Справа № 489/5304/25
Провадження № 2/489/2773/25
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

за участі:

відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , який приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В липні 2025 року ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 05.11.2021 № 0 у сумі 87 278,46 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 47 112,46 грн., заборгованості за комісійними винагородами 40 166,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 05.11.2021 року між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов вищезазначеного договору відповідачу було надано споживчий кредит на суму 60 400,00 грн., зі сплатою відсотків за його використання та комісії за надання послуг з управління кредитом. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строки та порядку, визначені умовами договору. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення суми кредиту та відсотків не виконав, в зв`язку з чим заборгованість ОСОБА_1 станом на час подачі позову склала 87 278,46 грн.

17.04.2024 між АТ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено Договір факторингу № 271, згідно якого ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема до ОСОБА_1 . Оскільки відповідачем заборгованість не погашено до теперішнього часу, позивач змушений звернутись із даним позовом до суду.

У відповідності до ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 08.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи.

Згідно ухвали Інгульського районного суду м. Миколаєва від 28.08.2025 представник відповідача адвокат Головченко О.А. приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції.

02.09.2025 від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Головченка С.А. на адресу суду із використанням системи «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він позовні вимоги визначає частково. В обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що розмір заборгованості по відсоткам (комісії), яку позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , практично дорівнює розміру заборгованості за тілом кредиту. На переконання представника відповідача, це свідчить про несправедливий характер умов договору щодо нарахування відсотків, штрафних фінансових санкцій, тощо, який був підписаний ОСОБА_1 без усвідомленого розуміння, оскільки він не має знань в галузі юридичної практики та фінансових відносин. Також представник відповідача поставив під сумнів правомірність набуття позивачем права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки вважає, що фактично між АТ «УкрСиббанк`та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено договір відступлення права вимоги, а не договір факторингу. Окрім викладеного, представник відповідача вказував на те, що ОСОБА_1 в період з 12.10.2018 по 14.04.2022 перебував на військовій службі, має статус учасника бойових дій, а з 12.04.2022 по 23.05.2025 перебував в полоні. Враховуючи викладене він вважає, що відповідач має право на пільги, передбачені ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», а саме на незастосування до нього штрафних санкцій, пені, процентів за користування кредитом. На підставі викладеного, представник відповідача вважає, що стягненню з ОСОБА_1 підлягає лише тіло кредиту, в задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Також представник відповідача вважав, що визначена позивачем сума витрат на правничу допомогу є необґрунтованою та неспівмірною, тому в її стягненні необхідно відмовити або стягнути 500,00 грн.

04.09.2025 від представника позивача із застосуванням системи «Електронний суд» ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої він зазначав на безпідставність заперечень представника відповідача і наполягав на задоволенні позову в повному обсязі.

10.09.2025 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній наполягав на безпідставності позовних вимог в цілому.

Представник позивача ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. В позовній заяві про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що у нього дійсно були кредитні відносини з Укрсиббанком з листопада 2025 року, за якими він отримав та сплачував частково кредит, але у зв`язку з війною та полоном з квітня 2022 року не зміг його сплачувати. При цьому він точно не пам`ятає ані дати видачі кредиту, ані розміру заборгованості за ним. Хоча двічі звертався до Укрсиббанку з заявами про видачу довідок про розмір заборгованості, але отримував відмову через те, що він вже не є клієнтом банку та в них відсутні відомості за договором, право вимоги за яким передано іншій установі. Представник відповідача - адвокат Головченко О.А., який приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, в судовому засіданні позов не визнав повністю, з підстав зазначених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив, та просив у разі задоволення позову зменшити розмір витрат на правничу допомогу позивача.

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

05.11.2021 між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 0, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього договору і правил. Сума кредиту 60 400,00 грн., строк повернення кредиту не пізніше 06.11.2023. Процентна ставка за договором 0,00001 % річних (а.с. 28-37).

Згідно розділу 4 договору передбачено оплату боржником комісії, в тому числі комісії за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу та комісії за розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до додатку № 1 до договору № 0 щомісячна комісія за управління кредитом складає 3,5 % від суми кредиту (включається до суми ануїтентного платежу); комісія за надання послуг по управлінню кредитом при використанні кредиту при простроченні сплати чергового платежу 500 грн.

АТ «УкрСиббанк» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало в повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в строки та на умовах, визначених договором, що підтверджується випискою з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 (а.с. 7-10).

17.04.2024 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» було укладено договір факторингу № 271, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача, зокрема за вказаним кредитним договором № 0, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 18-20, 25-26).

При цьому, в порушення положень договору та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач, користуючись коштами, наданими йому Банком, не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання, не вносив платежі, передбачені умовами договору, у зв`язку з чим станом на 17.04.2024 виникла заборгованість у сумі 87 278,46 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 47 112,46 грн., заборгованості за комісійними винагородами 40 166,00 грн., що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 12-13).

18.07.2024 на адресу відповідача було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 0, із зазначенням заборгованості в розмірі 87 278,46 грн. та платіжних реквізитів нового кредитора, на які слід здійснити погашення заборгованості (а.с. 24).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 має право на пільги, передбачені законодавством для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 75).

Відповідно до довідки про перебування громадянина України в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України та Виписки з Єдиного реєстру осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, ОСОБА_1 був позбавлений особистої свободи 12.04.2022, звільнений 23.05.2025 (а.с. 76).

У відповідності до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 09.06.2025 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині (а.с. 77).

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.

Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права нового кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти його вимог.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 та постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 681/44/15-ц.

Як встановлено судом, відповідач повідомлявся про зміну кредитора в зобов`язанні та порядок погашення заборгованості новому кредитору, але погашення заборгованості не здійснив.

Враховуючи встановлені обставини та наведені норми права, а також доведеність позивачем порушення відповідачем грошових зобов`язань, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом та їх задоволення.

Що стосується заперечень представника відповідача проти стягнення з ОСОБА_3 комісії, судом встановлено наступне.

Відповідно до положень ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу ОСОБА_1 позивачем нараховано комісію за період з 06.12.2021 по 05.02.2024. При цьому зі змісту наданого розрахунку встановлено, що прострочення сплати комісії має місце з квітня 2022 року.

Між тим, в матеріалах справи містяться достовірні докази про те, що відповідач ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, перебував у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України (в полоні) в період з 12.04.2022 по 23.05.2025. За таких обставин судом встановлено, що відповідач, виконуючи свій обов`язок щодо захисту Батьківщини, її суверенітету та територіальної цілісності, перебував в умовах несвободи (в полоні), та з об`єктивних причин не мав та не міг мати можливості виконувати свої обов`язки щодо сплати комісії.

Враховуючи викладене, застосовуючи до вимог про нарахування комісії положення аналогії закону (ст. 15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»), дотримуючись гарантій держави щодо правових і соціальних гарантів прав військовослужбовців, керуючись принципом справедливості цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що вимоги ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» про стягнення комісії не підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: договір про надання правової допомоги № 49648956 від 22.01.2025; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 01.07.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) від 01.07.2025; додаткову угоду про надання правової допомоги від 01.07.2025;копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що розмір витрат ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» на оплату професійної правничої допомоги у даній справі становить 10 000,00 грн., що підтверджується вищепереліченими доказами.

В той же час, при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Згідно висновків Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права встановить, що розмір гонорару є завищеним, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним згідно ціни позову.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову, тривалість розгляду справи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання адвокатських робіт (наданих послуг), фактичну неучасть представника позивача у судовому засіданні при розгляді даної справи, часткове задоволення позову, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі обґрунтовані, проте підлягаю частковому задоволенню в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено частково (53,98 %) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 307,61 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 27, 141-142, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.11.2021 станом на 17.04.2024 в розмірі 47 112,46 грн. (сорок сім тисяч сто дванадцять гривень 46 коп.), яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 47 112,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» судовий збір у розмірі 1 307,61 грн. (одна тисяча триста сім гривень 61 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінстандарт» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», , адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, 17-Б, офіс 503;

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 06.10.2025.

Суддя Г.А. Микульшина