Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2159/20
номер провадження 2-др/695/5/25

30 вересня 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Середи Л.В.
секретаря с/з Оніщенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Золотоноша заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Сизька Бориса Борисовича про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за первісним позовом Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та зустрічний позов ОСОБА_1 до Піщанська сільська рада Золотоніського району Черкаської області про визнання права на земельну ділянку,
У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебувала справа за позовом Софіївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, правонаступником якої є Піщанська сільська рада Золотоніського району Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді не одержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів.
Ухвалою суду від 25.05.2021р. для спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Софіївської (правонаступник - Піщанської) сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на земельну ділянку.
Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2025 у задоволенні позовних вимог Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів відмовлено повністю. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права на земельну ділянку також відмовлено.

Під час розгляду матеріалів даної справи, в судовому засіданні 12.03.2025 представник ОСОБА_1 , адвокат Сизько Б.Б. зробив відповідну заяву про визначення розміру витрат на правничу допомогу.

27.03.2025 представник ОСОБА_1 , адвокат Сизько Б.Б. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що ОСОБА_1 15.12.2020 на підставі договору про надання професійної правничої допомоги за №22 від 10.12.2020 здійснив оплату послуг адвоката Сизька Б.Б. у розмірі 10 000 грн.. Також 10.12.2020 ОСОБА_1 уклав із адвокатом Сизько Б.Б. договір №24 про надання професійної правничої допомоги - підготовка та подання зустрічного позову у справі №695/2159/20, за умовами якого вартість послуг складає 10 000 грн. Вказані кошти ОСОБА_1 сплатив 15.12.2020, що стверджується доданою до матеріалів справи квитанцією.

Таким чином Тітаренко В.А. фактично здійснив витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи №695/2159/20 у загальному розмірі 20 000 грн., які на думку адвоката Сизька Б.Б., підлягають стягненню з Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у передбачені положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України строки.

При ухваленні додаткового рішення, у разі необхідності, суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Представник ОСОБА_1 , адвокат Сизько Б.Б. 16.09.2025 скерував до суду клопотання у якому просив провести судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення за відсутності ОСОБА_1 та його представника.

Представник Піщаснької сільської ради Золотоніського району Черкаської області у судове засідання не з`явився, жодних клопотань до суду не скерував, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, та письмову заяву разом з додатками, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Суду при визначенні розміру компенсації слід ураховувати (а сторонам доводити) співмірність витрат на оплату послуг адвоката із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських вимог, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Саме такий підхід визначений Верховним Судом у його численних рішеннях, де наголошується, що обов`язок доведення розумності витрат покладається на сторону, яка їх вимагає.

На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу, представник ОСОБА_1 адвокат Сизько Б.Б. надав до клопотання: копію договору про надання професійної правничої допомоги №22 від 10.12.2020; квитанцію №83 про сплату коштів у розмірі 10 000 грн.; акт №1 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги до договору про надання професійної правничої допомоги №22 від 10.12.2020 згідно якого складення і підготовка відзиву на позов вартувала 8000 грн., участь в судових засіданнях вартувала 2000 грн.; копію договору про надання професійної правничої допомоги №24 від 10.12.2020; квитанцію №82 про сплату коштів у розмірі 10 000 грн.; акт №2 приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги до договору про надання професійної правничої допомоги №24 від 10.12.2020 згідно якого складення і підготовка зустрічного позову вартувала 8000 грн., участь в судових засіданнях вартувала 2000 грн..

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, компенсація витрат на правничу допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Сизька Б.Б., про стягнення судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково, оскільки за первісним позовом ОСОБА_1 є відповідачем та у задоволенні позову до нього відмовлено.

З огляду на обставини справи, її об`єктивну складність (наявність первісного та зустрічного позовів, значний обсяг доказової бази та участь у судових засіданнях), а також якість наданих представником Тітаренка В.А. послуг (підготовка відзиву, надання доказів, представництво), суд вважає доведеною необхідність та розумність витрат, понесених ОСОБА_1 для захисту від первісного позову сільської ради.

Відтак суд вбачає за доцільне стягнути з ініціатора спору, тобто сільської ради судові витрати у вигляді професійно-правничої допомоги у розмірі 10 000,00 грн.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з поданням та розглядом його зустрічного позову, суд зазначає таке.

У відповідності до п. 80 Рішення ЄСПЛ від 12.10.2006 року по справі «Двойних проти України» зазначається, що відповідно до практики Суду заявнику відшкодовуються тільки ті судові витрати, які були доведені, що вони були необхідними та фактично понесеними, а також обґрунтованими щодо розміру.

Аналогічні висновки зазначенні й у п.34, п.35, п.95 Рішення ЄСПЛ від 26.02.2015 року по справі «Баришевський проти України». Отже, відповідачу при поданні заяви на відшкодування судових витрат на правничу допомогу слід пам`ятати, що недостатньо лише зазначити вимогу у заяві про стягнення судових витрат та докази на підтвердження понесених витрат. Потрібно врахувати і інші аспекти та моменти, які є відмінними для кожної окремої судової справи.

Згідно з частиною 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено повністю, що також підтверджено рішенням суду апеляційної інстанції, а отже, відсутні правові підстави для задоволення вимог за зустрічною позовною заявою то і правові підстави для покладення витрат на правничу допомогу за зустрічним позовом на сільську раду також відсутні.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.

Таким чином, вимоги про стягнення з сільської ради витрат на правничу допомогу за зустрічним позовом задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 258, 260, 270, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Сизька Бориса Борисовича про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за первісним позовом Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та зустрічний позов ОСОБА_1 до Піщанська сільська рада Золотоніського району Черкаської області про визнання права на земельну ділянку - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 695/2159/20 за первісним позовом Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області до ОСОБА_1 про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Піщанська сільська рада Золотоніського району Черкаської області про визнання права на земельну ділянку.

Стягнути з Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст., ст. 354-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.В. Середа