Справа № 368/1528/25
Рішення

Іменем України

"30" вересня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Назаренко А.І.

позивача ОСОБА_1

та відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, -

в с т а н о в и в :

позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментарна її утримання розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно, з часу подачі заяви до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років, обґрунтовуючи позов наступним.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 02.09.2025 року у справі №368/1039/25.

Від спільного шлюбу заявник і боржник мають двох спільних дітей:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На даний час сторони не проживають разом, спільна донька ОСОБА_5 знаходиться на утриманні та вихованні позивача. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в силу свого малолітнього віку потребує постійної уваги та догляду, позивач не може працювати та змушена доглядати за донькою.

Відповідач не надає позивачу достатньої допомоги, а тому позивач увесь свій вільний час приділяє дитині, через що не може працевлаштуватися та самостійно забезпечувати свої потреби.

Оскільки позивач є матір`ю спільної з відповідачем дитини та через її малолітній вік не має можливості працювати, то вона потребує фінансової допомоги від відповідача. Така допомога може бути надана відповідачем шляхом сплати аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 2, 6 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави вважати, що Сімейним кодексом України передбачено право жінки-матері на утримання чоловіком - батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надана матеріальну допомогу.

Тобто, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Шлюб між позивачем і відповідачем розірвано за рішенням суду. Позивач на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач самостійно не має змоги матеріально утримувати себе та дитину і потребує матеріальної допомоги від відповідача, а відповідач, згідно з сімейним законодавством, як чоловік повинен надавати їй утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

З урахуванням наведеного, позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно з часу подання цієї заяви до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років.

Враховуючи викладене вище, слід дійти висновку, що наявні всі підстави для задоволення даного позову та ухвалення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача у розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільняються від сплати судового збору.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд має виходити з принципів справедливості та розумності, враховуючи потреби дружини та фінансові можливості відповідача та те, що у в`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивач не має змоги працювати і утримувати себе.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2015 року, який був розірваний рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 02.09.2025 року у справі №368/1039/25.

Від спільного шлюбу сторони мають двох спільних дітей:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На даний час сторони не проживають разом, донька сторін ОСОБА_5 знаходиться на утриманні та вихованні позивача. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в силу свого малолітнього віку потребує постійної уваги та догляду, позивач не може працювати та змушена доглядати за донькою.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частинами другою, четвертою, шостою статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз вказаних положень передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Право на отримання аліментів на утримання дружини виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: проживання разом із спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів).

Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.05.2020 (справа №712/4702/19), право на аліменти у дружини-матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред`явлено вимоги про надання утримання, спроможний надавати матеріальну допомогу.

Вирішуючи заявлені позивачем ОСОБА_1 вимоги щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , суд враховує, що позивач проживає разом з дитиною, яка не досягла трьох років, та потребує матеріальної допомоги, що, у свою чергу, є обов`язком відповідача відповідно до ст. 84 СК України. Також суд враховує наявність у відповідача коштів для надання такої матеріальної допомоги.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині стягнення аліментів на утримання дружини слід задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 доказів на спростування обставин, зазначених в позовній заяві, суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України,суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Звільнити ОСОБА_6 від сплати судового збору на підставі п. 16 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасника бойових дій.

На підставі вищевикладеного та керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 86, 180, 182, 184 СК України ст.ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 04.09.2025 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору на підставі п. 16 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як учасника бойових дій.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06.10.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко