.

Листом від 05 лютого 2024 року начальник ССД Виконавчого комітету Нововолинської міської ради Волинської області Думич І. повідомила, що ОСОБА_3 , зі слів його батька ОСОБА_7 , за адресою реєстрації в сел. Благодатне не проживає, на цей час перебуває в Республіці Чехія, стосунків з родиною не підтримує (а.с.99).

В.о. начальника Головного Центру обробки спеціальної інформації ДПС України ОСОБА_20 надав інформаційну довідку про те, що востаннє відповідач ОСОБА_3 виїхав за межі України 21 січня 2022 року, через пункт пропуску Ягодин та станом на 04 березня 2025 року в Україну не повертався (а.с.68).

Із скріншотів переписки батька з сином ОСОБА_6 у соціальних мережах вбачається, що відповідач називає свого сина лайливими словами (а.с.27).

Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання синів, тривалий час не бере участі в їх утриманні, не цікавився розвитком, здоров`ям та умовами їх зростання.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків (одного з батьків) батьківських прав.

При ухвалення рішення у справі суд враховує, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду, та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Отже, не надання суду такого висновку Органом опіки та піклування з об`єктивних причин, не є перешкодою для ухвалення рішення судом.

З досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що відповідач протягом тривалого часу не піклується про синів, не проявляє достатньої та необхідної турботи про стан їх здоров`я та належні умови зростання, фактично не забезпечує їх матеріально, тому з метою захисту інтересів неповнолітніх дітей, суд позбавляє відповідача ОСОБА_3 батьківських прав відносно його синів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 1211,20 грн. судового збору, що був сплачений останньою при подачі позову до суду, та підтверджується документально (а.с.6).

Керуючись: ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268, ст.280, ст.281, ст.282 ЦПК України,на підставі: ст.164, ст.165, ст.184, ст.182 СК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно його синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ) 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк