Справа № 159/2325/25 Головуючий у 1 інстанції: Шишилін О. Г.
Провадження № 22-ц/802/1135/25 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Киці С.І., Матвійчук Л.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Юніт Капітал» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 30.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 172696718 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов укладеного договору, ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 14400 грн., який повинна була повернути до 01.03.2022. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, грошові кошти в сумі 14400 грн. були перераховані на банківську карту ОСОБА_1 № 5169-36XXXXXX-9820. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчувався 28.11.2019. За умовами укладеного договору, до ТОВ «Таліон Плюс», перейшло право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». В подальшому, сторонами було погоджено продовжити строк дії Договору факторингу до 31.12.2024. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимог до ОСОБА_1 за кредитним договором № 172696718 на загальну суму 27030,24 грн. 06.03.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 060325-У за умовами якого до позивача перейшло право вимог до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 172696718 від 30.01.2022. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала та заборгованість ОСОБА_1 за договором № 172696718 від 30.01.2022 становить 27030,24 грн., з яких: 14400 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12630,24 грн. заборгованість за відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 172696718 від 30.01.2022 в розмірі 27030,24 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду змінити в частині стягнутих відсотків за користування кредитом.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 1 жовтня 2025 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що 30.01.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 172696718 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до п.1.3 договору, кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 14400 грн, одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 01.03.2022.

Згідно п.1.7 договору, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі Дисконтний період), а сааме: до 01.03.2022. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором.

- за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку (п. 1.9):

- виключно за період строку, визначеного п. 1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 361,35 % річних, що становить 0,99 % в день, від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1);

- за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.9 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 361,35 % річних, що становить 0,99 % в день, від суми кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.2);

- якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 % річних, що становить 1,98 % в день, від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь період користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 ЦК України сторони домовилися, що відкладальною обставиною за даним договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8 договору (п. 1.9.3).

Договір кредитної лінії № 172696718 укладений в електронній формі 30.01.2022 та підписаний ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатор MNV47G8W.

ОСОБА_1 30.01.2022 подала до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заявку на отримання грошових коштів в кредит, де вказала свої персональні дані, адресу проживання та свою банківську картку НОМЕР_1 .

30.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано коштів в сумі 14400 грн. за договором № 172696718 від 30.01.2022 на платіжну картку ОСОБА_1 № 5169-36XX-XXXX-9820.

Зазначена обставина підтверджується наданим позивачем платіжним дорученням № 5f95c4c2-2226-486c-9c75-a3821e8d4d22 про безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer коштів.

Позивачем доведено, що ОСОБА_1 дійсно отримала кредит в сумі 14400 грн. Зазначену обставину відповідачем належними та допустими доказами не спростововано.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчувався 28.11.2019. За умовами укладеного договору, до ТОВ «Таліон Плюс», перейшло право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». В подальшому, сторонами було погоджено продовжити строк дії Договору факторингу до 31.12.2024.

23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до якого відбулось відступлення прав вимог та до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржників, зазначені у відповідних Реєстрах боржників.

06.03.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 060325-У за умовами якого до позивача перейшло право вимог до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 172696718 від 30.01.2022.

За розрахунком позивача, заборгованість ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 172696718 від 30.01.2022 становить 27030,24 грн., з яких: 14400 грн. заборгованість за тілом кредиту, 12630,24 грн. заборгованість за відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі (дані позовної заяви, а.с. 1-9, виписка з особового рахунка а.с. 78).

Між сторонами виник спір з приводу неповернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, що договір кредитної лінії був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Установлено, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавців подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання договорів позики.

Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем договір позики не був би укладений сторонами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказані правочини, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Відповідач заперечуючи заявлені вимоги вказує, що вона не укладала кредитного договору з ТОВ «Юніт Капітал», кредитні кошти не отримувала, про існування заборгованості їй взагалі не було відомо.

Однак такі доводи ОСОБА_1 є бездоказовими.

Матеріалами справами підтверджено той факт, що ОСОБА_1 30.01.2022 подала до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заявку на отримання грошових коштів в кредит, де вказала свої персональні дані, адресу проживання та свою банківську картку НОМЕР_1 . Тобто, позивачем доведено факт укладення 30.01.2022 договору № 172696718 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 . Даний договір був укладений в електронній формі та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV47G8W. 30.01.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало коштів в сумі 14400 грн. за договором № 172696718 на надану ОСОБА_1 платіжну картку № НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 , уклавши з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» електронний договір № 172696718, була ознайомлена з умовами кредитування, строком надання кредиту, терміном повернення коштів, процентами за користування кредитними коштами. Підписавши договір шляхом виготовлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, ОСОБА_1 схвалила умови кредитування, що були запропоновані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»

З наданої суду виписки АТ КБ «Приват Банк» за договором вбачається, що 30.01.2022 на карту ОСОБА_1 № 5169-36XX-XXXX-9820 були перераховані кошти в сумі 14400 грн. та які 02.01.2022 були перераховані ОСОБА_1 (30.01.2022 переказ зі своєї картки), що останньою не спростовано.

Всупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів, в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у неї виникла заборгованість.

Встановивши, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію кредитного договору, який укладений між сторонами, договори про відступлення прав вимоги, а також розрахунки, що підтверджують користування відповідачем кредитними коштами, які останнім не повернені, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем, як новим кредитором за договором факторингу.

Позичальник не довела належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

За договором факторингу позивач набув права вимоги за цим кредитним договором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За умовами укладеного між сторонами договору № 172696718 від 30 січня 2022 року, такий укладено на строк 30 днів, а саме до 01 березня 2022 року. Відтак, в межах строку кредитування відповідач повинна була повернути кредит та сплатити відсотки і саме в межах цих строків має відбуватись нарахування відсотків, тоді як позивач обраховує зазначені відсотки за кредитним договором поза межами строку кредитного договору.

З розрахунку заборгованості ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 75) вбачається, що кредитодавець, як первісний кредитор, нараховував позичальнику, як боржнику, проценти за користування кредитом в розмірі 7809,12 гривень, що відповідає розміру дисконтної процентної ставки -1, 97 % в день, передбаченої п. 1.9.1 кредитного договору.

Апеляційний суд бере до уваги строки кредитування, розміри відсотків, визначені в кредитному договорі та розрахунок заборгованості саме первинного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та приходить до висновку, що з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками за договором №172696718 від 30.01.2022 року в розмірі 7809,12 гривень ( а.с. 75).

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем становить 22209,12 гривень.

При цьому, судом враховуються саме ті відсотки, які передбачені умовами договору, які погоджені сторонами, а також розрахунок заборгованості первинного кредитора, а також береться до уваги та обставина, що при зверненні до суду з позовом позивач не навів розрахунку заявлених до стягнення відсотків.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність вимог позивача, в частині стягнення заборгованості за відсотками в заявленому розмірі за кредитним договором.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 було виконано вимоги п. 18. Договору кредитної лінії в частині оплати всіх нарахованих відсотків в пільговий період, таким чином відсутні підстави стверджувати про продовження строку дії договору та можливість нарахування позивачем відсотків після 01.03.2022 року.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за відсотками, зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

ТОВ «Юніт Капітал» при зверненні до суду з позовом сплачено 2422, 40 гривень судового збору (а.с. 11), а відповідачем за подання апеляційної скарги 4542,00 гривень (а.с.146).

Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме: на 82, 16% (з заявлених 27030, 24 грн, задоволено 22209,12 грн ), та з урахуванням норм ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1179, 95 гривень судового збору, що становить різницю судових витрат щодо сплати судового збору, які сплачені позивачем при поданні позовної заяви та відповідачем при поданні апеляційної скарги, з врахуванням частково задоволених, як вимог позовної заяви так і вимог апеляційної скарги.

Окрім того з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати на правничу допомогу, які документально підтвердженні, відповідно до частини задоволених позовних вимог в розмірі 5751, 20 гривень (7000 гривень *82,16 % задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2025 року, в частині позовних вимог про стягнення заборгованість за кредитом та розподілу судових витрат, змінити, виклавши резолютивну частину рішення у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» () заборгованість за кредитним договором № 172696718 від 30.01.2022 в розмірі 22209,12 гривень, а також 1179, 95 гривень різниці судових витрат, щодо сплати судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 5751, 20 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя:

Судді: