Єдиний унікальний номер судової справи: 479/1621/24
Провадження № 22-ц/812/1477/25 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

06 жовтня 2025 року м. Миколаїв Справа № 479/1621/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2025 року, ухвалене у складі головуючого судді Репушевської О.В., у приміщенні цього суду у смт. Криве Озеро, повний текст судового рішення складено того ж дня, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

14 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке в подальшому було перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (далі ТОВ «ФК «Солвентіс»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 27 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача, було укладено електронний кредитний договір № 1937248, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 8000 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Вказаний договір було підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору.

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 26 960 грн, яка складається з: 8000 грн - заборгованості за кредитом, 18000 грн - заборгованість за відсотками, 960 грн комісії.

09 жовтня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі ТОВ «Діджи Фінанс») було укладено договір факторингу № 03/10, згідно якого ТОВ «Мілоан» відступило новому кредитору право вимоги за кредитним договором від 27 лютого 2020 року № 1937248.

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Солвентіс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором від 27 лютого 2020 року № 1937248 у розмірі 26 960 грн, судовий збір 2 422 грн 40 коп. та 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2025 року в задоволенні позову ТОВ «ФК «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що позивачем не доведено факт укладення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а тому, відповідно, позивачем не доведено факту набуття ним права вимоги до відповідача за даним договором.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Солвентіс» просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність доказів, які б підтверджували факт укладення між сторонами договору про споживчий кредит № 1937248 від 27 лютого 2020 року та погодження відповідачем його умов. Зазначало, що у матеріалах справи наявні належні та допустимі докази, що свідчать про укладення кредитного договору. 27 лютого 2020 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», відповідач подав Заявку на отримання кредиту № 1937248. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті ТОВ. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит №1937248 від 27 лютого 2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/.

Позивач вказував, що кредитний договір № 1937248 від 27 лютого 2020 року, був підписаний позичальником з використанням електронного підпису, що підтверджується даними про його введення у електронній системі особи-кредитора, а відсутність відображення безпосередньо в тексті договору символів надісланого позичальнику цифрового підтвердження саме по собі у контексті конкретних обставин цієї справи не може свідчити про неукладення відповідного правочину.

Також зазначало, що платіжне доручення №15842670 від 27 лютого 2020 року про надання кредитних коштів позичальнику, враховуючи вимоги Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, яка була чинною на момент перерахування кредитних коштів, відповідає вимогам та зразку, наведеному у додатку до Інструкції, містить усі обов`язкові реквізити, тобто є належним доказом по справі. Крім того, варто зробити висновок, що платіжне доручення №15842670 від 27 лютого 2020 року та деталізований розрахунок заборгованості (відомість про щоденні нарахування та погашення) за кредитним договором № 1937248 від 27 лютого 2020 року, сформований ТОВ «Мілоан», що були долучені до позовної заяви являються доказом видачі та порушення відповідачем умов погашення кредитного договору. Адже відповідно до змісту Деталізованого розрахунку заборгованості відбулася видача коштів, а також останній містить детальний і повний опис сум фінансових зобов`язань, що підлягає погашенню.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Солвентіс» просило витребувати у АТ КБ «ПриватБанк»: інформацію чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 платіжну карту № НОМЕР_1 ; виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 за період з 27 лютого 2020 року по 02 березня 2020 року з відображенням часу зарахування коштів; ідентифікаційні дані власника вказаного карткового рахунку, у тому числі прізвище, ім`я, по батькові РНОКПП, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адресу електронної пошти) та усі інші наявні відомості щодо даної особи.

В обґрунтування вказаного клопотання товариство посилалося на те, що в електронному кабінеті підсистеми «Електронний суд» (ЕСІТС) відсутні реєстраційні картки, що підтверджують подачу відповідачем відповідної заяви або отримання судом відповіді АТ КБ «ПриватБанк».

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 07 серпня 2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у ній матеріалами на 02 вересня 2025 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року вказане клопотання задоволено, витребувано у Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме:

-інформацію чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) платіжну карту № НОМЕР_1 ;

-виписку про рух грошових коштів з карткового рахунку, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 за період з 27 лютого 2020 року по 02 березня 2020 року з відображенням часу зарахування коштів.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22 вересня 2025 року справу призначено з викликом сторін на 06 жовтня 2025 року на 13 год 20 хв.

Сторони у справі в судове засідання не з`явилися про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідач ОСОБА_1 про причини неявки суд не повідомив.

На підставі частини другої статті 372 ЦПК України апеляційний суд вважав можливим розглянути справи за неявки сторін, оскільки неявка сторін не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що 27 лютого 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1937248, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в розмірі 8000,00 грн.

За умовами кредитного договору кредит надається строком на 30 днів з 27 лютого 2020 року; дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 28 березня 2020 року.

Кредитні кошти надавались позивальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua (п.2.1. кредитного договору № 1937248).

У відповідності до пунктів 1.5.2, 1.6 договору проценти за користування кредитом: 6000 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно пунктами 2.2.2, 2.2.3 договору нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним пунктом 1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в пункті 1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову ставку), встановлену пунктом 1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена пунктом 1.5.2 ставка є нижчою, від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем визначеним пунктом 1.4 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно пункту 1.6 договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку.

Положеннями пункту 1.5.1 договору передбачено комісію за надання кредиту 960 грн, яка нараховується за ставкою 12,0 відсотків від суми кредиту одноразово.

Положеннями пункту 6.1, 6.2 договору передбачено, що він укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений на веб-сайті товариства, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який надсилався товариством електронним повідомленням (смс на мобільний номер телефону).

Факт перерахування кредитних коштів на банківську картку № НОМЕР_3 від ТОВ «Мілоан» в розмірі 8000 грн підтверджується платіжним дорученням від 27 лютого 2020 року № 15842670.

На запит апеляційного суду АТ КБ «ПриватБанк» 09 вересня 2025 року за №20.1.0.0.0/7 250904/74827 БТ надав інформацію стосовно рахунків ОСОБА_1 , якою повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 . Згідно виписки за договором № б/н за період 27 лютого 2020 року 02 березня 2020 року на рахунок відповідача 27 лютого 2020 року зараховано переказ 8 000 грн, яким відповідач того ж для розпорядився у сумі 7 990 грн.

Згідно наданих позивачем відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 1937248 заборгованість ОСОБА_1 станом на 27 травня 2020 року складає 26 960 грн, яка складається з: 8000 грн - заборгованості за кредитом, 18 000 грн - заборгованість за відсотками, 960 грн комісії.

09 жовтня 2020 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 03/10, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги. Згідно витягу з додатку до договору факторингу від 09 жовтня 2020 року № 03/10 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1937248 в розмірі 26 960 грн.

24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати клієнту грошові кошти за плату, а клієнт зобов`язується відступити фактору свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Згідно витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №1937248 в розмірі 26 960 грн.

За вимогами статей 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, звертає увагу на таке.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, в частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Встановивши обставини справи та визначившись з характером спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про недоведеність позивачем факту укладання між ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитного договору №1937248 від 27 лютого 2020 року.

Як встановлено матеріалами справи 27 лютого 2020 року відповідач через свій особистий кабінет на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» URL:https://miloan.ua/ подав заяву-Анкету №1937248 на отримання кредиту, зазначивши суму кредиту, строк кредитування та дату повернення. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору від 27 лютого 2020 року №1937248, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://miloan.ua/. Канал залучення: 1eadssu/ 36076/cp11/IP. IP адреса з якої подано заяву: 94.153.19.400. IP-адреса, або Internet Protocol address, це унікальний числовий ідентифікатор гаджета в мережі, потрібний для передання інформації між пристроями. IP-адресу має кожен комп`ютер, планшет, смартфон, підключений до інтернету. Вона може бути статичною (постійною, надається провайдером) та динамічною (змінюється щоразу при підключенні до інтернету). Позивач вказав відому йому IP адресу відповідача, за якою було сформовано Анкету-заяву на отримання кредитних коштів.

При цьому відповідач зазначив свої персональні дані, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, громадянство, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце реєстрації та місце фактичного проживання, номер мобільного телефону.

Кредитором за вказаними даними здійснена перевірка, верифікація за телефоном та прийнято рішення від 27 лютого 2020 року на отримання кредиту з відповідними умовами кредитування (а.с. 17-18).

Відповідно до пункту 6.2. Договору в особистому кабінеті розміщено проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/ електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту) в Особистому кабінеті на сайті Товариства. Після укладення цей Кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Таким чином, Кредитний договір від 27 лютого 2020 року № 1937248, був підписаний Позичальником з використанням електронного підпису, що підтверджується даними про його введення у електронній системі особи-кредитора, а відсутність відображення безпосередньо в тексті договору символів надісланого Позичальнику цифрового підтвердження саме по собі у контексті конкретних обставин цієї справи не може свідчити про не укладення відповідного правочину.

В заявах поданих до суду першої інстанції про витребування з банку даних про випуск банківської картки № НОМЕР_3 на його ім`я та інформації про рух коштів з 27 лютого 2020 року по 24 січня 2022 року включно від 31 березня 2025 року та розгляд справи за його відсутності від 10 червня 2025 року відповідач не вказував, що кредитний договір він не вчиняв.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. (частина 3 статті 83 ЦПК України).

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подано в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтовує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (частина 1 статті 84 ЦПК України).

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що відповідачем не спростовано відповідними доказами, що дії позикодавця про укладення зазначеного кредитного договору виконувались не відповідачем, а без його згоди іншими особами.

Не заслуговують на увагу й висновки суду про недоведеність позивачем перерахування кредитних коштів відповідачу, оскільки відповідно пункту 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на платіжну картки позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 02 вересня 2025 року з метою перевірки доводів апеляційної скарги у АТ КБ «ПриватБанк» витребувана інформація по банківській картці № НОМЕР_1 та виписку про рух коштів з 27 лютого 2020 року по 02 березня 2020 року з відображенням часу зарахування коштів.

На виконання ухвали апеляційного суду АТ КБ «ПриватБанк» надано інформації про належність банківської карти відповідачу та на виконання умов кредитного договору перерахування кредитних коштів на вказаний картковий рахунок в сумі 8 000,00 грн.

Платіжне доручення від 27 лютого 2020 року № 15842670, копія якого знаходиться в матеріалах справи, хоча і містить номер платіжної картки НОМЕР_4 , проте не свідчить про неотримання позичальником кредитних коштів за кредитним договором.

Задля визначення Банку емітента платіжної картки, зазначеної у зашифрованому вигляді, позивач скористався загальнодоступним сервісом BIN Check (сервіс визначення Банку за номером картки) URL: https://bincheck.io/uk для визначення Банку - емітента за BIN картки. BIN (Bank Identification Number) - перші шість цифр на пластиковій картці, за якими можна визначити приналежність карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти. Картковий рахунок: BIN: НОМЕР_5 ; Платіжна система: VISA; Видана БАНКОМ: JSC CB PRIVATBANK; ТИП КАРТИ: DEBIT; КАТЕГОРІЯ КАРТИ: CLASSIC; КРАЇНА: UKRAINE.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер.

Таким чином, відповідач не спростував належними доказами факту отримання ним кредитних коштів, зокрема, не надав суду доказів на спростування того, що кредитні кошти перераховувались не на його картку.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції про неотримання відповідачем кредитних коштів, помилковим.

Отже, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги слушними, а висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні з відповідача заборгованості за кредитним договором помилковим, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Досліджені докази свідчать, що між сторонами був укладений кредитний договір, за яким позичальник отримав кредит шляхом перерахування на його банківську карту.

За такого, колегія суддів вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 26 960 грн, бо відповідач не виконав свого обов`язку щодо вчасної сплати кредитних коштів, процентів та комісії за договором.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Солвентіс» про стягнення заборгованості у сумі 26 960 грн.

Щодо судових витрат

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, скасував рішення суду першої інстанції, то наявні підстави для нового розподілу судових витрат.

Відповідач має відшкодувати позивачу за розгляд справи в суді першої інстанції судовий збір у сумі 2422,40 грн та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції - 3633,60 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу.

У позові ТОВ «ФК «Солвентіс» просило стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції 6 000 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Солвентіс» просило стягнути з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу при розгляді справи в апеляційному суді 6000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції ТОВ «ФК «Солвентіс» надало: копію договору №43657029 від 07 серпня 2024 року про надання правової допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Білецького Б.М., копію додаткової угоди № 1937248 від 11 листопада 2025 року, копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М. згідно договор №43657029 від 11 листопада 2024 року, копію акту від 11 листопада 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в апеляційному суді ТОВ «ФК «Солвентіс» надало: копію договору №43657029 від 07 серпня 2024 року про надання правової допомоги, копію додаткової угоди № 1937248 від 11 листопада 2025 року, копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Білецьким Б.М. згідно договору №43657029 від 11 серпня 2025 року, копію акту від 11 липня 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової допомоги).

За змістом наданих документів вбачається, що правнича допомога надана в суді першої інстанції на загальну суму 6 000 грн, за аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг-Понг» 1,5 години 2 250 грн, складання позовної заяви та формування додатків до позовної заяви 3 і 1 година 3000 та 750 грн.

За змістом наданих документів вбачається, що правнича допомога надана в суді апеляційної інстанції на загальну суму 6 000 грн, за аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів, 1 година 750 грн, правовий аналіз обставин спірних правовідносин, 1,5 години 2250 грн, складення апеляційної скарги 3 години 3000 грн.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено: Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства (пункт 40)…

…При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України) (пункт 43).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).»

Враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу за подачу позовної заяви та апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення правничої допомоги, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12 000 грн таких витрат.

Керуючись статтями 367, 376, 382 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» задовольнити.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за кредитним договором №1937248 від 27 лютого 2020 року у розмірі 26 960 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 3633,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н. В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повне судове рішення складено 06 жовтня 2025 року.