Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2110/25 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д.М.
Категорія 39 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

06 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд :

головуючої : Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 296/2110/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2025 року,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № 75999426 від 2 серпня 2021 року у розмірі 50 820 грн, з яких : заборгованість за основною сумою боргу становить 15000 грн., а заборгованість за відсотками - 35 820 грн. Також просило стягнути понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійно правничу допомогу у сумі 3 500 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», заборгованість за договором позики №75999426 від 2 серпня 2021 року в сумі 50 820,00 грн., з яких: 15 000,00 грн. заборгованість за основним боргом, 35 820,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням , 18 серпня 2025 року відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 1 вересня 2025 року клопотання ОСОБА_1 задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2025 року.

Ухвалою цього ж суду від 15 вересня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року справу призначено до розгляду.

1 жовтня 2025 року до суду апеляційної інстанції від відповідача надійшло клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування клопотання зазначив, що приватним виконавцем виконавчого округу Беланом І.В. відкрито виконавче провадження та накладено арешт на його банківські рахунки, що позбавило ОСОБА_1 можливості використання коштів, необхідних для забезпечення його особистих та службових потреб.

З огляду на викладене, просить забезпечити позов шляхом тимчасового зняття арешту із карткового рахунку та зупинення виконавчого провадження до ухвалення Житомирським апеляційним судом судового рішення у даній справі.

Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №211/129/18-ц сформульовано правову позицію, згідно якої суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

За змістом норм чинного законодавства виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Висновок про можливість заборони виконавцю виконувати виконавчі дії по суті є зупиненням виконання рішення.

Таким чином, прийняття процесуальних документів та рішень щодо проведення виконавчих дій, процедура виконання виконавчого документа покладено виключно на виконавця.

Відтак, забезпечення позову у вищезазначений заявником спосіб не відповідатиме критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпеченню збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобіганню порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу та не відповідає інституту забезпечення позову в цивільному процесі.

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення , за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Таким чином, на даній стадії цивільного процесу питання зупинення виконавчого провадження на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2025 року, у справі № 296/2110/25 належить до компетенції виконавця.

Враховуючи те, що процесуальний закон не передбачає право апеляційного суду забезпечити позов шляхом зняття арешту з банківських рахунків та зупинення виконання рішення, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 261 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 296/2110/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуюча Судді :