Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/706/25
Провадження № 2/935/232/25
РІШЕННЯ

Іменем України

25 серпня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем - Криворучко Я.В., за участю: представника позивача адвоката Кушніренка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання дійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із даним позовом у якому просить суд визнати дійсним усний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення свинарника, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 липня 2019 року між ОСОБА_1 , в якості покупця та ОСОБА_2 , в якості продавця, за ціною 47 000 доларів США.

В обґрунтування позову вказує, що 22 липня 2019 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено усний договір купівлі-продажу будівлі свинарника, що за адресою: АДРЕСА_1 . Факт укладення вказаного договору купівлі-продажу підтверджується розпискою, якою сторони засвідчили передачу грошових коштів у розмірі 47000 доларів США на користь відповідача за нежитлову будівлю свинарника.

Вказує, що відповідач володіє будівлею свинарника на праві власності. Вважає, що після укладення договору купівлі-продажу та отримання фактичного розрахунку відповідачем, що підтверджується розпискою, до нього перейшло право володіння і користування цим приміщенням.

З липня 2019 року по даний час він користується нерухомим майном для власних потреб, проводив ремонтні роботи, утримує будівлю та здійснює з цим майном усі дії, які міг би здійснювати її власник, окрім права розпорядження.

Вказує, що після передачі грошових коштів він з відповідачем повинен був здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу. Однак, відповідач не повідомивши позивача виїхав за кордон у невідомому напрямку не залишивши йому можливості нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу та зареєструвати право власності на майно за позивачем.

Пояснив, що упродовж деякого часу намагався знайти зв`язок з власником для належного оформлення правочину, який повідомив, що особисто укласти договір не зможе, а для цього уповноважив на підставі довіреності третю особу - ОСОБА_3 .

Втім відповідач надав невірні контакти третьої особи, на даний час не виходить на зв`язок. Після оформлення довіреності знову поїхав за кордон. Відповідач самостійно та через свого представника ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Таким чином вказує, що між ним та відповідачем 22 липня 2019 року фактично було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення свинарника, і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець отримав грошові кошти за продаж майна, а покупець, в свою чергу, повністю розрахувався за нерухоме майно та прийняв його, але нотаріальне посвідчення договору не відбулось у зв?язку з ухиленням продавця від такого посвідчення, і тому вважає, що єдиним способом захисту порушеного права є визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Представник позивача Кушніренко А.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з наведених у позові підстав, обґрунтувавши викладеними у позові доводами. Вказав, що відповідач утримує будівлю свинарника, охороняє його. Відповідач після отримання коштів за будівлю свинарника ухиляється від його нотаріального посвідчення та виїхав за кордон. Позивач не має контактних даних відповідача та третьої особи ОСОБА_3 , який може діяти від імені відповідача зокрема і щодо розпорядження спірною будівлею свинарника. Втім цією довіреністю така особа може провадити будь-які дій щодо невизначеного кола осіб, а не лише на користь позивача.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Надіслані судом за останнім відомим місцем проживання повістки про виклик та повідомлення разом із позовом повернулася до суду із відміткою працівника пошти у таких рекомендованих повідомленнях «адресат відсутній за вказаною адерсою», «за закінченням терміну зберігання». Причина неявки до суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, тому суд розглянув справи без його участі.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, тому суд розглянув справи без його участі.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до змісту оригіналу власноручно написаної розписки від 22 липня 2019 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму готівкою в розмірі 47 000 (сорок сім тисяч) доларів США за нежитлову будівлю свинарник, що за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 вказаний власником нежитлової будівлі свинарника, що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 688,6 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу приміщення свинарника від 11.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу Самойленком А.Г. №517 та витягом з державного реєстру правовочинів від 11.06.2006 року.

Відповідно до довідки КП «Коростишівське архітектурно-планувальне бюро» від 12.07.2022 №97 вбачається, що відповідно до проведеної інвентаризації від 11.07.2022 року будівля «Свинарник», що за адресою: АДРЕСА_1 , має наступні показники: загальна площа 656,8 кв.м., основна площа 543,9 кв.м., допоміжна площа 112,9 кв.м.

Зі змісту довідки Старосілецької сільської ради Житомирського району, Житомирської області від 23.09.2022 №1266 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0029, площею 0,4983 га на якій розташована будівля свинарника, що за адресою: АДРЕСА_1 , не викуплена згідно договорів купівлі-продажу та не знаходиться у користування , ні умовах оренди.

Право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0029 зареєстровано за Старосілецькою сільською радою, що підтверджується даними витягу з державного реєстру речових прав на майно від 22.09.2022 року.

Відповідно до змісту довіреності від 26.09.2022 року посвідченої приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковсською З.І., слідує, що строком до 26.09.2025 року ОСОБА_2 (відповідач у справі) уповноважив ОСОБА_3 (третю особу у справі), користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти, передати в іпотеку, оренду тощо) за ціною і на умовах за його розсудом належною йому нежитловою будівлею свинарника, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Зі змісту довідки виконавчого комітету Старосілецької сільської ради Садівського старостинського округу від 19.03.2025 року №106, вбачається, що позивач ОСОБА_1 користується нежитловою будівлею свинарника, що за адресою: АДРЕСА_1 . Проводить внутрішні роботи, обробляє земельну ділянку. Утримує та охороняє нежитлове приміщення з 2019 року.

Відповідно до змісту положень ст. 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як зазначено у ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом

Відповідно до ч. 1 ст. 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 209 Цивільного кодексу України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Як зазначено у ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. . Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 89 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач відповідно до мотивів позов вказує, що 22.07.2019 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 укладено усний договір купівлі-продажу будівлі свинарника, що за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що після передачі грошових коштів у сумі 47 000 доларів США він з відповідачем повинні були здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу нежитлової будівлі.

За змістом статті 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата другою стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 305/1468/16-ц, провадження № 61-9087св21, зазначено, що визнання дійсним договору (конвалідація) на підставі частини другої статті 220 ЦК України допускається тільки для нікчемних правочинів (тобто для яких недотримання письмової форми пов`язується саме з відсутністю нотаріального посвідчення і це зумовлює їх нікчемність). Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України конвалідація можлива за наявності таких умов: досягнення між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору; наявність письмових доказів досягнення домовленості щодо всіх істотних умов договору; повне або часткове виконання договору; ухилення однією зі сторін від його нотаріального посвідчення.

Зі змісту власноручно написаної ОСОБА_2 розписки від 22.07.2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , отримав готівку від позивача ОСОБА_1 в розмірі 47 000 доларів США, за нежитлову будівлю свинарника. Однак вказана розписка не містить жодних свідчень про те, що кошти надані у якості виконання зобов`язання щодо укладення договору купівлі-продажу, так і не містить така розписка відомостей щодо досягнення між сторонами домовленостей саме з продажу майна.

При цьому зі змісту ст. 657 ЦК України договір-купівлі продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і не може бути усним правочином. Так позивачем не надано суду договору купівлі-продажу (проєкту такого договору) укладеного письмово між сторонами предметом якого є будівля свинарника, що за адресою: АДРЕСА_1 , від нотаріального посвідчення якого за твердженням позивача ухиляється відповідач, що могло бути свідченням існування попередньої домовленості.

На переконання суду за відсутності інших доказів лише долучена розписка від 22.07.2019 року з огляду на її зміст не є достатнім доказом того, що сторони дійшли домовленості про те, що грошові кошти у сумі 47 000 доларів США є саме платежем позивача згідно договору-купівлі продажу будівлі свинарника.

У зв`язку з цим матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження того щодо сторони домовилися укласти договір купівлі -продажу нежитлової будівлі свинарника, і що відбулося виконання саме такого договору. Тобто надана розписка не містить відомостей про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу.

Крім того не містять і матеріли справи жодних доказів того, що відповідачем здійснюється безповоротне ухилення від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

На з`ясування безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу позивач зазначає виїзд відповідача за кордон. Разом з тим матеріали справи не містять відомостей про те коли саме відповідач виїхав закордон враховуючи, що розписка датована 22.07.2019 року. При цьому саме по собі перебування відповідача за кордоном за відсутності відомостей про дату його виїзду не може бути тією обставиною, що вказує на його безповоротне ухилення від нотаріального посвідчення договору.

У зв`язку з цим позивачем не доведено достатніми письмовими доказами, що 22.07.2019 року сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу будівлі свинарника. Позивачем не доведено безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, і наявність підстав для визнання дійсним усного договору купівлі-продажу відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, тому суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України та висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати понесені стороною позивача розподілу не підлягають.

Враховуючи викладене вище, на підставі ст. 220, 640, 657 ЦК України, та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265-268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання дійсним усного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення свинарника, що за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 47 000 доларів США.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст судового рішення складено 05.09.2025 року

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО