Справа 556/1026/25
Номер провадження 2-о/556/181/2025

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2025 року. сел.Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Іванків О.В.,

при секретарі Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Маневицька селищна рада Волинської області, про встановлення факту проживання,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженкою села Лісове Маневицького району Волинської області де проживала та була зареєстрована в певний період. Також певні періоди проживала в даному населеному пункті без реєстрації. В період з 01.09.1988 року по 01.07.1993 року вона навчалася в Дрогобицькому національному університеті ім.Івана Франка, що підтверджується дипломом. Водночас в період канікул, які мали місце під час її навчання в інституті та у вихідні й святкові дні, вона приїздила до батьків в с.Лісове Маневицького району Волинської області та не перебувала за місцем навчання.

Має статус особи, що постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС. Разом з тим, під час отримання певних пільг, передбачених цим статусом встановила, що їй не враховується проживання у с.Лісове Маневицького району Волинської області. Про те що ОСОБА_1 , проживала у с.Лісове Маневицького району Волинської області в спірні періоди підтверджується відповіддю на адвокатський запит Дрогобицького державного педагогічгого університеті ім.Івана Франка який є правонаступником Дрогобицького національного університету ім.Івана Франка, довідкою Маневицької селищної ради, свідоцтвом про народження дитини, посвідченням особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи та можуть підтвердити свідки.

Заявниці необхідно встановити факт проживання для підтвердження дійсного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, отримання пільг, що з цього випливають передбачених ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». У зв`язку з чим заявниця була змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання.

Ухвалою суду від 05.06.2025 року було відкрито провадження по даній справі.

Заявниця ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, клопотала про розгляд заяви у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Маневицька селищна рада Волинської області, в судове засідання не з`явився, про перенесення часу судового розгляду не клопотав, про час і місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення процесуальних документів та викликів до електронного кабінету сторони. Будь-яких заперечень чи пояснень з приводу заявлених вимог не надав.

Суд, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав.

Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Вовчицьк Маневицького району Волинської області, що підтверджується копією її паспорта серії НОМЕР_1 .

З довідки №453 від 14.06.2024 виданої виконкомом Маневицької селищної ради Волинської області вбачається, що ОСОБА_1 , дійсно в періоди з дня народження 07.05.1971 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.07.1991 року по 30.08.1991 р., з 23.06.1992 р., по 30.08.1992 р., була зареєстрована та постійно проживала в с. Лісове Маневицького району Волинської області, яке згідно Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23 липня 1991 року віднесено до радіаційно забрудненої третьої зони (зони гарантованого добровільного відселення). Однак дана довідка в повній мірі не відображає повний період проживання заявниці.

Відповідно до диплому НОМЕР_2 , який виданий 02 липня 1993 року, заявниця в 1988 року вступила до Дрогобицького державного педагогічгого інституту ім.Івана Франка і в 1993 році закінчила повний курс.

Згідно листа № 72 «А» від 01.04.2025 року, наданого Дрогобицьким державного педагогічним університетом ім.Івана Франка який є правонаступником Дрогобицького державного педагогічгого інституту ім.Івана Франка, вбачається, що в поріод навчання ОСОБА_1 , в даному навчальному закладі мали місце вихідні дні, літні та зимові канікули, а також практики.

Дані періоди ОСОБА_1 , проводила в с. Лісове Маневицького району Волинської області за місцем проживання батьків.

Також судом встановлено, що 04.09.1993 року та ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 , народилося двоє дітей син ОСОБА_2 , та син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_3 та серія НОМЕР_4 , які видані Лісівською сільською радою Волинської області.

З копії трудової книжки серія НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_1 , дійсно працювала Лісівській середній школі на посаді вчителя з 29.03.1993 по 05.09.1997 року.

Також матеріалами справи встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , є потерпілою особою від Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 , яке видане Рівненською облдержадміністрацією, що також підтверджує факт проживання заявниці в зоні гарантованого добровільного відселення.

Отже з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що ОСОБА_1 , хоча і не була зареєстрована у селі Лісове Маневицького району Волинської області в спірні періоди, однак фактично проживала в даному населеному пункті.

У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце проживання особи з місцем реєстрації даної особи, а ототожнює його з місцем проживання особи, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Враховуючи викладене, на підставі досліджених судом належних та допустимих доказів - довідок, свідоцтв, посвідчень та письмових пояснень - встановлено, що заявниця ОСОБА_1 , постійно проживала без реєстрації в селі Лісове Маневицького району Волинської області в спірні періоди, вказаний факт ніким не оспорюється і не може бути встановлений в позасудовому порядку. Встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявниці, оскільки надає право для оформлення соціальних компенсацій та пільг, встановлених законодавством для осіб, що постраждали від аварії на ЧАЕС та постійно проживали в зоні радіаційного забруднення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що юридичний факт, про встановлення якого просить заявниця, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні, його об`єктивність не викликає в суду сумніву, таким чином, заява про встановлення факту проживання є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 76, 200, 263-265, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , постійно проживала без реєстрації в період з 19.01.1989 року по 08.02.1989 року, з 13.07.1989 року по 31.07.1989 року, з 26.01.1990 року по 08.02.1990 року, з 13.07.1990 року по 31.08.1990 року, з 07.09.1992 року по 17.10.1992 року, з 29.03.1993 року по 05.09.1997 року, в селі Лісове, Маневицького (нині Камінь-Каширського) району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляції в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а в разі подання апеляції - після перегляду рішення апеляційним судом.

Суддя: О.В. Іванків

Учасники процесу:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , мешканка АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Маневицька селищна рада Волинської області, юридична адреса: селище Маневичі, вул.Незалежності, 30, Камінь-Каширський район Волинська область, .