ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 жовтня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/2681/25

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1183/25

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»

Відповідач: ОСОБА_1

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя Супрун О.П.), ухвалене у м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № 502038-КС-004 від 19 червня 2024 року в розмірі 50 506 ,28 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 19 червня 2024 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Договір про надання кредиту №502038-КС-004, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 14 000 грн строком на 24 тижні - до 04 грудня 2024 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом в розмірі 1,5 % в день (фіксована ставка), із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 2 100 грн. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 08 лютого 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 50 506,28 грн, з яких 14 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 34 406,28 грн - заборгованість за відсотками, 2 100 грн - заборгованість за комісією. Враховуючи викладене, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просило суд стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості, а також понесені судові витрати.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту від 19 червня 2024 року № 502038-КС-004 у сумі 43 086,28 грн та 2 066,30 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору; у задоволенні решти вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності належними та допустимими доказами факту укладення сторонами електронного кредитного договору № 502038-КС-004 від 19 червня 2024 року, отримання відповідачем 14 000,00 грн та невиконання ним договірних зобов`язань. Водночас суд, врахувавши вимоги пункту 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», визнав нікчемною умову договору щодо встановлення процентної ставки у розмірі 1,5 % на день у період дії договору з 21 серпня 2024 року по 04 грудня 2024 року включно та зменшив заявлені до стягнення проценти з 34 406,28 грн до 14 840,00 грн, перерахувавши їх за цей період, виходячи з максимально допустимої денної ставки 1 % у цей період.

В апеляційній скарзі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2025 року в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом у сумі 7 420 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про їх стягнення, посилаючись на неповне з`ясування обставин та неправильне застосування норм матеріального права. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно визнав нікчемною умову договору від 19.06.2024 № 502038-КС-004 щодо денної процентної ставки 1,5 % та зменшив нараховані проценти, тоді як кредитний договір був укладений у перехідний період дії Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який допускав застосування ставки понад 1 %. Визначена сума заборгованості по процентам в сумі 34406,28 грн є вірною, та розрахована за зниженою проценною ставкою 1,15011689 в день у сумі 3 536, 28 грн у період з 19 червня 2024 року по 10 липня 2024 року включно, та нараховані за стандартною ставкою проценти 1,5 % в день у сумі 30870 грн у період з 11 липня 2024 року по 04 груня 2024 ркоу включно. Таким чином наданий розрахунок відповідає чинному законодавству та умовам укладеного договору.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1,4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону частково не відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст.ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

По справі встановлено, що 19.06.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту № 502038-КС-004 (Споживчий кредит. Електронна форма), відповідно до умов якого останній отримав від кредитодавця грошові кошти в розмірі 14 000,00 грн у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську картку терміном на 24 тижня зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 1,50000000 % щодня, з орієнтованою реальною річною процентною ставкою 19 635,51 %, та сплатою комісії за надання кредиту в загальній сумі 2 100,00 грн (а.с. 25-29). Для укладення цього договору ОСОБА_1 здійснив перехід до інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Бізнес Позика» за посиланням в мережі Інтернет https://tpozyka.com. Цей договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію та документи, надання яких передбачено законодавством України, зокрема, статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Паспорт споживчого кредиту, а також про умови договору і Правила, що розміщені на сайті кредитодавця (п. 7.3.1 договору). Позичальник ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватися їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням (п. 7.4.4 договору).

У договорі міститься графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту.

У повідомленні, сформованому ТОВ «Бізнес Позика», наведено детальний опис дій, вчинених сторонами 19.06.2024 при укладанні кредитного договору

(а.с. 40-41).

Так, маючи намір укласти 19.06.2024 з ТОВ «Бізнес Позика» кредитний договір, ОСОБА_1 , використовуючи номер телефону, здійснив перехід до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства та зайшов до особистого кабінету, надавши в подальшому всю необхідну інформацію для формування товариством належної пропозиції клієнту. Товариством надано клієнту в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання, для чого направлено на номер телефона відповідача повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA-1659 для підписання паспорта споживчого кредиту. Після підписання паспорта споживчого кредиту клієнтом товариство направило клієнту індивідуальну оферту з відправленням в смс-повідомленні на номер телефона одноразового ідентифікатора UA-4235. Після підписання клієнтом умов оферти шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором товариство направило клієнту в ІТС підтвердження вчиненого електронного правочину у формі електронного документа (а.с. 40-41).

Фінансова установа зобов`язання за кредитним договором від 19.06.2024 виконала та зарахувала на банківську картку НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 14 000,00 грн. Успішність проведення зарахування в системі відповідних платежів підтверджується довідкою ТОВ «Платежі Онлайн», в якій зазначено, що призначенням платежу є: «Перерахування коштів ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору № 502038-КС-004 від 19.06.2024 (а.с. 43).

Згідно із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, станом на 08.02.2025 за кредитним договором № 502038-КС-004 від 19.06.2024 утворилася заборгованість у розмірі 50 506,28 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 14 000,00 грн; заборгованість за відсотками - 34 406,28 грн; заборгованість за комісією - 2 100,00 грн (а.с. 19-20).

Згідно з п. 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положения" доповнено пунктом 1 згідно із Законом N 3498-IX від 22.11.2023).

Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону N 3498-IX визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.

Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.

Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 19.02.2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1 %.

Частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою ст. 8 доповнена згідно із ЗУ № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, вказана норма набрала законної сили 24.12.2023, тобто станом на час укладення договору про споживчий кредит з відповідачем.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, умови укладеного між сторонами договору (п.2.4) щодо встановлення фіксованої денної процентної ставки 1,5 % (стандартна) та 1,14816782 % (знижена) є нікчемними відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки на дату його укладення 19 червня 2024 року максимальний допустимий розмір такої ставки, визначений ч. 5 ст. 8 цього Закону, становив лише 1 %.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», виходив із того, що відповідач порушив умови кредитного договору та не здійснив своєчасну сплату узгоджених платежів, у результаті чого утворилася заборгованість у сумі 43 086,28 грн, з яких: 14 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2 100,00 грн - заборгованість за комісією, 12 146,28 грн - проценти, нараховані виходячи зі зниженої (1,14816782 %) та стандартної (1,5 %) ставки за період з 19 червня 2024 року по 20 серпня 2024 року включно, та 14 840,00 грн - проценти, перераховані судом виходячи з денної процентної ставки 1 % за період з 21 серпня 2024 року по 04 грудня 2024 року включно.

Апеляційний суд погоджується з цими висновками лише частково, оскільки суд першої інстанції помилково не врахував, що обмеження, передбачене ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», діяло з 24 грудня 2023 року, а відтак мало застосовуватися з моменту укладення договору - 19 червня 2024 року. Тому проценти за користування кредитом у період з 19 червня 2024 року по 20 серпня 2024 року також підлягали розрахунку виходячи з максимально допустимої ставки 1 % на день, а не за зниженою та стандартною ставкою, як визначив суд першої інстанції.

Таким чином, заборгованість за процентами становить 23 660,00 грн за вказаний період (14 000 х 1 % х 163 дні). У результаті загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 39 760,00 грн, з яких: 14 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2 100,00 грн - заборгованість за комісією, 23 660,00 грн - проценти, нараховані виходячи з денної процентної ставки 1 % за період з 19 червня 2024 року по 04 грудня 2024 року включно.

З цих підстав апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про правомірність нарахування процентів у загальній сумі 34 406,28 грн, що, зокрема, включає 3 536,28 грн, нараховані, виходячи зі зниженої процентної ставки за період з 19 червня 2024 року по 10 липня 2024 року включно, та 30 870,00 грн, нараховані, виходячи з денної процентної ставки 1,5 % за період з 11 липня 2024 року по 04 грудня 2024 року включно.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому, відповідно до пункту 4 частини першої статті 374 ЦПК України, апеляційна скарга ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає зміні у частині визначеного до стягнення з відповідача на користь позивача загального розміру заборгованості за кредитним договором від 19 червня 2024 року шляхом його зменшення з 43 086,28 грн до 39 760,00 грн та в частині судового збору зменшення його розміру з 2 066,30 грн до 1 906,98 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки доводи апеляційної скарги відхилені, а рішення змінено не на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», тому відсутні підстави для розподілу судових витрат за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст.141, 258, 263, 374, 376 ч.1 п.4, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2025 року в частині визначеного до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» загального розміру заборгованості за договором про надання кредиту від 19.06.2024 № 502038-КС-004 та в частині визначеного до стягнення судового збору змінити, зменшивши загальний розмір заборгованості з 43 086,28 грн до 39 760,00 грн та розмір судового збору - з 2 066,30 грн до 1 906,98 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: