Справа №479/539/25 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/1688/25
Постанова

Іменем України

03 жовтня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Серебрякової Т.В., Ямкової О.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Сотською Світланою Олексіївною, на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області, вступна та резолютивна частини якого ухвалені 07 липня 2025 року о 14:10 год, повне судове рішення складене судом 18 липня 2025 року, під головуванням судді Репушевської О.В., в приміщенні суду першої інстанції, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 12 серпня 2020 року між ним та ФОП ОСОБА_3 укладений договір найму (оренди) транспортного засобу, відповідно до якого він отримав у користування, строком на п`ять років, напівпричіп Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_1 для здійснення вантажоперевезень.

05 квітня 2024 року ОСОБА_2 , керуючи спеціальним вантажним фургоном на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» на території Благовіщенської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області, допустив зіткнення передньою правою частиною автомобіля Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з задньою частиною напівпричепу Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував в складі з вантажним сідловим тягачем DAF ТЕ95XF 430, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався попереду в попутному напрямі.

08 квітня 2024 року слідчим суддею Голованівського районного суду Кіровоградської області в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄДРДР за № 0000161 від 05 квітня 2024 року, належний позивачу напівпричіп Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом та накладено арешт.

Вироком Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вироку, речовий доказ - напівпричіп Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , був повернутий ОСОБА_1 , як власнику.

ОСОБА_1 зазначав, що належний йому напівпричіп Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_1 перебував під арештом в період з 08 квітня 2024 року по 29 жовтня 2024 року, а тому він був позбавлений можливості використовувати його для отримання доходу від підприємницької діяльності, пов`язаною з здійсненням вантажних перевезень по Україні. У зв`язку з чим, йому завдано матеріальних збитків у вигляді не одержаного доходу, сума яких становить 159 248,07 грн.

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути із відповідача на свою користь 159 248,07 грн збитків та судовий збір.

07 липня 2025 року рішенням Кривоозерськго районного суду Миколаївської області в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження можливості отримання ним реального доходу, який він не отримав через неправомірні дії з боку відповідача. Відсутні докази того, що саме ці дії стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила ОСОБА_1 можливості отримати прибуток.

Судом також зазначено, що позивачем не доведено в повній мірі наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення упущеної вигоди.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Сотська С.О., посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги представник ОСОБА_4 посилалася на те, що районний суд дійшов хибних висновків щодо недоведеності позивачем розміру збитків, заявлених до стягнення. Суд не врахував, що транспортний засіб був арештований на певний період як речовий доказ у рамках кримінального провадження. Вказана обставина позбавила можливості виконати ОСОБА_1 свої обов`язки за договором найму (оренди), що є єдиною та достатньою причиною позбавлення його отримання очікуваного щомісячного прибутку.

Вважає, заявлений неотриманий дохід реальним, справедливим та встановлений з розумним ступенем достовірності.

Також, в апеляційній скарзі вказує на те, що отримана від відповідача сума у розмірі 25 000 грн це кошти за спричинені матеріальні збитки пов`язані з відновлювальним ремонтом напівпричепу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В письмових поясненнях на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 04 вересня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з повідомленням учасників справи про час та місце судового засідання; судове засідання призначено на 03 жовтня 2025 року.

25 вересня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надіслав до апеляційного суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 29 вересня 2025 року клопотання представника відповідача - адвоката Мамедова Р.Х. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено. Вирішено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2025 року, провести 03 жовтня 2025 року о 09:45 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з представником відповідача - адвокатом Мамедовим Р.Х.

Попереджено адвоката, що відповідно до частини п`ятої статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо, несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Представник ОСОБА_2 адвокат Мамедов Р.Х. не долучився до участі у судовому засіданні 03 жовтня 2025 року в режимі відеоконференції, через те, що засоби комунікації (відомості для відеоконференцзвязку), зазначені ним у заяві від 25 вересня 2025 року не виявлено підсистемою відео конференцзв`язку ЄСІТС.

Представник позивача Сотська С.О. в апеляційній скарзі просила про розгляд справи без участі позивача та представника.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Враховуючи, що особи, які приймають участь у справі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомили, тому колегія суддів вважає, що є підстави розглядати справу у відсутність вказаних осіб.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2020 року ОСОБА_1 уклав з ФОП ОСОБА_3 нотаріально посвідчений договір найму (оренди) транспортного засобу, відповідно до умов якого останній орендував у ОСОБА_1 напівпричеп Krone Profi Linder SD, для здійснення вантажоперевезень по Україні з орендною платою 1 000 грн на місяць. Строк оренди транспортного засобу становить 5 років, з 12 серпня 2020 року по 12 серпня 2025 року (а. с. 7-8).

В матеріалах справи міститься копія вироку Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2024 року, згідно з яким ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за порушення правил безпеки дорожнього руху.

Вироком встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи спеціальним вантажним фургоном на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» на території Благовіщенської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області, допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля Volkswagen Crafter, реєстраційний номер НОМЕР_2 з задньою частиною напівпричепу Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який перебував в складі з вантажним сідловим тягачем DAF ТЕ95XF 430, реєстраційний номер НОМЕР_5 , який рухався попереду в попутному напрямі під керуванням ОСОБА_6 .

Речовий доказ, напівпричеп Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_4 , відповідно до даного вироку повернуто власнику ОСОБА_1 (а.с.4-6).

В матеріалах справи міститься копія розписки від 10 квітня 2024 року (а.с.32), згідно якої, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 25 000 грн., за нанесення йому збитків під час ДТП.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом вказував, що 08 квітня 2024 року слідчим суддею Голованівського районного суду Кіровоградської області було накладено арешт на напівпричіп Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_4 . Із вказаного часу і до винесення вироку напівпричіп знаходився під арештом, тому він не мав можливості використовувати його для отримання доходу.

Суму збитків (упущеної вигоди), у розмірі 159 248,07 грн, яку просив стягнути позивач, обґрунтував умовними припущеннями про можливість отримання ним доходу який би він мав на цьому транспортному засобі від своєї підприємницької діяльності за попередні періоди. Позивач припустив, що чистий середньомісячний дохід від оренди автомобіля після сплати податків мав би становити 58190,51 грн (з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року), тобто 19 396 грн 84 коп в місяць. Таким чином, упущену вигоду за період простою з 08 квітня 2024 року по 29 листопада 2024 року (8 місяців 21 день), вирахував у розмірі 159 248 грн 07 коп.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Положеннями статті 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У виді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування (частина перша статті 77 ЦПК України ).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

ОСОБА_1 не надано достовірних доказів, як це передбачено ч. 3 ст. 12 ЦПК України, на підтвердження того, що неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Матеріали справи свідчать про те, що на момент ДТП напівпречеп марки Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_4 , знаходився в оренді ФОП ОСОБА_3 на підставі договору оренди від 12 серпня 2020 року, дія якого припинена не була, що унеможливлювало використання цього транспортного засобу позивачем.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що починаючи з 08 квітня 2024 року по 29 листопада 2024 року він не мав можливості отримати дохід від використання напівпричепу в цілях вантажоперевезень, є безпідставними.

Будь яких доказів про можливість отримання ним реальної можливості отримання доходу у більшому розмірі, ніж від здачі спірного транспортного засобу в оренду (п.6.1 договору) в зазначений ним період часу, позивачем не доведено.

Встановивши наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у зв`язку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження можливості отримання ним реального доходу, у розмірі 159 248 грн 07 коп, який він не отримав через неправомірні дії з боку відповідача, а також, що саме дії останнього стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила ОСОБА_1 отримати прибуток.

Довідка ФОП ОСОБА_3 від 16 грудня 2024 року, та реєстр рейсів транспортних засобів з реєстраціними номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , за період 01 січня по 31 березня 2024 року, свідчить про реалізацію ФОП ОСОБА_3 свого права на оренду напівпричепу та отримані останнім доходи від здійснення цієї підприємницької діяльності, що не впливає на розмір орендної плати за договором оренди (найму) від 12 серпня 2020 року, укладений позивачем.

Доводи, апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що перебування транспортного засобу під арештом позбавило можливості останнього виконати умови договору оренди від 12 серпня 2020 року, та отримати очікуваний прибуток, не можуть бути прийняті до уваги.

Розписка від 10 квітня 2024 року, підтверджує факт отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 25 000 грн., за нанесення йому збитків під час ДТП, втім не зазначено за які саме збитки та з якою метою.

Тому і твердження апелянта про те, що вказана сума збитків була відшкодована йому відповідачем у зв`язку з відновлювальним ремонтом напівпричепу, не може бути прийнята до уваги.

Більш того, матеріали справи не містять жодних доказів, про те, що власнику напівричепу марки Krone Profi Linder SD, реєстраційний номер НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, були завдані матеріальні збитки, зокрема, що транспортний засіб зазнав пошкоджень, їх характер, позивачем проводився відновлювальний ремонт та його вартість. Вироком Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2024 року такі обставини теж не встановлені.

Отже, не можна вважати, що позивачем проводився відновлювальний ремонт напівпричепу і його вартість складала більше за суму матеріальних збитків, відшкодованих відповідачем.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду та зводяться до припущень про ймовірний розмір доходів, які б позивач міг отримати та не отримав внаслідок незаконних дій відповідача.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Сотською Світланою Олексіївною, залишити без задоволення, а рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 07 липня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повне судове рішення складено 06.10.2025 р.