Провадження № 2-о/641/169/2025 Справа № 641/7010/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зелінської І.В.,

за участю секретаря Земляної А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 на 6 місяців, яким встановити тимчасові обмеження його прав: заборонити наближатись до заявника, телефонувати, писати переслідувати заявника та її знайомих, розшукувати заявника через третіх осіб, поширювати фото та не наближатись до місця проживання та роботи заявника.

В обґрунтування заяви заявник посилалась на те, що з ОСОБА_2 перебувала у відносинах, останній є колишнім чоловіком заявника. Протягом останнього часу щодо заявника з боку ОСОБА_2 вчиняються дії, що мають ознаки домашнього насильства, зокрема, останній телефонував заявнику з різних номерів, писав у месенджері, погрожуючи вбивством, та розповсюджував приватні фото заявника без її згоди у месенджерах. Заявник звернулась з заявами до поліції 14.09.2025 року та 15.09.2025 року стосовно направомірних дій з боку колишнього чоловіка.

Ухвалою суду від 23.09.2025 року вказана заява залишалась без руху.

Ухвалою суду від 01.10.2025 відкрито провадження по даній справі в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, згідно заяви просила розглядати справу у її відсутність.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає положенням ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Враховуючи, що ч.2 ст.350-2 ЦПК України передбачено розгляд даної категорії справ не пізніше 72 годин після надходження заяви до суду, з урахуванням обізнаності учасників справи про час та місце судового засідання, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини.

Позивачем до суду надано копії талонів-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію №006447 та №006446 від 17.09.2025 року. Згідно останніх, заяви стосовно направомірних дій з боку колишнього чоловіка ОСОБА_2 зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національно поліції України» ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за №22157 та №22098.

Крім того, заявником надано скріншоти, як зазначає заявник, переписки з заінтересованою особою та скріншоти поширення інтимних фото заявника в месенджері Telegram.

Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Правовідносини, що склалися між учасниками справи регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

07.11.2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07.12.2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, зокрема колишнє подружжя; особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають ( не перебували) у шлюбі між собою.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі ; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Як зазначає заявник до неї її колишнім чоловіком вчиняється саме психологічне насильство.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Положеннями статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Згідно вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі докази мають відповідати критеріям достатності, допустимості, належності і достовірності, визначених ст. 77-80 ЦПК України.

Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Зі змісту статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника має, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Надаючи оцінку ризикам, на які посилалися заявниця, суд приймає до уваги аргументи заявниці, яка, посилаючись на застосування до неї домашнього насильства, не довела того, що потерпає від домашнього насильства протягом тривалого часу.

Суду не надано достатніх доказів підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є колишнім подружжям чи особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають ( не перебували) у шлюбі між собою.

Крім того, не надано відомостей щодо прийняття рішення за наслідками розгляду заяв, поданих до ВП №2ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, з приводу неправомірних дій заінтересованої особи.

Суд не бере до уваги надані заявником скріншоти з перепискою та скріншоти фото оскільки з вказаних доказів неможливо встановити їх походження, з ким саме відбувалась переписка та в який період це відбувалось. Крім того не можливо встановити зв`язок наданих доказів із заінтересованою особою.

Оскільки заявник не надала беззаперечних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та судом не встановлено ризиків настання насильства у майбутньому, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає.

В силу ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 247, 258-259, 265, 268, 273, 293, 294, 350-1, 350-8, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, місце проживання: невідоме.

Повне судове рішення складено 07.10.2025 року.

Суддя І.В.Зелінська