ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7205/25 Справа № 192/414/17 Головуючий у першій інстанції: Стрельников О. О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Стрельникова О.О. від 22 травня 2025 року по справі за позовом Кредитної спілки «Союз-Дніпро» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2025 року в задоволені клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «СОЮЗ-ДНІПРО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором відмовлено. Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «СОЮЗ-ДНІПРО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором залишено без розгляду.

В апеляційній сказі представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заяви, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у березні 2017 року КС Союз-Дніпро звернулось з позовом до

ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в якому просило стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №2288/15 від 29 жовтня 2015 року в загальній сумі 318326,13 грн.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2017 року у даній справі №192/414/17відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 10.05.2017 (а.с. 24).

Відомості про вручення відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_5 копії ухвали про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду, разом з позовною заявою, а також повідомлення про судове засідання на вказану дату, в матеріалах справи відсутні.

Згідно інформації на конвертах, поштові відправлення з судовими повістками повернулись до суду першої інстанції без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 28, 30).

Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року позов кредитної спілки «СОЮЗ-ДНІПРО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «СОЮЗ-ДНІПРО» за кредитним договором №2288/15 від 29 жовтня 2015 року заборгованість за кредитом станом на 15 березня 2017 року в розмірі 230040 (двісті тридцять тисяч сорок) грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 88286 (вісімдесят вісім тисяч двісті вісімдесят шість) грн. 13 (тринадцять) коп., а всього 318326 (триста вісімнадцять тисяч триста двадцять шість) грн. 13 (тринадцять) коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь кредитної спілки «СОЮЗ-ДНІПРО» 4774 (чотири тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 89 (вісімдесят дев`ять) коп. витрат по сплаті судового збору.

13 березня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 50).

Згідно письмової розписки на вказаній вище заяві, ОСОБА_1 з матеріалами даної справи ознайомлена в повному обсязі і зняла фотокопії 13.03.2025.

25 березня 2025 року представником ОСОБА_1 , ОСОБА_5 - ОСОБА_3 подано заяву про перегляд заочного рішення, в якій зазначено, що про існування заочного рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року ОСОБА_1 стало відомо після отримання виклику державного виконавця 06.03.2025 (а.с. 52-56).

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області 31 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «СОЮЗ-ДНІПРО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, залишено без розгляду у зв`язку з тим, що останнім днем подання заяви про перегляд заочного рішення для відповідачок було 29 травня 2017 року, проте відповідачки подали заяву 26 березня 2025 року, тобто з пропуском встановленого строку, при цьому будь-яких заяв про поновлення пропущеного строку не подали, будь-яких поважних причини пропущення строку суду не повідомили.

В подальшому, 06 травня 2025 року представником ОСОБА_1 , ОСОБА_5 - ОСОБА_3 повторно подано заяву про перегляд заочного рішення разом з клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року, яка обґрунтована необізнаність про існування заочного рішення від 10 травня 2017 року та неналежним врученням копії рішення, оскільки підписи на поштових відправленнях про отримання копій оскаржуваного рішення їм не належать (а.с. 89-94).

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що відповідачки дізнавшись, за їх словами, про наявність заочного рішення 06 березня 2025 року подали заяву про перегляд заочного рішення, яка була залишена судом без розгляду ухвалою від 31 березня 2025 року, лише 25 березня 2025 року, тобто також з пропуском встановленого строку ст. 228 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення заочного рішення), навіть з врахуванням заяви ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи від 13 березня 2025 року.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно ст. 228 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваного заочного рішення) заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Статтею 231 ЦПК України (у редакції, чинній на час постановлення оскаржуваного заочного рішення) врегульовано порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України (в редакції чинній на час подання заяви про перегляд заочного рішення) заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.3 ст. 284 ЦПК України (в редакції чинній на час подання заяви про перегляд заочного рішення) учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини четверта статті 284 ЦПК України).

Згідно до ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

У постанові від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20 Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16, навела такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу: передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа "Мушта проти України"); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи "Рябих проти Росії", "Устименко проти України"); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи "Безруков проти Росії", "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania)).

Колегія суддів звертає увагу, що у контексті справи, яка переглядається, строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції за заочного розгляду справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний правовий висновок виклав Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №361/161/13-ц (провадження №61-37352сво18).

Відповідно до загальновизнаного положення про дію процесуальних норм у часі, незалежно від часу відкриття провадження в справі, під час вчинення процесуальних дій застосовується той процесуальний закон, який діє на момент їхнього вчинення (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року в справі №361/161/13-ц).

ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, в частині третій статті 3 передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Аналогічний за змістом припис був передбачений в частині третій статті 2 ЦПК України в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом №2147-VIII.

Судом встановлено, що 13 березня 2025 року ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами справи. Тобто датою ознайомлення (вручення) ОСОБА_1 з повним текстом судового рішення є 13 березня 2025 року, а з заявою про перегляд заочного рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року представник відповідачок звернувся 25 березня 2025 року, тобто в межах двадцятиденного строку, передбаченого статтею 284 ЦПК України (в редакції чинній на час подання заяви про перегляд заочного рішення), оскільки останнім днем на подачу заяви про перегляд заочного рішення є 02 квітня 2025 року.

Однак, при розгляді повторної заяви від 06 травня 2025 року про перегляд заочного рішення на вказане вище суд першої інстанції уваги не звернув, належного обгрунтування не навів та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для залишення без розгляду заяви про перегляд заочного рішення на підставі частини другої статті 126 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги положення статті 379 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки питання щодо поновлення процесуального строку, у даному випадку, належить до компетенції відповідного місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова