Справа № 758/4845/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді - Якимець О. І., за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кизенко Д.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» про стягнення з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в:

у квітні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача у якій, з урахуванням заяви від 21.04.2025, просить суд стягнути з ГБК «Надія» Дарницького району м.Києва, заборгованість по заробітній платі в сумі 28 140,00 грн за період з лютого по березень 2025 року, яка нарахована, але не виплачена.

В обґрунтування позовних вимог вказується, у зв`язку зі зміною керівництва, Наказом ГБК «Надія» Дарницького району м. Києва від 30.06.2023 № 3-К «Про звільнення з роботи у зв`язку з прогулом без поважних причин» позивача, звільнено з посади завідуючого гаражним кооперативом.

Зазначається, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30.04.2024, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 13.11.2024, у справі №758/13265/23:

- визнано незаконним та скасовано наказ голови правління ГБК «Надія» Дарницького району м. Києва Компанця О.Є. від 30.06.2023 № 3-К в частині звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача гаражами з 30.06.2023 відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальник гаража ГБК кооперативу «Надія» Дарницького району м. Києва з 30.06.2023;

- стягнуто з ГБК «Надія» Дарницького району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 75 033,42 грн

- допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Зазначає, що незважаючи на відновлення його на посаді та його повернення до виконання трудових обов`язків, ГБК «Надія» не виплачує йому нараховану заробітну плату.

Позивач вказує, що він звернувся до боржника з проханням надати йому довідку про нараховану заробітну платню та у відповідь ГБК «Надія» надало довідку, згідно якої з 30.04.2024 (з моменту проголошення рішення суду) по грудень 2024 року - заробітна плата йому не виплачувалася. В довідці вказано дохід з виплати за рішенням суду та заробітна плата виплачена у листопаді 2024 року.

Крім того, позивач зазначає, що ГБК «Надія» надано йому Виписку по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) і додатковим рахункам договору SAMDN8552 від 16.05.2013 за період 25.12.2024 - 25.12.2024, з якої вбачається, що ГБК «Надія» виплачено йому лише 5 957,00 в якості заробітної платні за листопад 2024, однак, належним чином відомості про нарахування заробітної плати застрахованим особам ГБК «Надія» надано йому не було.

Позивач надає суду довідку ГБК «Надія» №5/6/1 від 05.06.2023, що його посадовий оклад становить - 14 070,00 грн. Тому вважає, що за його підрахунками станом на 01.03.2025 (з урахуванням заяви від 21.04.2025) за період з лютого по березень 2025 року утворилась заборгованість по заробітній платі у розмірі 28 140,00 грн.

У судовому засіданні 19.09.2025 позивач також зазначив, що підтримує позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення, та просить суд стягнути на його користь заробітну плату за період з лютого по березень 2025 року у розмірі 28 140,00 грн.

09.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві, зокрема, наголошується, що на виконання судового рішення кооперативом було сплачено на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі, визначеній вказаним судовим рішенням. Відповідно до діючого законодавства України, кооперативом на виплачену суму заробітної платні було нараховано і сплачено до бюджету належні податки та збори - військовий збір, податок з доходів фізичних осіб, єдиний соціальний внесок. Також, на виконання судового рішення кооперативом було сплачено до бюджету судовий збір у розмірі 1 073,60 грн

Як стверджується у відзиві, кооператив сплатив позивачу на виконання рішення суду від 30.04.2024 у справі №758/13265/23 заробітну плату у розмірі 101 774,37 грн (з урахуванням податків та судового збору).

Також у відзиві вказується, що Наказом від з 13.11.2024 ОСОБА_1 було поновлено на посаді.

Звертає увагу, що відповідач виконав рішення суду у повному обсязі, однак предметом розгляду цієї справи є саме стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Відповідач зауважує, що після виконання рішення суду, у зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці без поважних причин (прогул) заробітна платня позивачу у період із грудня 2024 року по травень 2025 року не нараховувалась та не виплачувалась.

Також звернув увагу, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває цивільна справа №753/10052/25 за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14.04.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

22.04.2025 ухвалою Подільського районного суду міста Києва вирішено позовну заяву ОСОБА_1 до ГБК «Надія» про стягнення з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - визнати неподаною та повернути позивачу.

Постановою Київського апеляційного суду від 04.07.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 22.04.2025 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом розподілу судової справи між суддями у неавтоматичному режимі від 21.07.2025 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Якимець О.І.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні 19.09.2025 учасники справи підтримали доводи та вимоги, викладені у письмових заявах, поданих до суду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та з урахуванням поданої заяви від 21.04.2025, просить стягнути з відповідача за період з лютого по березень 2025 року заборгованість по заробітній платі у розмірі 28 140,00 грн

Представник відповідача позов не визнав, зазначивши, що заробітна плата за лютий-квітень 2025 року позивачу не нараховувалась у зв`язку з його фактичною відсутністю на роботі, що підтверджується відповідними актами, у зв`язку з чим позивача було звільнено з посади. Вказував, що питання законності звільнення та можливого стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є предметом розгляду справи № 753/10052/25, яка перебуває у провадженні Дарницького районного суду м. Києва. Тому фактично, усі обставини щодо стягнення середнього заробітку за період з березня по квітень 2025 року не можуть розглядатися в окремому провадженні, поза межами розгляду справи № 753/10052/25 за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Під час судового розгляду справи здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Відповідно до частини 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 30.04.2024 в справі №758/13265/23 за позовом ОСОБА_1 до Гаражно - будівельного кооперативу «Надія» Дарницького району м. Києва, третя особа Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - позов задоволено частково, вирішено:

- визнати незаконним та скасувати наказ голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» Дарницького району м. Києва Компанця О.С. від 30 червня 2023 року № 3-К в частині звільнення ОСОБА_1 з посади завідувача гаражами з 30.06.2023 відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальник гаража Гаражно - будівельного кооперативу «Надія» Дарницького району м. Києва з 30 червня 2023 року.

- стягнути з Гаражно - будівельного кооперативу «Надія» Дарницького району м. Києва на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 75 033 (сімдесят п`ять тисяч тридцять три) гривні 42 копійки.

- стягнути з Гаражно - будівельного кооперативу «Надія» Дарницького району м. Києва в дохід держави судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Постановою Київського апеляційного суду від 13.11.2024 в справі № 758/13265/23 апеляційну скаргу Голови правління Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» Дарницького району м. Києва - Компанця Олександра Сергійовича залишено без задоволення. Рішення Подільського районного суду м. Києва від 30.04.2024 залишено без змін.

Судовим рішенням у справі № 758/13265/23 при обрахуванні розміру заробітної плати, судом надано оцінку довідці гаражно-будівельного кооперативу «Надія» від 05.06.2023 № 5/6/1, яка надавалася позивачем на підтвердження того, що його посадовий оклад становить по 14070,00 грн, та зазначено, що згідно з відомостей про нарахування заробітної плати застрахованим особам за 2023 рік ГБК «Надія» сума нарахованої заробітної плати працівника ОСОБА_1 становить у розмірі 7400,00 грн та із цього розміру заробітної плати позивача здійснювались нарахування до бюджету податку на ходи фізичних осіб та військово збору.

Таким чином, щодо пред`явлення вищевказаної довідки у цій справі, у якій беруть участь ті самі учасники справи, на підтвердження відомостей про дійсний посадовий оклад позивача, та що такий становить саме у розмірі 14 070,00 грн, а також, що саме у розмірі 14 070,00 нараховувалася, але не виплачувалася заробітна плата позивачу, суд оцінює критично.

В матеріалах справи наявна копія довідки ГБК «Надія» вих 05/02/25 від 05.02.2025 видана ОСОБА_1 про те, що він отримав виплату за час вимушеного прогулу згідно судового рішення № 758/13265/23 від 30.04.2024 від ГБК «Надія».

ОСОБА_1 виплачено 66 358,90 грн, що підтверджується вказаною довідкою, а також випискою по картковому рахунку № НОМЕР_1 .

Також Наказом голови правління ГБК «Надія» № 17-к/1 від 13.11.2024 про поновлення на роботі, скасовано Наказ № 3-К від 30.06.2023 «Про звільнення з роботи у зв`язку з прогулом без поважних причин» в частині звільнення завідуючого гаражами ОСОБА_1 », поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника гаражів ГБК «Надія» Дарницького району м. Києва з 30.06.2023 згідно Постанови Київського апеляційного суду від 13.11.2024 у справі № 758/13265/23, сплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 75 033,42 з утриманням із цієї суми встановлених законодавством податків і зборів.

Стороною відповідача до матеріалів справи долучено копії: посадової інструкції начальника гаражів ГБК «Надія» затвердженої 02.09.2024; графіку роботи начальника гаражів ГБК «Надія» по сумісництву затвердженого 02.09.2024; розпорядження ГБК «Надія» від 13.01.2025 Про виконання робіт начальником гаражів ОСОБА_1 ; актів про відсутність на робочому місці начальника гаражів ГБК «Надія» ОСОБА_1 за підписами голови правління, голови спостережної ради та членів правління за період з 13.11.2024 по 10.04.2025; постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 21.05.2025, відкритого на підставі виконавчого листа № 758/13265/23 від 18.12.2024; постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_4 від 06.02.2025.

Таким чином, з`ясовано, що виконавче провадження № НОМЕР_4 від 06.02.2025 щодо виконання судового рішення у справі № 758/13265/23 від 18.12.2024 завершено, у зв`язку із добровільним виконанням відповідачем зазначеного судового рішення до відкриття виконавчого провадження (п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»).

В подальшому відповідно до Наказу голови правління ГБК «Надія» № 23-К від 11.04.2025, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника гаражів відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Разом з тим, суд звертає увагу, що у цій справі позивач не обґрунтовує позовні вимоги несвоєчасним чи неповним виконанням судового рішення у справі № 758/13265/23, а просить стягнути суми нарахованої але не виплаченої заробітної плати за період з березня по лютий 2025 року, на підставі довідки від 05.06.2023 № 5/6/1 з розрахунку посадового окладу позивача у розмірі 14070,00 грн на місяць, що як вже зазначалося, не може бути підставою для такого розрахунку його посадового окладу.

Також з аналізу ЄДРСР встановлено, що у провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває на розгляді справа № 753/10052/25 за позовом ОСОБА_1 до ГБК «Надія» Дарницького району м. Києва про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (https://reyestr.court.gov.ua/Review/127653786).

Також у провадженні Дарницького районного суду міста Києва перебуває справа №753/15765/25 за позовом ОСОБА_1 до ГБК «Надія» Дарницького району м. Києва про зобов`язання сплати податків із заробітної плати.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Це право кореспондується з вимогами ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та ст. 21 Закону України «Про оплату праці».

Згідно з ч. 1 ст. 3 та ст. 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить основна заробітна плата (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткова заробітна плата (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Як визначено у ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

За змістом ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно з ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Аналіз правових норм дає підстави для висновку про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Закріплені у ст.ст. 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.11.2023 у справі № 947/7686/20, провадження № 61-6423св23).

Отже, суд в кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність чи відсутність порушеного права чи інтересу позивача та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 761/42030/21, провадження № 61-12101св23).

Належних доказів того, що позивач у період, за який він просить стягнути нараховану, але не виплачену заробітну плату, позивач дійсно працював та виконував свої трудові обов`язки, до суду не надано.

Крім того, питання поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, знаходиться на розгляді у Дарницькому районному суді міста Києва в межах справи № 753/10052/25 за позовом ОСОБА_1 до ГБК «Надія» Дарницького району м.Києва про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З урахуванням зазначеного, вимоги позивача про стягнення заробітної плати яка нарахована але не виплачена, за період зазначений у позові, з розрахунку посадового окладу 14070,00 грн за місяць, що не підтверджено належними доказами, не підлягають до задоволення.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою в позові, судовий збір, який підлягав сплаті позивачем за подання позову, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354, ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Надія» про стягнення з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч. 2 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );

відповідач Гаражно - будівельний кооператив «Надія» Дарницького району м. Києва (, адреса: 02093, м. Київ, вул. Бориспільська, 53).

Повний текст судового рішення складено 29.09.2025.

Суддя О.І. Якимець