Справа № 159/5650/24
Провадження № 2/159/140/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Губара В.Є.,

з участю:

секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Чих О.В.,

представника відповідача Ковельської міської ради - Назарчука А.Г.,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гарбарчук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Ковельської міської ради, ОСОБА_2 про:

- визнання недійсним рішення Ковельської міської ради № 46/52 від 27.12.2018 в частині щодо затвердження технічної документації та передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :24:013:0044;

- скасування в державному реєстрі прав (номер запису про право 29803176 від 08.01.2019) державної реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :24:013:0044 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0722 га за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що проживала в шлюбі з 18.04.1981 з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період шлюби ними було придбано будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належав їм двом на праві спільної сумісної власності, державна реєстрація права власності оформлена на чоловіка. Так, відповідно до договору купівлі - продажу від 23.02.1983 позивачем та її чоловіком було придбано в громадянки ОСОБА_4 67/100 частин житлового будинку, що знаходився адресою: АДРЕСА_1 , решта 33/100 домоволодіння залишилось у власності ОСОБА_5 (сестри продавця ОСОБА_4 ). 27.05.1983 відповідно до рішення Народного суду м. Ковеля присадибна земельна ділянка, на якій знаходиться частина придбаного будинку, була поділена наступним чином, ОСОБА_3 було виділено 667 кв.м, а ОСОБА_5 - 329 кв.м. 13.12.2001 чоловік позивача придбав у ОСОБА_6 33/100 частини будинку, яка раніше належала ОСОБА_5 , та яку ОСОБА_6 успадкував у визначеному законом порядку. Даний будинок був розташований на земельній ділянці площею 996 кв.м., межі якими позивач та її чоловік користувалися, були незмінними. За рішенням Ковельської міської ради № 6/17 від 31.08.2006 чоловікові позивача передано у власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , площею 925 кв.м., тобто на 71 кв.м. меншу ніж та, якою вони постійно користувалися. Неприватизованою земельною ділянкою площею 71 кв.м вони продовжували користуватися, сплачували орендну плату. Зазначає, що вона та чоловік проживали по сусідству з громадянкою ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням Ковельської міської ради від 27.12.2018 за № 46/52 було затверджено технічну документацію землеустрою та передано ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,0722 га по АДРЕСА_1 , до вказаної земельної ділянки увійшли і 71 кв.м землі, якою вона з чоловіком раніше користувалися. При розробленні вказаної технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_2 , в акті встановлення та погодження меж з суміжними землекористувачами земельної ділянки, що знаходиться АДРЕСА_1 , було підроблено підпис від імені ОСОБА_3 , як суміжного землекористувача. Оскільки 07.05.2021 вона прийняла спадщину за померлим чоловіком, її права як спадкоємця порушені фактом незаконного, шляхом підроблення підпису чоловіка в акті встановлення та погодження меж, вилучення з їх користування та подальшого передання земельної ділянки площею 71 кв.м. відповідачу ОСОБА_2 , відтак за захистом порушених прав звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.10.2024 провадження по справі відкрито у порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 13.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гарбарчук Н.М. 06.11.2024 подала відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Позивачем не доведено порушення її прав щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , внаслідок прийняття Ковельською міською радою рішення від 27.12.2018. ОСОБА_2 правомірно отримала у власність земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок. Позивач не скористалася своїм правом приватизувати земельну ділянку в 2006 році, та пізніше, до матеріалів позовної заяви не долучено доказів користування спірною частиною земельної ділянки, приватизованою відповідачем.

Представник відповідача Ковельської міської ради 18.12.2024 подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. 02.11.2018 ОСОБА_2 через центр надання адміністративних послуг звернулася до Ковельської міської ради із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 та передачі їй у приватну власність земельної ділянки площею 722 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. До заяви було долучено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером. Розглянувши вище вказану заяву з доданими матеріалами, перевіривши права третіх осіб на суміжні земельні ділянки, відсутність будь-яких документів, що підтверджують право користування іншими особами суміжних земельних ділянок, Ковельською міською радою було прийнято рішення від 27.12.2018 № 46/52 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення відновлення меж земельної ділянки натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 та передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 722 кв.м. Покликаючись на п. г ч. 1 ст. 121 ЗК України вказує, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в містах - не більше 0,10 гектара. Позивач реалізовуючи своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель комунальної власності подав заяву до Ковельської міської ради, розробив відповідну технічну документацію та виконав процедуру погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Посилання позивача на факт користування частиною суміжної земельної ділянки площею 0,0071 га без правовстановлюючих документів, не породжує право на володіння цією земельною ділянкою.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона з її чоловіком проживали у будинку АДРЕСА_1 , будинок мав два входи. Будинок був розташований на земельній ділянці площею 996 кв.м., рішенням Ковельської міської ради її чоловіку передано у власність земельну ділянку площею 925 кв.м. Однак вони продовжували користуватися ще й земельною ділянкою площею 71 кв.м., яка не увійшла до земельної ділянки площею 925 кв.м. У 2018 році дізналися, що ОСОБА_2 оформила право власності на земельну ділянку, до якої увійшла і земля площею 71 кв.м., що раніше перебувала у їх користуванні. Позовні вимоги просить задорвольнити.

Представник позивача - адвокат Чих О.В. суду пояснила, що ОСОБА_3 стало одноособовим власником будинку по АДРЕСА_1 . Так як чоловік позивача помер, вона успадкувала належне йому майно. Згідно державного акту площа земельнї ділянки становить 925 кв.м. Згідно з рішенням народного суду від 27.05.1983 загальна площа під будинком складала 996 кв. м. Право власності на вказану різницю площ (71 кв.м.) земельної ділянки за позивачем чи її померлим чоловіком не оформлене. Однак, вони постійно продовжували користуватися вказаною земельною ділянкою. Площа 71 кв. м., якою користувалась позивач увійшла до земельної ділянки ОСОБА_2 .. У зв`язку з порушенням права власності позивача на земельну ділянку просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Ковельської міської мради у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнає, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, так як права та інтереси позивача не порушені, процедура щодо оформленні земельної ділянки ОСОБА_2 дотримана у встановленому законом порядку. Факт підроблення підпису суміжного землекористувача в акті встановлення та погодження меж земельної ділянки, навітьза умов доведеності цієї обставини, не є підставою для задоволення позову. Рішенням Ковельської міської ради від 31.08.2006 фактично проведено розділ земельних ділянок у встановленому порядку.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Гарбарчук Н.М. просить відмовити у задоволенні позову.

Судом 25.09.2025 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи його складення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 16 год 45 хв 06.10.2025.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 18.04.1981, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 06.11.2020 Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Позивач прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 і згідно з посвідченим приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Козоріз Н.С. (зареєстровано в реєстрі за № 1491) договором від 06.05.2021 про поділ спадкового майна, укладеного ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , їй, як спадкоємиці ОСОБА_3 шляхом поділу перейшло на праві приватної власності на:

- 80/100 частки житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку площею 925 кв.м, кадастровий номер :24:013:0009, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.93-94).

Ковельським міськрайонним судом Волинської області 05.01.2021 закрито провадження в цивільній справі № 159/4649/19 за позовом ОСОБА_3 до Ковельської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ковельської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання недійсним рішення Ковельської міської ради № 46/52 від 27.12.2018 у частині затвердження технічної документації та передачі у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських бцдівель і споруд ОСОБА_2 , площею 0,0732 га в АДРЕСА_1 (кадастровий номер :24:013:0044); скасування в Державному реєстрі прав (номер запису про право 29803176 від 08.01.2019) державної реєстрації права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :24:013:0044 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0722 га, за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 (а.с.7-8).

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 09.11.2021 у справі № 159/4649/19 апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05.01.2021 в даній справі закрито (а.с.46-48).

Обгрунтовуючи вказану ухвалу Волинський апеляційний суд зазначив таке.

Згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права.

Вид і обсяг речового права на земельну ділянку залежить від того, на якому праві остання належала спадкодавцеві. При цьому, якщо спадкодавець мав лише право використання ділянки, це право не може бути успадковане, адже до складу спадщини входить лише право власності на ділянку (частина перша статті 1225 ЦК України).

Отже, перехід у спадщину будівлі або споруди можливий лише із одночасним успадкуванням земельної ділянки, яка функціонально забезпечує даний об`єкт, або із одночасним переходом права користування (оренди) цієї ділянки або відповідної її частини.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 23.02.1983 року придбав 67/100 частин житлового будинку в АДРЕСА_1 . Зі змісту договору видно, що будинок знаходиться на земельній ділянці площею 600 кв.м.

Рішенням Народного суду м. Ковеля від 27.05.1983 року присадибна ділянка, на якій знаходився вказаний будинок, була розподілена між співвласниками. Відповідно до цього рішення виділено ОСОБА_3 67/100 частин будинку і 667 кв.м земельної ділянки, в т.ч. лишків 225 кв.м, а в користь ОСОБА_5 , ОСОБА_8 - 33/100 частин будинку, 329 кв.м земельної ділянки, в т.ч. лишків - 111 кв.м. Межі землекористування обом власникам встановлено відповідно до технічної експертизи № 6-1 від 16.05.1983 р.

Відповідно до п.3 рішення № 321 виконкому Ковельської міської ради депутатів трудящих від 06.07.1954 року "Про наслідки обміру земель по забудованих кварталах м. Ковеля" виявлені лишки присадибних ділянок залишити в тимчасовому користуванні землекористувачів зазначених у рішенні кварталів.

Згідно з вимогами ст. 88 Земельного Кодексу РСР, який діяв на той час, у містах, де допускається індивідуальне житлове будівництво, виконавчими іомітетами міських Рад народних депутатів можуть надаватися громадянам для цієї мети земельні ділянки в розмірах від 0,03 до 0,06 гектара, з урахуванням місцевих умов, незалежно від кількості членів сім`ї.

13.12.2001 року ОСОБА_3 придбав частину вказаного будинку, що залежала ОСОБА_5 , і став власником цілого будинку.

Як вбачається з наданих суду доказів, 31.08.2006 року рішенням Ковельської міської ради за № 6/17 було передано у приватну власність позивачу ОСОБА_3 земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд у АДРЕСА_1 , площею 925 кв.м, кадастровий номер :24:013:0009.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що 03 березня 2011 року позивач ОСОБА_3 подарував своїй дочці ОСОБА_9 20/100 належного йому будинку по АДРЕСА_1 , що розташований на приватизованій земельній ділянці площею 925 кв.м.

27 грудня 2018 року рішенням Ковельської міської ради № 46/52 було вирішено затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передати безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :24:013:0044.

Спадкодавець ОСОБА_3 не набув право власності на спірну земельну ділянку, а тому останнє не може переходити до спадкоємців або входити до складу спадщини.

Оспорюване померлим позивачем ОСОБА_3 рішення Ковельської міської ради не породжує будь-якого речового права позивача на конкретну земельну ділянку, оскільки він за життя лише мав право претендувати на отримання земельної ділянки у власність або користування, а тому такі права померлого ОСОБА_3 нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а отже і не входять до складу спадщини.

Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачами щодо визнання недійсним рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку особисто пов`язані з особою позивача та не допускають правонаступництва.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції правильно і виходив із того, що спірні правовідносини у цій справі не допускають правонаступництва.

Отже, Волинський апеляційний суд встановив вищевказані обставини щодо відсутності у ОСОБА_1 речових прав на спірну земельну ділянку, оскільки права померлого ОСОБА_3 на неї нерозривно пов"язані з особою спадкодавця та не увійшли до складу спадщини, отриманої ОСОБА_1 .

Як визначено ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Наведені обставини щодо відсутності у ОСОБА_1 речових прав на спірну земельну ділянку при розгляді цієї справи нею не спростовані, відтак не підлягають доказуванню, та є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Водночас, у контексті викладеного, суд зазначає ще й таке.

Право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :24:013:0044 за ОСОБА_2 зареєстровано 08.01.2019 державним реєстратором на підставі рішення Ковельської міської ради № 46/52 від 27.12.2018 (а.с.98).

Правові підстави визнання незаконним правового акта органу місцевого самоврядування передбачені ст.21 та 393 ЦК України, а акта, який стосується земельних ділянок, ще й статтею 155 ЗК України.

Так, згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як встановлено ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суд констатує, що позивачем, крім недоведеності власних речових прав на спірну земельну ділянку, не доведено також і невідповідність рішення Ковельської міської ради № 46/52 від 27.12.2018 законові.

Доводи позивача про таку невідповідність через підроблення підпису ОСОБА_3 в акті встановлення та погодження меж з суміжними землекористувачами земельної ділянки, що знаходиться АДРЕСА_1 (зворотний бік а.с.39), який підтверджено висновком експерта № 1544 від 08.08.2024 у кримінальному провадженні № 0000131 від 01.04.2023, за ознаками кримінального проступку за ч. 1 ст. 358 КК України (а.с.6), суд відхиляє.

Верховний суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.01.2019 справа № 580/168/16-ц, провадження № 61-1952сво18, дішов висновку: "Аналіз вказаних норм свідчить, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення немає, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку".

За викладених обставин вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення Ковельської міської ради № 46/52 від 27.12.2018 не підлягає задоволенню.

Вимога позивача про скасування в державному реєстрі прав державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку є похідною від попередньої позовної вимоги, тому також не може бути задоволена.

В силу положень ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ковельської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання недійсним рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Ковельська міська рада, код ЄДРПОУ 2173554, місцезнаходження: вул. Незалежності, 73, м. Ковель, Волинська область.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 06.10.2025.

Головуючий:В. Є. ГУБАР