Справа № 532/346/25
Провадження № 2-ві/359/17/25
УХВАЛА

03 жовтня 2025 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Семенюта О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Борця Євгена Олександровича у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сегмент-Агро» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих (збережених) коштів, -

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається суддею.

25 вересня 2025 року до Бориспільського міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Борець Є.О. В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа № 532/346/25 за позовом ТОВ «Сегмент-Агро» до ОСОБА_1 про стягнення боргу. Розгляд даної справи проводить суддя Борець Є.О. Вважає, що суддя Борець Є.О. не може брати участь у розгляді справи та підлягає відводу за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Вказує, що суддя Борець Є.О. після її обгрунтовання йому недовіри, відмовив у відводі. Але й надалі в своїй недостойній поведінці судді та своїх рішеннях, ще раз підчеркує зацікавленість в сприянню ТОВ «Сегмент-Агро», проігнорував її прохання не призначати засідання на ранок, оскільки самостійно виховує малолітніх дітей та проживає за 400 км від Борисполя. Також звертає увагу на зацікавленість судді винести для опонента швидше позитивне рішення. Враховуючи наведене, має сумніви в об`єктивності та упередженості судді Борця Є.О. в розгляді вказаної цивільної справи, тому просить задовольнити заяву та відвести головуючого у справі № 532/346/25 суддю Борця Є.О.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 30 вересня 2025 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Бориспільського міськрайонного суду Борця Є.О. та цивільну справу передано для вирішення питання в порядку, визначеному ч.1 ст.33 ЦПК України.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 жовтня 2025 року заява про відвід була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Відповідно до вимог ч.8 ст.40 ЦПК України суддя вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Процесуальні правовідносини регулюються главою 3 «Склад суду. Відводи» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

2. Норми процесуального права, якими керується суддя при розгляді заяви.

Відповідно до п.п.3, 5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.3 ст. 9 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12). У пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року зазначено, що професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

3. Мотиви, якими керується суддя при розгляді заяви.

Зі змісту заяви про відвід судді вбачається, що доводи заявника(відповідача у справі) ОСОБА_1 зводяться по суті до незгоди з процесуальними діями (рішеннями) судді та не свідчать про необ`єктивність або упередженість судді, тобто заявником не доведено наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Відсутні також докази на підтвердження того, що суддя Борець Є.О. прямо чи побічно особисто заінтересований у результаті розгляду цивільної справи. Фактично доводи ОСОБА_1 зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді, що не може бути підставою для його відводу в силу ч.4 ст.36 ЦПК України.

Розглядаючи питання про відвід судді, суд першої інстанції не має права надавати оцінку діям судді на предмет їх відповідності чинному законодавству. Вжиття цього процесуального заходу відноситься до повноважень суду апеляційної інстанції під час перегляду судового рішення, ухваленого за результатом розгляду цивільної справи.

4. Висновки суду.

З огляду на це суддя висновує про відсутність підстав для відводу судді Бориспільського міськрайонного суду Борець Є.О. від подальшого розгляду цивільної справи № 532/346/25.

Тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.258, ст.ст.260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Борця Євгена Олександровича - відмовити.

Матеріали цивільної справи № 532/346/25 повернути до канцелярії суду для передачі раніше визначеному складу суду для продовження судового розгляду.

Ухвала не підлягає апеляційному оскарженню та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.Ю. Семенюта