_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9889/25
Провадження № 6/947/389/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви

07.10.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфа К.А., при секретарі Дімовій Є.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одеса заяву Хижняк Анастасії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №947/9889/25

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява від Хижняк Анастасії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №947/9889/25.

В обґрунтування заяви представником заявника вказано наступне.

25.07.2025 суддею Київського районного суду м. Одеси Цирфою К.А. було видано судовий наказ, яким наказано стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.03.2025 та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 302,80 грн.

Однак, з таким судовим наказом боржник не погоджується, оскільки стягувачкою не було повідомлено суд про те, що у боржника відсутній обов`язок щодо сплати аліментів на дитину враховуючи наступне.

26.04.2013 Київською районною адміністрацією Одеської міської ради було винесено розпорядження №246 про надання дозволу на укладення договору про припинення права на аліменти на дітей у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно за участю малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У розпорядженні вказується, що було розглянуто подання служби у справах дітей Одеської міської ради, заяву та інші надані документи гр. ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; та гр. ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , про дозвіл органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради на укладення договору про припинення права на аліментів на дітей у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно на ім`я малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме: на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 , в рівних частках, встановлено:

1/2 частина житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 належить гр. ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами НОМЕР_3 від 29.04.2011, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради та зареєстрованого в КП "ОМБТІ та РОН" за №44346, в книзі: 308-196.

Так, враховуючи усі рекомендації Київською районною адміністрацією Одеської міської ради було вирішено:

1.Надати дозвіл гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 , від імені малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на укладання договору про припинення права на аліменти на дітей у зв`язку з передачею малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , права власності на нерухоме майно, а саме: на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_3 , в рівних частках, яка належить гр. ОСОБА_5 .

2.Договір, передбачений п.1 розпорядження, від імені малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підписати матері дітей - гр. ОСОБА_2 .

3.При зміні умов та адреси, вказаних у п.1,2, розпорядження вважати не дійсним.

4.Рекомендувати нотаріусу Одеського міського нотаріального округу, який посвідчить вказану угоду, надіслати копію договору до органу опіки та піклування Київської райадміністрації Одеської міської ради за рахунок коштів батьків.

5.Зобов`язати гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 забезпечити виконання вимог даного розпорядження, реєстрацію правовстановлюючих документів на ім`я малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на житло за адресою: АДРЕСА_3 , та у місячний термін, після здійснення правочину, надати їх копії до Київської районної адміністрації.

6.Термін дії розпорядження - 3 місяці.

7.Контроль за виконанням цього розпорядження покласти на керуючу справами райадміністрації ОСОБА_6 .

Тобто, боржник передав нерухоме майно у власність вище визначеним особам в рахунок аліментів на неповнолітніх дітей.

Пізніше, 17.05.2013 (строк, вказаний у розпорядженні, сторонами дотримано) між сторонами згідно з Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 246 від 26.04.2013 було укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю.

У договорі дарування вказано, що ОСОБА_1 подарував та безоплатно передав у власність, а ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняти в дар, в рівних частках кожний, 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , житловою площею від 188,3 кв.м., загальною площею від 531,7 кв. м.

У п. 5 договору також вказано, що сторони підтверджують, що договір вчиняється за відсутністю впливу тяжких обставин, що спонукають вчинити даний договір на вкрай невигідних умовах та він не є фіктивним чи удаваним і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки.

Заявник вказав, що у Договорі дарування є посилання на розпорядження, що фактично підтверджує той факт, що ОСОБА_1 дотримався усіх обов`язків щодо виконання розпорядження.

Таким чином, боржник у даній справі передав нерухоме майно у власність вище визначеним особам в рахунок аліментів на неповнолітніх дітей.

Укладення такого договору позбавляє того з батьків, хто відступив нерухоме майно, обов`язку грошового утримання дитини у вигляді сплати аліментів.

Також, заявник надав копію витягу з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. У реєстрі вказана інформація, що ОСОБА_2 є власницею об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 , дата реєстрації 17.05.2013.

Таким чином, на думку заявника звертаючись до Київського районного суду м. Одеси стягувачка - ОСОБА_2 , навмисно не повідомила про відсутність обов`язку виконання зобов`язань зі сплати аліментів, через що виникло подвійне стягнення, що порушує права боржника, а тому вважає, що судовий наказ має бути визнано судом таким, що не підлягає виконанню.

До Київського районного суду м. Одеси від Цисіна Дмитра Вадимовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 надійшли заперечення на заяву боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування яких вказано, наступне.

Боржник подав заяву про визнання зазначеного судового наказу таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що нібито передав дитині ОСОБА_3 нерухоме майно (1/8 будинку, за адресою: АДРЕСА_3 ) у рахунок сплати аліментів шляхом укладення договору дарування.

Водночас Боржник не уклав договір про припинення права на аліменти через передачу майна та не вказав у договорі дарування, що передача майна здійснюється саме в рахунок погашення аліментних зобов`язань, лише послався на розпорядження №246 про надання дозволу на укладення договору.

Розпорядження від 26.04.2013 №246 напряму стосується укладення договору про припинення права на аліменти на дітей у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та має аналогічну назву.

Боржник уклав інший договір, дарування, обдарувавши своїх дітей 1/8 частиною будинку кожного. Однак батько и без цього повинен забезпечити своїх дітей житлом.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відсутність правових підстав для зарахування передачі майна в рахунок аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 190 Сімейного кодексу України, право на аліменти на дитину припиняється у зв`язку з передачею дитині права власності на нерухоме майно (земельну ділянку, житловий будинок, квартиру) лише за умови укладення договору про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею нерухомого майна.

Такий договір укладається батьками (стягувачем та боржником) у письмовій формі та посвідчується нотаріально. У договорі обов`язково зазначається, що передача майна здійснюється саме в рахунок сплати аліментів, а також визначається вартість майна для розрахунку заборгованості.

У даному випадку Боржник не уклав такого договору, що підтверджується відсутністю будь-яких документів про його існування. Договір дарування нерухомого майна від 17.05.2013 посвідчений нотаріально, реєстраційний №1600 не містить положення про зарахування дарування в рахунок аліментів. Без такої вказівки передача майна не може вважатися виконанням аліментних зобов`язань, оскільки не ідентифікується як платіж на утримання дитини (ст. 195 СК України, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про стягнення аліментів»).

Відсутність згоди стягувача на припинення аліментних зобов`язань.

Згідно приписів ст. 190 СК України, припинення права на аліменти у зв`язку з передачею майна можливе лише за згодою стягувана, оформленою у вигляді нотаріально посвідченого договору.

Представником стягувача вказано, що ОСОБА_2 , не укладала такого договору і не давала згоди на заміну аліментних платежів передачею майна. Боржник діяв одноосібно, уклавши договір дарування, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, судовий наказ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності обставин, які свідчать про припинення зобов`язання (наприклад, повне виконання боргу).

Договір дарування, який не містить вказівки на зарахування майна в рахунок аліментів, не може вважатися виконанням аліментних зобов`язань. Боржник не надав інших доказів погашення заборгованості, що підтверджується матеріалами справи № 947/9889/25.

Також, представником стягувача вказано, що на момент складання договору дарування 17.02.2013, частка майна яка перебувала у власності Боржника оцінена в сумі 1 191 008,00 гривень, на цей час ОСОБА_3 виповнилось 4 роки, вартість частини яка подарована останньому складає 297 752,00 гривні, право на отримання аліментів буде існувати ще 14 років, з цього виходить розмір можливих аліментів, як стверджує Боржник замінена майном складає 21 268,00 гривень на рік, відповідно 1772,33 гривні на місяць, що ніяк не відповідає мінімальному гарантованому розміру.

Розмір аліментів залежить від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та визначається як мінімальний гарантований розмір (не менше 50% від прожиткового мінімуму) або рекомендований розмір (до 100% прожиткового мінімуму або у частці від доходу платника).

Станом на 2025 рік мінімальний гарантований розмір становить:

-не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;

-для дітей до 6 років: 1281,50 грн (50% від 2563 грн);

-для дітей від 6 до 18 років: 1598 грн (50% від 3196 грн).

Отже, подароване майно, навіть якщо воно було документально підтверджено, як таке, що припиняє обов`язок зі сплати аліментів, не покриває мінімальний розмір аліментів на дитину встановлений Законом.

У зв`язку з чим, представник стягувача просить відмовити у задоволенні заяви боржника про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.07.2025 Київським районним судом м. Одеси видано судовий наказ у справі №947/9889/25 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.03.2025 та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 302,80 грн.

За положеннями ст. 160 ЦПК України та ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" судовий наказ є особливою формою судового рішення та одночасно виконавчим документом.

Відповідно до ст.129-1Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Підстави для цього зазначені у ч .2 ст. 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання (такий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16.01.2018 у справі №755/15479/14-ц).

Нормами ст. 170 ЦПК України не передбачено можливості скасування та оскарження судового наказу за вимогою про стягнення аліментів.

Згідно з ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч.8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути лише переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3розділу V цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, зазначені боржником обставини не можуть слугувати підставою для визнання судового наказу Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2025 у справі №947/9889/25 таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі №947/9889/25, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К. А. Цирфа