Справа № 161/2637/25
Провадження № 2/161/1838/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Мазура Д.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дручок О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Василюка І.М.,

відповідача 1 ОСОБА_2 ,

відповідача 4 ОСОБА_3 ,

представника відповідача 5 ОСОБА_4 адвоката Максимчук Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Луцького міськрайонного суду Волинської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування свідоцтва та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2025 позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Василюка І.М.звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування свідоцтва та визнання права власності на спадкове майно.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на праві спільної сумісної власності є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Право власності на житло набуто в порядку приватизації державного житлового фонду та підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, яке видане 16.08.2001р. Відділом по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради. Окрім позивача, співвласниками квартири на праві спільної сумісної власності також зазначені: ОСОБА_7 (покійний чоловік позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ); ОСОБА_8 (покійна мама чоловіка позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ); ОСОБА_9 (покійний батько чоловіка позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ); ОСОБА_2 (син позивача); ОСОБА_5 (син позивача). Згідно свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 16.08.2001, вказана квартира є об`єктом спільної сумісної власності 6 осіб. Тобто, кожному із співвласників належить частка в квартирі в розмірі 1/6.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , спадкоємцями (як спадкоємці першої черги) щодо належного їй майна за фактом прийняття спадщини були чоловік ОСОБА_9 та син ОСОБА_7 . ОСОБА_9 та ОСОБА_7 успадкували після смерті ОСОБА_8 1/6 частки квартири.

Водночас, ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_7 , за час свого життя не здійснили оформлення прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 шляхом отримання свідоцтв про право на спадщину.

Після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , його спадкоємцями, окрім позивача (дружина покійного), є також сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Сини у встановленому порядку подали заяви нотаріусу про відмову від спадщини після смерті батька на користь позивача. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Четвергової Є.О.. В межах вчинення визначених нотаріальних дій, приватним нотаріусом було з`ясовано відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_8 (Перша Луцька державна нотаріальна контора Волинської області) та після смерті ОСОБА_9 (приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневич О.А.).

В матеріалах спадкової справи, яку було відкрито після смерті ОСОБА_9 , було встановлено наявність свідоцтв про право на спадщину за законом, які видані приватним нотаріусом Красневичем О.А. з порушенням прав ОСОБА_7 та його спадкоємців. Помилковість рішення нотаріуса полягає у неврахуванні частки, яку прийнято у встановленому порядку ОСОБА_7 , однак останнім не здійснено оформлення спадкових прав після відкриття спадщини матері.

Згідно матеріалів спадкових справ, після смерті ОСОБА_9 з`ясувалося оформлення та видача свідоцтва про право на спадщину за законом на користь його синів: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

На підставі зазначеного, а саме допущених розбіжностей в частках та оформленні спадкових прав, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Про наявність вказаних свідоцтв позивачу стало відомо в червні 2024 року внаслідок звернення до нотаріуса та оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_1 просить:

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.09.2011 на ім`я ОСОБА_7 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. після смерті ОСОБА_9 , зареєстроване в реєстрі за №2751.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.09.2011 на ім`я ОСОБА_10 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. після смерті ОСОБА_9 , зареєстроване в реєстрі за №2753.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.09.2011 на ім`я ОСОБА_12 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. після смерті ОСОБА_9 , зареєстроване в реєстрі за №2755.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.09.2011 на ім`я ОСОБА_11 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. після смерті ОСОБА_9 , зареєстроване в реєстрі за №2757.

Визнати за нею право власності на 23/48 часток в квартирі АДРЕСА_1 .

11 лютого 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

19 червня 2025 до суду від представника відповідача 5 Бородай О.М. надійшла заява про застосування строку позовної давності, відповідно до якої відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовної заяви, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 знала, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_9 (батько її покійного чоловіка), який після смерті дружини відповідно вступив в спадщину, оскільки на момент її смерті проживав спільно з нею в одному помешканні, як і її покійний чоловік. Крім цього, відповідач 5 вказує, що позивач проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 . 15 вересня 2011 ОСОБА_7 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яке позивач просить визнати недійсним. За таких обставин відповідач 5 вважає, що позивачка маючи частку в приватизованій квартирі по АДРЕСА_2 мала цікавитись станом своїх майнових прав, а тому перебіг строку позовної давності щодо захисту своїх прав в неї починається з 15 вересня 2011, тобто за захистом своїх прав вона звернулась з пропуском трьох річного строку позовної давності. Відтак, якщо й допустити, що позивачу не було відомо про отримання свідоцтва про спадщину її покійним чоловіком 15.09.2011року, то позивач повинен був про це дізнатись.

На підставі викладеного та керуючись ст.267 ч.3 ЦК України відповідач 5 просить суд застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові.

12 березня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області були витребуванні завірені копії спадкових справ: ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

19 червня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові та висловлених її представником в судовому засіданні, просила їх задовольнити.

Представник позивача адвокат Василюк І.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідач 1 ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги він визнає повністю.

Відповідач 2 ОСОБА_5 подав до суду заяву, у якій він зазначає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому визнає заявлені позовні вимоги.

Відповідач 3 ОСОБА_6 подав до суду заяву, у якій зазначає, що визнає заявлені позовні вимоги, правові наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі.

Відповідач 4 ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги вона не визнає повністю.

Представник відповідача 5 ОСОБА_4 адвокат Максимчук Ю.П. в судовому засіданні вимоги та доводи позивача заперечив, з підстав викладених у заяві про застосування строку позовної давності, просив застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог через сплив позовної давності.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 16.08.2001, вказана квартира є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Тобто, кожному із співвласників належить частка квартири в розмірі 1/6 (а.с. 8, 9 том. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.13 том. 1).

Після смерті ОСОБА_8 заведено спадкову справу №321/10.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На випадок своєї смерті ОСОБА_8 заповіту не залишила, а тому в цьому випадку спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями першої черги за законом, за фактом прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 були: чоловік ОСОБА_9 та син ОСОБА_7 . Інші спадкоємці, які б у встановленому законом порядку прийняли спадщину, відсутні. Дана обставина підтверджується дослідженою в ході розгляду справи копією спадкової справи.

Відтак, до складу спадщини ОСОБА_8 увійшла 1/6 частка квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на день смерті.

Спадкоємці ОСОБА_9 та ОСОБА_7 успадкували 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 в рівних частках, тобто, кожний спадкоємець успадкував по 1/12 частці квартири після смерті ОСОБА_8 . Після цього, частки вищевказаної квартири ОСОБА_9 та ОСОБА_7 складали по частині квартири кожному.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.155 зворот том.1).

Після смерті ОСОБА_9 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. заведено спадкову справу №76/10.

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 26.08.2010 та заяв ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 27.08.2010, всі спадкоємці прийняли спадщину написавши заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9 . Дана обставина підтверджується дослідженою в ході розгляду справи копією спадкової справи.

Відтак, до складу спадщини ОСОБА_9 увійшла 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на день смерті.

Спадкоємці ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 успадкували 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 в рівних частках, тобто, кожний спадкоємець успадкував по 1/16 частці квартири після смерті ОСОБА_7 ..

Таким чином, ОСОБА_7 став власником 5/16 (1/4 +1/16=5/16) частки квартири, ОСОБА_10 став власником 1/16 частки квартири, ОСОБА_11 став власником 1/16 частки квартири, ОСОБА_12 став власником 1/16 частки квартири.

Судом встановлено, що згідно матеріалів спадкової справи ОСОБА_9 №76/10, 15.09.2011 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на користь його синів: ОСОБА_7 зареєстроване в реєстрі за №2751, ОСОБА_10 зареєстроване в реєстрі за №2753, ОСОБА_11 зареєстроване в реєстрі за №2757, ОСОБА_12 зареєстроване в реєстрі за №2755 (а.с. 176, 177 зворот. 179, 180 зворот том.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.12 том.1).

Після смерті ОСОБА_9 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Четверговою Є.О. заведено спадкову справу №31/2023.

Спадкоємцями першої черги за законом, за фактом прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 були: дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 та син ОСОБА_5 . Інші спадкоємці, які б у встановленому законом порядку прийняли спадщину, відсутні.

21.06.2023 ОСОБА_2 і ОСОБА_5 подали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини за законом на майно померлого батька ОСОБА_7 (а.с.121 зворот. 126 том. 1).

До складу спадщини ОСОБА_7 увійшла 5/16 частка квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на день смерті.

Спадкоємець ОСОБА_13 успадкувала 5/16 частки квартири АДРЕСА_1 , після цього їй стало належати 23/48 (1/6 +5/16=23/48) частини квартири.

З метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_7 позивач звернулася до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Четвергової Є.О.

Приватним нотаріусом позивачу ОСОБА_14 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій нотаріус вказує, що в матеріалах спадкової справи, яку було відкрито після смерті ОСОБА_9 , було встановлено наявність свідоцтв про право на спадщину за законом, які видані приватним нотаріусом Красневичем О.А. з порушенням прав ОСОБА_7 та його спадкоємців. Помилковість рішення нотаріуса полягає у неврахуванні частки, яку прийнято у встановленому порядку ОСОБА_7 , однак останнім не здійснено оформлення спадкових прав після відкриття спадщини матері. Згідно матеріалів спадкових справ, після смерті ОСОБА_9 з`ясувалося оформлення та видача свідоцтва про право на спадщину за законом на користь його синів: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . На підставі зазначеного, а саме допущених розбіжностей в частках та оформленні спадкових прав, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.

Згідно із частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 цього Кодексу визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. До регламентованих ЦК України способів захисту права власності належать: - визнання права власності (стаття 392); - витребування майна із чужого незаконного володіння, у тому числі від добросовісного набувача (статті 387, 388); - усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391); - заборона вчинення дій, які порушують право власності, або вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (стаття 386); - визнання незаконним правового акта, що порушує права власника (стаття 393); - зобов`язання повернути потерпілому безпідставно набуте майно (статті 1212, 1213) та інші.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Необхідною умовою захисту права власності шляхом його визнання служить по-перше, підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростуванні доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача.

Відтак, вимога про визнання права власності може бути заявлена виключно у випадку, якщо на момент звернення до суду особа має право власності, але воно оспорюється іншою стороною.

Судом встановлено, що спадкоємці ОСОБА_9 померли, відповідно до участі в розгляді справи залучено осіб, чиїх інтересів стосується даний спір.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_10 є його дочка ОСОБА_4 .

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_12 є його дружина - ОСОБА_3 .

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_11 є його син - ОСОБА_6 .

Суд зазначає, що право власності позивача на 23/48 частки квартири АДРЕСА_1 заперечуються іншим спадкоємцем відповідачем 5 ОСОБА_4 ..

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, враховуючи те, що свідоцтва про право на спадщину за законом, які видані приватним нотаріусом Красневичем О.А. після смерті ОСОБА_9 , були видані з порушенням прав ОСОБА_7 та його спадкоємців, а позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та належним чином реалізувати свої права спадкоємця за законом, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача 5 ОСОБА_4 про застосування позовної давності до позовних вимог, то суд зазначає таке.

За статтею 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (частина 1 статті 257 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (статті 253 ЦК України).

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частинами 3,4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача.

В зв`язку з цим, суд зазначає, що про наявність оскаржуваних свідоцтв про право на спадщину за законом, які видані після смерті ОСОБА_9 позивачу стало відомо в кінці червня 2024 року внаслідок звернення до нотаріуса та оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_7 , у подальшому цю інформацю було підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесеною приватним нотаріусом Четверговою Є.О. 27.06.2024.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачкою не пропущено строк позовної давності.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача подано до суду заяву про те, щоб судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 10, 12, 13, 77, 81, 83, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування свідоцтв та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.09.2011 на ім`я ОСОБА_7 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. після смерті ОСОБА_9 , зареєстроване в реєстрі за №2751.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.09.2011 на ім`я ОСОБА_10 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. після смерті ОСОБА_9 , зареєстроване в реєстрі за №2753.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.09.2011 на ім`я ОСОБА_12 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. після смерті ОСОБА_9 , зареєстроване в реєстрі за №2755.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 15.09.2011 на ім`я ОСОБА_11 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Красневичем О.А. після смерті ОСОБА_9 , зареєстроване в реєстрі за №2757.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 23/48 частки в квартирі АДРЕСА_1 .

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Дата складення повного рішення 07 жовтня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Відповідач 2: ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідач 3: ОСОБА_6 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач 4: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач 5: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур