03 жовтня 2025 року Єдиний унікальний № 501/4419/25 Провадження № 2-з/501/24/25
ЧОРНОМОРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову до подачі позовної заяви

03 жовтня 2025 року м. Чорноморськ

СУДДЯ Чорноморського міського суду Одеської області Тордія Е.Н

номер справи № 501/4419/25 номер провадження 2-з/501/24/25

розглянувши заяву ПРЕДСТАВНИКА ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» Коваленка Сергія Олеговича про забезпечення позову до подачі позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад клопотання.

30 вересня 2025 року представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС»( далі по тексту ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС») Коваленка С.О., звернувся до Чорноморського міського суду Одеської області з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд: заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстратори прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що 21 лютого 2008 року між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір «Автопакет» №ОД14/02/2008/840-К/47, за яким останній отримав грошові кошти в сумі 29 775 .00 доларів США 00 центів строком до 20 лютого 2015 року.

У зв`язку з невиконанням боржником умов кредитного договору з повернення отриманих кредитних коштів ПАТ КБ «НАДРА» звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом про стягнення заборгованості.

23 грудня 2013 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області у справі № 501/2664/13-ц позовну заяву ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 задоволено. Призначено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором у розмірі 57 724,06 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 461 388,41 гривні.

29 травня 2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області заяву ТОВ «КОНСТАЛТ СОЛЮШЕНС» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено; замінено сторону стягувача - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «КОНСТАЛТ СОЛЮШЕНС» (місцезнаходження: 65040, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф. 308, ) у справі № 501/2664/13-ц за позовом ПАТ КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

28 вересня 2021 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області заяву ТОВ «КОНСТАЛТ СОЛЮШЕНС» про видачу дублікату виконавчого документу та поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання задоволено.

Поновлено ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 501/2664/13-ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області, щодо боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Видано ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» дублікат виконавчого листа № 501/2664/13 ц, виданого Іллічівським міським судом Одеської області, щодо боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, 03 серпня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Романом Володимировичем було відкрито виконавче провадження № 72438044 з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 501/2664/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «НАДРА» заборгованості у розмірі 57 724,06 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 461 388,41 грн.

Цього ж дня, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Романом Володимировичем у межах виконавчого провадження № 72438044 винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника та постанову про арешт коштів боржника.

Також 14 квітня 2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Бондаревим Романом Володимировичем у межах виконавчого провадження № 72438044 повторно було винесено постанову про арешт коштів боржника. Виконавче провадження № 72438044 не завершено.

Станом на сьогодні рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 грудня 2013 року по справі № 501/2664/13-ц не виконується боржником ОСОБА_1 , чим порушується принцип обов`язковості виконання рішення суду.

Станом на момент подачі цієї заяву у боржника відсутнє будь яке нерухоме майно на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу за рішеннями суду.

В свою чергу, в ході проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 72438044 приватним виконавцем Бондаревим Романом Володимировичем було встановлено факт смерті батька боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . З огляду на відкриття спадщини внаслідок смерті батька боржника приватним виконавцем здійснюються заходи, направлені на розшук та звернення стягнення на майно, що було отримане боржником в порядку успадкування.

Враховуючи вищевикладене, приватним виконавцем 03 червня 2025 року було направлено вимогу до Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області в якій останній, вимагав надання інформації про вступ боржника ОСОБА_1 у права спадкоємця після відкриття спадщини внаслідок смерті його батька ОСОБА_2 , надання копій заяв боржника про прийняття спадщини, заяв боржника про відмову від спадщини, заяв про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяв спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяв про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяв другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяв про вжиття заходів до охорони спадкового майна, копії свідоцтва про право на спадщину.

17 червня 2025 року на адресу приватного виконавця надійшла відповідь державного нотаріуса Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області Зенченко О.С., в якій зазначено, що 15 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про відмову від прийняття спадщини після померлого батька, яка зареєстрована та долучена до матеріалів спадкової справи №265/2024.

В подальшому, в ході проведення пошуково-аналітичної роботи по дослідженні майнового стану та родинного дерева боржника ОСОБА_1 представником ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» було встановлено, що державним нотаріусом Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області Зенченко О.С. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 липня 2025 року, зареєстроване в реєстрі за № 1-417 на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно тексту вищевказаного свідоцтва, спадкоємцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ). Також, нами було встановлено, що ОСОБА_3 є рідною матір`ю боржника ОСОБА_1 .

Також, в межах виконавчого провадження, приватним виконавцем Бондаревим Романом Володимировичем 03 червня 2025 року було направлено запит до Центру надання адміністративних послуг у м. Чорноморську з метою отримання інформації щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 . З відповіді на вищезазначений запит вбачається, що місце проживання боржника зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 з 30 червня 1999 року й до тепер. Разом з ним за цією адресою зареєстрована й ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 13 березня 1998 року й до тепер) та був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3

(з 13 березня 1998 по 30 липня 2024 роки), яка згідно витягу № 9 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження сином ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_2 .

На момент подачі цієї заяви, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вищезазначене майно (оспорюване), а саме квартира АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та її обтяжень, індексний номер 80124346 від 29.07.2025 року, державного нотаріуса Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області, Одеського районного нотаріального округу, Одеської області Зенченко О.С., документи, які подані для державної реєстрації свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 1-417, виданий 29.07.2025 року державним нотаріусом Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області, Одеського районного нотаріального округу, Одеської області Зенченко О.С.

ОСОБА_1 15 січня 2025 року відмовляючись від прийняття спадщини у виді квартири, яка залишилась після смерті його батька, вчинив фраудаторний правочин на шкоду кредитору, спрямований на унеможливлення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення наявної заборгованості за рішеннями суду.

Боржник ОСОБА_1 , уникаючи від повернення кредитних коштів, після постановлення Іллічівським міським судом Одеської області рішення суду про стягнення заборгованості та відкриття щодо нього виконавчого провадження в межах яких було накладено арешт на все його майно, не міг не розуміти наслідки своїх дій та наявної загрози в майбутньому звернення стягнення на все належне йому майно в рахунок погашення заборгованості. ОСОБА_1 достеменно знав про наявність рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 23 грудня 2013 року у справі № 501/2664/13-ц про стягнення з нього заборгованості у розмірі 57 724,06 доларів США, оскільки отримав постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 72438044 від 03 серпня 2023 року яке відкрите на підставі вищезазначеного рішення суду.

По примусовому виконанню виконавчого документу № 501/2664/13-ц виданого 18 жовтня 2021 року в межах виконавчого провадження № 72438044 приватним виконавцем Бондаревим Романом Володимировичем накладались арешти на все нерухоме майно та кошти боржника.

Згідно витягу з Автоматизованої системи виконавчого провадження про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника, вбачається, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ «УКРЕКСІМБАНК», АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» було накладено арешти на рахунки боржника.

Враховуючи те, що зараз діяльність банківської сфери України направлено на цифровізацію діяльністю банків, а саме провадженням інноваційних методів роботи, нових банківських продуктів і послуг для збільшення та розширення клієнтської бази, зокрема наявності Інтернет банкінгу, який є невід`ємною частиною життя майже кожного громадянина України, особливо в таких банківських установах як АТ «Універсал банк» (Monobank банк у телефоні) та АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», ОСОБА_1 не міг не знати про наявність відкритих відносно нього виконавчих проваджень в межах яких було арештовано його рахунки у вищевказаних банках.

Також, ОСОБА_1 31 травня 2013 року було отримано копію позовної заяви про стягнення заборгованості за Договором «Автопакет» № ОД14/02/2008/840-К/47, з якою первісний стягувач - ПАТ КБ «Надра» звертався до суду, про що свідчить відмітка про вручення. Вказаний факт підтверджує обізнаність боржника про наявність в нього прострочених зобов`язань за кредитним договором.

Разом з тим, маючи грошове зобов`язання перед ПАТ «КБ «НАДРА» (правонаступником якого є ТОВ «КОНСЛАТ СОЛЮШЕНС), ухиляючись від повернення кредитних коштів та знаючи про наявність рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_1 , здійснив фраудаторний правочин на шкоду кредитору шляхом відмови від прийняття спадщини, що в свою чергу мало на меті зміну титульного власника належного йому нерухомого майна.

Оскільки ОСОБА_1 будучи спадкоємцем першої черги відмовився від прийняття спадщини, частка у спадщині яку він мав прийняти, перейшла до його матері - ОСОБА_3 .

Так, попри відмову від спадщини у виді квартири АДРЕСА_3 , боржник продовжує бути зареєстрованим в ній.

Таким чином, просимо звернути увагу суду, що в результаті вчинення одностороннього фраудаторного правочину ОСОБА_1 квартира, не вибула з власності їхньої сім`ї, а лише було змінено титульного власника, що свідчить про недобросовісні дії, спрямовані на приховання цього майна від звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості.

Вказане про свідчить про наявність загрози на подальше відчуження ОСОБА_3 оспорюваного майна після пред`явлення позову з метою наступного ускладнення виконання рішення суду у справі, з огляду на що, позивач вимушений звернутися до суду з даною заявою.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, Суд дійшов наступного висновку.

Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми.

Частиною першою ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За приписами ст. 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до пп. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами що забезпечується частина 3 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, Суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він спів розмірний позовній вимогі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Як вбачається з матеріалів заяви про забезпечення позову , предметом позову є заборона суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

Суд вважає, що у випадку, якщо спір буде вирішено на користь позивача (у разі задоволення позовних вимог), є ризик істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, оскільки спірний об`єкт нерухомого майна може бути відчужено, розподіллено, а позивач буде змушеним звертатися до суду з іншим позовом.

Відтак, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до порушення прав позивача.

При цьому Суд звертає увагу, що забезпечення позову направлено на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

З огляду на викладені обставини, Суд погоджується з доводами заяви представника позивача про забезпечення позову про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Роз`яснити заявники що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, відповідно до положень ч.4 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ч.13 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі:1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;2) повернення позовної заяви;3) відмови у відкритті провадження у справі.

Висновок суду.

З урахуванням встановлених обставин, предмету спору і змісту заявлених вимог, характеру взаємовідносин сторін по справі, Суд , зважаючи на те, що в разі задоволення позовних вимог, виконання такого рішення може бути ускладненим або неможливим, вважає необхідним задовольнити заяву про забезпечення позову та в порядку забезпечення позову накласти арешт на вищезазначене нерухоме майно.

На підставі вище наведеного та керуючись ст. ст. 149-153 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» Коваленка Сергія Олеговича про забезпечення позову до подачі позовної заяви -задовольнити.

Забезпечити позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Бондарев Роман Володимирович та Державний нотаріус Чорноморської державної нотаріальної контори Одеської області Зенченко Олена Сергіївна про визнання правочину недійсним, скасування рішення, шляхом встановлення заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстратори прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

Розяснити заявнику , що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі:1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу;2) повернення позовної заяви;3) відмови у відкритті провадження у справі та мають бути подані Суду до 13 жовтян 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження даної ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення ухвали суду до виконання 3 (три) роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ