Провадження №6/201/411/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Терновою А.В.,

розглянувши у відкритому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович звернувся до суду з поданням, про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, в якій останній просить вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), право власності на яке не зареєстровано за ним в установленому Законом порядку а саме на: - на 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі рішення суду у справі № 201/15069/24 від 02 липня 2025 року виданого Соборним районним судом м. Дніпра.

Заявник обґрунтовує своє подання, наступним чином, ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, грошових коштів і витрат. В ході розгляду цивільної справи № 201/14744/23 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська встановлено, що ОСОБА_1 , 26 жовтня 2023 року взяв у ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 730 624 грн., що на той час було еквівалентно 20 000 доларів США, та між ними укладено договір позики у письмовій формі, який посвідчений нотаріусом в передбаченому законом порядку, та ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 ці кошти з обов`язком повернути суму боргу не пізніше 09 листопада 2023 року, за вимогою ОСОБА_2 . Вимога позивача була, строк повернення грошових коштів в указаній сумі згідно договору закінчився, але ці кошти відповідач не повернув.

Розглянувши цивільну справу № 201/14744/23, рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 21 травня 2024 вирішено: позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, грошових коштів і витрат задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , борг за договором позики грошей від 26 жовтня 2023 року в загальній сумі 801 172 грн. 25 коп., з яких сума боргу 730 624 грн., відсотки річних від суми позики 1140 грн. 97 коп., інфляційні втрати 00 грн. 00 коп., пеня 69 409 грн. 28 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 8 011 грн. 72 коп.

На підставі вищезазначеного судового рішення, ОСОБА_2 отримала виконавчі листи, та звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича з відповідними заявами про примусове виконання рішення.

У зв`язку з чим, на виконанні позивача, перебуває зведене виконавче провадження № 75672074 до складу якого входять два виконавчі провадження, а саме: Виконавче провадження № 75668814 з примусового виконання виконавчого листа №201/14744/23 від 18 липня 2024, виданий Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , борг за договором позики грошей від 26 жовтня 2023 року в загальній сумі 801172 грн. 25 коп., з яких сума боргу 730 624 грн., відсотки річних від суми позики 1140 грн. 97 коп., інфляційні втрати 00 грн. 00 коп., пеня 69409 грн. 28 коп.; Виконавче провадження № 75669062 з примусового виконання виконавчого листа №201/14744/23 від 18 липня 2024, виданий Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська про стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 8 011 грн. 72 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», за вказаними виконавчими документами 31 липня 2024 позивачем відкриті виконавчі провадження, про що винесені відповідні постанови № 75668814, № 75669062, копії яких рекомендованою кореспонденцією направлені сторонам виконавчого провадження. На підставі ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», зазначенні виконавчі провадження об`єднанні у зведене виконавче провадження № 75672074 про, що винесена відповідна постанова від 31 липня 2024 року.

Боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження були направлені рекомендованою кореспонденцією на адресу зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 .

З метою забезпечення виконання вимог виконавчих документів позивачем 31 липня 2024 накладено арешт на все майно боржника, про що дані внесені до відповідних Реєстрів. Також, відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі заяв стягувача (третьої особи), позивачем 31 липня 2024 винесена постанова про арешт коштів боржника, копії якої за вих. № 01-29/44354 направлені відповідним банківським установам для виконання. Відповідно до відповідей отриманих від банківських установ, позивачем встановлено про відсутність коштів на відкритих розрахункових рахунках, які відкриті відносно боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді на запит з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 29 серпня 2024, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наданої інформації та правовстановлюючих документів КП «Дніпровське МБТІ» ДМР за номером № 9290 від 07 серпня 2024 року, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 містяться відомості про право власності: гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 на підставі договору міни від 05.09.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО, Поповою І.В., за реєстром №1-3610, зареєстроване в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу № 533п за реєстровим номером №1838-146.

Відповідно до витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлений актовий запис №3243 від 03.09.1976 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, що матір`ю боржника зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.

Також, встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлений актовий запис №742 від 18 березня 2023 про смерть, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) згідно якого встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що 1/2 частини квартири на праві власності від 27 жовтня 2023 володіє ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину № 789 видане 27 жовтня 2023 року.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не здійснив на своє ім`я державну реєстрацію права власності на частину вказаної квартири у зв`язку з чим, приватний виконавець Лисенко Ю.О. 28 листопада 2024 звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра по справі №201/15069/24 від 02 липня 2025 позовні вимоги приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визначення частки майна боржника у майні, якою він володіє спільно з іншими особами задоволено. Визначено, що частка боржника ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , якою він спільно володіє з ОСОБА_2 становить частина.Зазначене судове рішення набрало законної сили 07 серпня 2025 року. Станом на дату звернення до суду, боржником вимоги виконавчих документів не виконано.

Враховуючи відсутність іншого майна, зареєстрованого за боржником, що унеможливлює виконання рішень суду, стягнення має бути звернутим на майно боржника, яке перебуває у його власності, тобто на 1/2 частину квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 26 вересня 2025 року указане подання передано для розгляду судді Демидовій С.О.

У своїй заяві приватний виконавець просив про результати розгляду подання, винести відповідну ухвалу та направити на адресу офісу приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О.

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, вирішується судом в порядку передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною десятою статті 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 11 ст. 440 ЦПК України, суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

ОСОБА_2 звернулась до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовними вимогами до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, грошових коштів і витрат. В ході розгляду цивільної справи № 201/14744/23 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська встановлено, що ОСОБА_1 , 26 жовтня 2023 року взяв у ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 730 624 грн., що на той час було еквівалентно 20 000 доларів США, та між ними укладено договір позики у письмовій формі, який посвідчений нотаріусом в передбаченому законом порядку, та ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 ці кошти з обов`язком повернути суму боргу не пізніше 09 листопада 2023 року, за вимогою ОСОБА_2 . Вимога позивача була, строк повернення грошових коштів в указаній сумі згідно договору закінчився, але ці кошти відповідач не повернув.

Розглянувши цивільну справу № 201/14744/23, рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 21 травня 2024 вирішено: позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики, грошових коштів і витрат задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , борг за договором позики грошей від 26 жовтня 2023 року в загальній сумі 801 172 грн. 25 коп., з яких сума боргу 730 624 грн., відсотки річних від суми позики 1140 грн. 97 коп., інфляційні втрати 00 грн. 00 коп., пеня 69 409 грн. 28 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 8 011 грн. 72 коп.

На підставі вищезазначеного судового рішення, ОСОБА_2 отримала виконавчі листи, та звернулась до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича з відповідними заявами про примусове виконання рішення.

У зв`язку з чим, на виконанні позивача, перебуває зведене виконавче провадження № 75672074 до складу якого входять два виконавчі провадження, а саме: Виконавче провадження № 75668814 з примусового виконання виконавчого листа №201/14744/23 від 18 липня 2024, виданий Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , борг за договором позики грошей від 26 жовтня 2023 року в загальній сумі 801172 грн. 25 коп., з яких сума боргу 730 624 грн., відсотки річних від суми позики 1140 грн. 97 коп., інфляційні втрати 00 грн. 00 коп., пеня 69409 грн. 28 коп.; Виконавче провадження № 75669062 з примусового виконання виконавчого листа №201/14744/23 від 18 липня 2024, виданий Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська про стягнути з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 8 011 грн. 72 коп.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», за вказаними виконавчими документами 31 липня 2024 позивачем відкриті виконавчі провадження, про що винесені відповідні постанови № 75668814, № 75669062, копії яких рекомендованою кореспонденцією направлені сторонам виконавчого провадження. На підставі ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», зазначенні виконавчі провадження об`єднанні у зведене виконавче провадження № 75672074 про, що винесена відповідна постанова від 31 липня 2024 року.

Боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження були направлені рекомендованою кореспонденцією на адресу зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 .

З метою забезпечення виконання вимог виконавчих документів позивачем 31 липня 2024 накладено арешт на все майно боржника, про що дані внесені до відповідних Реєстрів. Також, відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі заяв стягувача (третьої особи), позивачем 31 липня 2024 винесена постанова про арешт коштів боржника, копії якої за вих. № 01-29/44354 направлені відповідним банківським установам для виконання. Відповідно до відповідей отриманих від банківських установ, позивачем встановлено про відсутність коштів на відкритих розрахункових рахунках, які відкриті відносно боржника ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді на запит з відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 29 серпня 2024, боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до наданої інформації та правовстановлюючих документів КП «Дніпровське МБТІ» ДМР за номером № 9290 від 07 серпня 2024 року, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 містяться відомості про право власності: гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 на підставі договору міни від 05.09.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО, Поповою І.В., за реєстром №1-3610, зареєстроване в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу № 533п за реєстровим номером №1838-146.

Відповідно до витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлений актовий запис №3243 від 03.09.1976 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, що матір`ю боржника зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції.

Також, встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлений актовий запис №742 від 18 березня 2023 про смерть, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) згідно якого встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що 1/2 частини квартири на праві власності від 27 жовтня 2023 володіє ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину № 789 видане 27 жовтня 2023 року.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не здійснив на своє ім`я державну реєстрацію права власності на частину вказаної квартири у зв`язку з чим, приватний виконавець Лисенко Ю.О. 28 листопада 2024 звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Рішенням Соборного районного суду міста Дніпра по справі №201/15069/24 від 02 липня 2025 позовні вимоги приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визначення частки майна боржника у майні, якою він володіє спільно з іншими особами задоволено. Визначено, що частка боржника ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , якою він спільно володіє з ОСОБА_2 становить частина.Зазначене судове рішення набрало законної сили 07 серпня 2025 року.

Станом на дату звернення до суду, боржником вимоги виконавчих документів не виконано.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему відбудинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

Так, виконавцем в своєму поданні зазначено, що останнім було направлено постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника, на підтвердження вказаного виконавцем до матеріалів справи долучено Ф. 103 «Рекомендовані листи».

Відповідно до вказаної форми, дійсно підтверджується факт відправлення листа боржнику, проте неможливо встановити, що саме було направлено на адресу боржника та з яким змістом.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і підтверджує факт надання послуги відділенням зв`язку.

Згідно з пунктами 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

За п. 17 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

Тобто лист з описом вкладення підтверджує вміст вкладення до поштового відправлення, тоді як квитанція або касовий чек є фінансовим документом, який підтверджує лише оплату, а не вміст вкладення.

Із наведених норм убачається, що належним доказом направлення документів учасникам справи може бути лише бланк опису вкладення, засвідчений відповідним відділенням поштового зв`язку, разом із фінансовим чеком про відправлення.

Крім того, суд звертає увагу, що виконавцю заздалегідь було достеменно відомо, що боржник не отримає постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки в матеріалах справи містяться відомості, що ОСОБА_1 перебуває в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» з 01 лютого 2025 року. (а.с.55,59).

Також, виконавцем до матеріалів справи долучено лист, відповідно до наданої в ньому інформації та правовстановлюючих документів КП «Дніпровське МБТІ» ДМР за номером № 9290 від 07 серпня 2024 року, повідомляє що станом на 31 грудня 2012 року, за адресою: АДРЕСА_2 містяться відомості про право власності: гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 на підставі договору міни від 05.09.2000 р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО, Поповою І.В., за реєстром №1-3610, зареєстроване в КП «ДМБТІ» та записано в реєстрову книгу № 533п за реєстровим номером №1838-146.

Проте, виконавцем не було здійснено, актуальні на момент звернення до суду, запити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, для встановлення чи є у боржника інше нерухоме майно, яке належить йому на праві власності.

Окрім того з наданих доказів судом встановлено, що відповідно до відповіді, яка надійшла з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 29 серпня 2024 року, за адресою АДРЕСА_2 , зареєстровано 3 особи, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Родинні зв`язки між особами судом встановити неможливо, через відсутність пояснень сторін та відповідних документів.

Відповідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, відмовлятися від належних дитині майнових прав, зобов`язуватися від імені дитини порукою чи видавати письмові зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29.06.2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1301/29431 (далі - Порядку реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Отже, враховуючи вимоги Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення Інструкції з організації примусового виконання рішень і Порядку реалізації арештованого майна, державний виконавець або приватний виконавець зобов`язаний у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, які, зокрема, додаються до заяви на реалізацію арештованого майна.

Схожі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25.11. 2019 року в справі № 718/482/15-ц (провадження № 61-16089св19) від 10.10.2019 року в справі №751/15667/15-ц (провадження№ 61-12151св19).

У постанові від 26.10.2021 року у справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання Держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій держвиконавця та/або органу опіки та піклування.

Тобто, на думку Великої Палати Верховного Суду, державний чи приватний виконавець повинен звернутися до органу опіки та піклування з метою отримання дозволу на реалізацію житлової нерухомості, право на користування яким мають діти. У випадку відмови органу опіки та піклування виконавець, з метою виконання судового рішення та забезпечення дотриманням прав дітей, повинен звернутися до суду.

Зі змісту абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року № 2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431 (далі Порядку реалізації майна), у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Пунктом 28 розділу VІІІ Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 04 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду в постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 2-537/11 зробив висновок, згідно якого під час розгляду заяви (подання) суд повинен оцінювати через призму дотримання прав та інтересів дітей добросовісність дій боржника, а саме: з якого часу діти зареєстровані в спірному приміщенні; чи дотримано встановлений чинним законодавством порядок їх реєстрації та вселення у спірне приміщення; чи є спірне приміщення єдиним місцем їх постійного проживання; чи наявне інше приміщення у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання; яка ступінь споріднення має місце між дітьми та боржником та інші обставини.

Як вбачається з матеріалів подання, приватним виконавцем не долучено доказів на підтвердження обставин чи є спірне приміщення єдиним місцем постійного проживання дитини, чи наявне інше приміщення у дітей чи їх батьків або осіб, які їх замінюють, яке може використовуватись як постійне місце проживання, не зазначив жодних відомостей стосовно ступіня споріднення між дитиною та боржником та інші обставини, і як наслідок не надав жодних документів від органу опіки та піклування.

До того ж, приватним виконавецм не було долучено належної оцінки майна на яке останній має намір звернути стягнення.

Згідно зі змістом статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

З огляду на визначене, взагалі не відомо яку вартісь складатиме квартири на яку звертається стягнення, хоча дана обставина має вагоме значення по справі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень частин першої-другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини в задоволенні даного подання слід відмовити.

На підставі вищенаведеного, керуючись положеннями Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 1-22, 440, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Юрія Олександровича про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.О. Демидова