Провадження № 2/761/8315/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Притула Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Шарков Олександр Олександрович про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

23 червня 2025 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 14 536,90 грн. в межах виконавчого провадження НОМЕР_2.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис №68335 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 16 084,00 грн.

Виконавчий напис було пред`явлено до примусового виконання та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков О.О.розпочато виконавче провадження НОМЕР_2.

В межах виконавчого провадження було звернуто стягнення на доходи позивача та відраховано із заробітної плати 14 536,90 грн. на користь ТОВ «ФК «Авансар».

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14.07.2022 року (справа №761/42684/21) виконавчий напис було визнано таким що не підлягає виконанню.

Як зазначає позивач, відповідачем грошові кошти набуті без достатньої правової підстави, а тому на підставі статті 1212 ЦК України мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Ухвалою суду від 27.06.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Сторони не звертались до суду із клопотанням про проведення розгляду справи із викликом сторін.

Після отримання копії позовної заяви з додатками та ухвали про відкриття провадження відповідач не направив до суду відзив на заявлені вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Як встановлено судом, 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, під реєстровим номером № 68335, яким з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №2569879 від 23.03.2016 р., стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «Авансар», яке є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Фагор», яке є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», яке є правонаступником ТОВ «Інвестиційно - Розрахунковий Центр», заборгованість за кредитним договором № 2569879 від 23.03.2016 року. Відповідно до змісту виконавчого напису, строк платежу за кредитним договором №2569879 від 23.03.2016 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.03.2016 року по 01.06.2020 року. Сума заборгованості становить 16084,00 грн., що складається з:

6469,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

9115,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсоткам;

500,00 грн. - заборгованість за нарахованою пенею.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 850,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача.

Виконавчий напис був пред`явлений до примусового виконання та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Шарков О.О. відкрив виконавче провадження НОМЕР_2.

В межах зазначеного виконавчого провадження постановою виконавця від 04.10.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника - ОСОБА_1 , яку вона отримує в Департаменті експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «Акціонерна компанія «Водоканал».

Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_1 отримані в ТОВ «Брокард Україна», в межах ВП НОМЕР_2 від 04.10.2021 року утримана і перерахована сума становить 4 770,82 грн., в тому числі 332,00 грн. - витрати виконавчого провадження, 1 693,40 грн. - основна винагорода приватного виконавця, 2 745,42 грн. - борг.

Крім того, зі звіту про здійснені відрахування та виплати проведені Департаментом експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «Акціонерна компанія «Водоканал» вбачається, що в межах зазначеного виконавчого провадження залишок боргу становить 9 766,08 грн. із загальної суми 18 959,40 грн., тобто загальна сума що була відрахована із заробітної плати позивача становить 9 193,32 грн. (18 959,40 грн. - 9 766,08 грн.).

Позивач не погодилася із виконавчим написом нотаріуса та звернулася до суду з позовом про визнання його таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 14.07.2022 року (справа №761/42684/21) визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №68335, вчинений 28.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем.

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

В порядку ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15 вказано на те, що положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Зі змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Судом встановлено, що виконавчий напис рішенням суду було визнано таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис виконано частково та на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти в загальній сумі 13 964,14 грн. (4 770,82 грн. + 9 193,32 грн.) на виконання виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому було визнано таким що не підлягає виконанню.

Тобто, з урахуванням встановлених судом обставин щодо визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відпали правові підстави для набуття стягувачем коштів в розмірі 13 964,14 грн., примусово стягнутих на виконання виконавчого напису, який визнаний таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з чим, до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 1212 ЦК України.

Зазначена позиція підтверджується зокрема Постановою ВС від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20.

Отже, оцінюючи належ ність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» (, адреса: м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.21/27, офіс 405), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Шарков Олександр Олександрович - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 13 964 (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) гривни 14 копійок та 1 211,20 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Н.Г.Притула