КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/9042/2025 Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 381/5324/24

07 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Ящук Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг»,нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс»,- Ланового Євгена Миколайовича на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Осаулової Н.А., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 26.04.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті Товариства обмеженою відповідальністю «Мілоан» ОСОБА_2 було подано заявку на отримання кредиту № 100471845.

Законодавством України передбачено, що оформлення кредиту онлайн із використання одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтверджує прийняття умов кредитного договору № 100471845 від 26.04.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті.

Таким чином, відповідач уклала договір про споживчий кредит №100471845 від 26.04.2021 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» ().

Зазначало, що на підставі платіжного доручення відповідачці були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 7 000 грн.

Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов?язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин - ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України.

29.07.2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги №05Т, ТОВ «Мілоан» () відступило право вимоги за кредитним договором № 100471845 від 26.04.2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () і, відповідно, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.

24 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Пінг-Понг» було укладено Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу воно набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за Договором про споживчий кредит № 100471845 від 26.04.2021 року.

Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу сума боргу перед ТОВ «ФК «Пінг-Понг» є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 28420 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7000 грн.; заборгованість за відсотками становить 21 420,00 грн.; заборгованість за комісією становить 0 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн.

Керуючись ст. 512 - 514, 516 ЦК України та у зв`язку з істотними порушеннями відповідачкою умов кредитного договору № 100471845 від 26.04.2021, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі № 100471845 від 26.04.2021 року, було направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 100471845 від 26.04.2021 року.

З урахуванням викладеного, просило суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», суму заборгованості за кредитним договором № 100471845 від 26.04.2021 року в розмірі 28 420 грн., понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит №100471845 від 26 квітня 2021 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 11 березня 2025 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», Лановий Євген Миколайович подав апеляційну скаргу в якій просив апеляційний суд рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 р. у справі № 381/5324/24 є незаконним, не обґрунтованим, ухвалене без з`ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що суд першої інстанції, залишаючи позовні вимоги без задоволення, дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається, а саме: не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором, що на думку апелянта є помилковим.

Вказує на те, що відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язані саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

29 липня 2021 року. між ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 05Т відповідно до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за Договором про споживчий кредит № 100471845 від 26.04.2021 року.

Згідно умов п. 6.2.3. Договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29 липня 2021 р., право вимоги переходить від ТОВ «Діджи Фінанс» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «Діджи Фінанс» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

24 січня 2022 року між попереднім кредитором та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» було укладено Договір факторингу № 1/15 , відповідно до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за Договором про споживчий кредит № 100471845 від 26.04.2021 року у розмірі 28 420,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 7 000,00 грн; заборгованість за відсотками становить 21 420,00 грн; - заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн; - заборгованість за пенею становить 0,00 грн.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року, право грошової вимоги вважаються відступленими ТОВ «ФК «Пінг-Понг» в день підписання відповідного реєстру. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до ТОВ «ФК «Пінг-Понг» останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку ТОВ «ФК «Пінг-Понг» або ТОВ «Діджи Фінанс» або підписання будь-яких документів.

Відповідно до п. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Зазначає, що відповідно до ДСТУ 2732:2023, прийнятого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 25 травня 2023 року № 121, зазначено, що службовий документ - це офіційний документ, який юридична особа створила або отримала у процесі діяльності, відповідним чином зареєструвала та/або засвідчила. Витяг зі службового документа оформлюється у тому разі, якщо немає потреби в копії всього документа.

Вказує на те що, враховуючи вищевикладене та те, що в Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги та Додатку № 1 до Договору факторингу міститься інформація щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею, розкриття якої має здійснюватися у визначеному законом порядку, позивачем до позовної заяви були долучені саме Витяги з Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги та Додатку № 1 до Договору факторингу, що містять лише дані відповідачки.

Звертає увагу суду на те, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо). Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Вказує на те, що позивачем до позовної заяви було додано докази, якими доведено відступлення ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до відповідачки на користь ТОВ «ФК «Пінг-Понг» за Договором про споживчий кредит № 100471845 від 26.04.2021, а саме: · копія Договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29 липня 2021 року (додаток № 20 у позовній заяві); витяг із Додатку до Договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29 липня 2021 р. (додаток № 15 у позовній заяві); копії платіжних інструкцій за Договором відступлення прав вимоги № 05Т від 29 липня 2021 року, а саме: платіжна інструкція № 1188 від 12 серпня 2021 року, платіжна інструкція № 1430 від 19 серпня 2021 року, платіжна інструкція № 1450 від 26 серпня 2021 року, платіжна інструкція № 1465 від 02 вересня 2021 року (додаток № 6 у позовній заяві); копія Договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року (додаток № 22 у позовній заяві); витяг із Додатку до Договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року (додаток № 16 у позовній заяві); копія платіжної інструкції № 217 від 19 квітня 2023 року (додаток № 7 позовній заяві).

Також, звертає увагу суду апеляційної інстанції, що позивач, аби усунути можливі упередження відповідача щодо відсутності доказів набуття права вимоги саме за Договором про споживчий кредит № 100471845 від 26.04.2021 року, додав до матеріалів справи наступні документи: копію Витягу з Додатку № 1 (Реєстру прав вимоги) до Договору відступлення прав вимоги № 05Т від 29 липня 2021 року; копію Витягу з Додатку № 1 (Реєстру прав вимоги) до Договору факторингу № 1/15 від 24 січня 2022 року, що були долучені разом з поданням відповіді на відзив, зареєстрованої за вхідним номером (авт.): 432/25-Вх від 09.01.25 року. Однак, суд першої інстанції не надав належної оцінки вищевказаним доказам, що призвело до порушення процесуальних прав сторін, зокрема, принципу змагальності сторін у судовому процесі.

З урахуванням викладеного, просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року скасувати.

Окрім того, просив суд стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 6 000 грн.

19.07.2025 року від представника позивача Паламарчук Юлії Павлівни надійшло до суду повідомлення про те, що 01.07.2025 року було проведено державну реєстрацію зміни найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс». До вказаного повідомлення представником надано наступні документи : копію рішення № 1778 Єдиного учасника ТОВ ФК « Пінг-Понг» ОСОБА_3 від 01 липня 2025 року про зміну назви товариства, копію Статуту ТОВ « Фінансова компанія» Солвентіс», копію наказу директора ТОВ «ФК « Солвентіс» Євгена Ланового № 70-к від 01.07.2025 року про зміну назви ТОВ «ФК « Пінг-Понг» на ТОВ « ФК « Солвентіс», Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з якого вбачається, що юридична особа ТОВ « ФК « Солвентіс» має ідентифікацій код 43657029. Такий же код мало і ТОВ « ФК « Пінг-Понг».

Аналізуючи зазначене, апеляційний суд приходить до висновку, що з наданих представником позивача доказів достовірно встановлено факт змін назви позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Пінг-Понг на Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Солвентіс».

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції посилався на те, що 24 січня 2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Фінансова кампанія «Пінг-Понг» було укладено Договір факторингу №1/15. Проте, відповідного реєстру із зазначенням боржників з основною інформацією за кредитними договорами, з підписами уповноважених представників сторін і скріпленням печатками сторін до матеріалів позовної заяви позивачем долучено не було. Щодо наявних у справі реєстру прав вимоги та форми звіту про отримані платежі, то вони не містять даних про перехід до ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» права вимоги до ОСОБА_2 , адже у таких документах не вказано прізвища, імені та по батькові боржника, номеру кредитного договору.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається, а саме, не доведено факту переходу до позивача права вимоги до відповідача за укладеним договором кредиту.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Судом встановлено, що 26.04.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №100471845 (індивідуальна частина) у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.п. 1.1.-1.7. п. 1 договору №100471845 від 26.04.2021 року, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 7 000,00 грн. у валюті: Українські гривні. Кредит надається строком на 6 днів з 26.04.2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 02.05.2021 року.

Проценти за користування кредитом: 420,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.2.1 - 2.2.3. п. 2 договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору.

Тобто, сторонами було погоджені всі істотні умови договору.

На підтвердження надання кредиту на підставі вказаного договору позивачем було надано платіжне доручення №27093734 від 26.04.2021 року згідно якого, ТОВ «Мілоан» на виконання погоджених умов договору було направлено 7 000 грн. ОСОБА_2 . Призначення платежу: кошти згідно договору 100471845 ( а.с. 17).

Вказані докази є належними та достатніми для висновку про виконання первісним кредитором ТОВ «Мілоан» свого обов'язку за кредитним договором № 100471845.

Щодо відсотків за користуванням кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно п. 1.3 договору кредит надається строком на 6 днів з 26.04.2021 року (строк кредитування).

Згідно п. 1.4 термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 02.05.2021 року.

Згідно п. 1.5.2. Проценти за користування кредитом: 420,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6 Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п.п. 2.2.1- 2.2.3. п. 2 договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 договору.

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6. договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованості зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановлено п.1.6 та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюєте до письмової) згоди позичальника.

Відповідно до п. 2.3.1.2 договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).

Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_2 наданої позивачем, нарахування відсотків за користування кредитним коштами здійснювалося протягом 6 днів ( строк кредитування) за ставкою передбаченою п. 1.5.2. договору, та після закінчення строку дії договору протягом 60 днів, тобто, протягом погодженого сторонами строку, передбаченого п. 2.3.1.2. договору.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Як встановлено судом, 29.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №05Т, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги зазначені в реєстрі, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за що сплатило грошові кошти.( а.с. 61-69).

Відповідно до витягу з додатку 1 до вказаного договору ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_2 за договором №100471845 на загальну суму заборгованості у розмірі 28 420 грн., яка складається із: заборгованості за тілом - 7 000 грн, заборгованості за відсотками 21 420 грн ( а.с. 52).

24.01.2022 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу №1/15, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» передало (відступило) ТОВ ««ФК «Пінг-Понг» права вимоги зазначені в реєстрі, а ТОВ «ФК «Пінг-Понг» прийняло належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за що сплатило грошові кошти.( а.с. 87-91).

Відповідно до додатку 1 до вказаного договору ТОВ «ФК «Пінг-Понг» прийняло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_2 за договором №100471845 на загальну суму заборгованості у розмірі 28 420 грн., яка складається із заборгованості за тілом - 7 000 грн, заборгованості за відсотками 21 420 грн ( а.с. 170-172).

Відповідно до долучених до справи договорів, за яким відступлено право вимоги боргу ОСОБА_2 за кредитним договором сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника.

Вказані договори факторингу підтверджують належний перехід прав вимоги до ОСОБА_2 від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс», від ТОВ «Діджи Фінанс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке 01 липня 2025 року змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс».

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором кредиту з відповідачкою ОСОБА_2 ..

Відповідачем ОСОБА_2 фактично отримані та використані кредитні кошти у розмірі 7 000грн., що підтверджується матеріалами справи. В добровільному порядку відповідач отримані у кредит кошти в сумі 7 000 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», не повернула, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 000, 00 грн.

Окрім цього, колегія суддів вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача відсотків за користування наданими кредитними коштами у розмірі 21 420 грн, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами та строк їх нарахування відповідає погодженим сторонами умовам договору.

Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам та доказам, якими обґрунтовувалися вимоги, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс».

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це, відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення, ухваленого у цій справі, та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Таким чином, понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати (судовий збір)за подання позовної заявита апеляційної скарги слід покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат у судах першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 рокуу справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

Із наданих та досліджених доказів на підтвердження витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги у судах першої та апеляційної інстанцій, колегією суддів апеляційного суду встановлено що, звертаючись до суду апеляційної інстанції представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», Лановий Євген Миколайович просив суд стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 6 000 грн, та в суді апеляційної інстанції витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача було надано копію договору про надання правової допомоги №43657029 від 07 серпня 2024 року, який підписаний сторонами: адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс».

Відповідно до п 4.1 загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження) згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.8 даного договору, а також гонорар, який зазначений у п. 4.9. даного договору. Юридичну допомогу, що надається адвокатом, клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, вказаної в рахунку-фактурі. 4.2. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3 банківських днів з моменту тримання клієнтом рахунку.

Відповідно до п . 4.4. договору, за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість. Акт надається клієнту особисто або надсилається адвокатом факсимільним зв?язком, поштою або на електронну пошту, вказану в договорі.

Згідно акту №100471845 про підтвердження факту надання правничої ( правової) допомоги адвокатом ( виконання робіт, надання послуг) від 30.09.2024 року клієнту- Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія Солвентіс» було надано виконавцем-Білецьким Богданом Михайловичем такі послуги:

-правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендації ( консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг-Понг» 1,5 год -2 250 грн.;

-складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості в тому числі попередній ( орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи 3 год-3000 грн;.,

-формування додатків до позовної заяви ( письмові докази)1год- 750 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат в суді першої інстанції, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та формування додатків до позовної заяви зводяться до єдиної дії - підготовка та подання позовної заяви і за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги.

Така послуга, як надання усної консультації стосовно складання позовної заяви, за своєю суттю є послугою організаційного характеру. Немає також підтвердження, що клієнту разом з тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації.

За таких обставин, надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, врахувавшискладність справи, суть спору, характер послуг, а також необхідність дотримання критерію розумності та справедливості, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді першої інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогуу розмірі 3 000,00 грн.

Досліджуючи докази на підтвердження витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Згідно акту про підтвердження факту надання правничої ( правової) допомоги адвокатом ( виконання робіт, надання послуг) від 11.03.2025 року клієнту- Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», яке змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія Солвентіс» було надано виконавцем-Білецьким Богданом Михайловичем такі послуги:

- аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів 1 год.-750 грн.

- правовий аналіз обставин спірних правовідносин тa надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ».1 год. -2 250 грн.

- складання апеляційної скарги на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 р. у справі N? 381/5324/24 за позовом ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв?язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції 3 год.-3000 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду встановила, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: аналіз чинного законодавства та правовий аналіз обставин спірних правовідносин зводяться до єдиної дії - складання апеляційної скарги іза своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги.

З огляду на що, співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи у суді апеляційної інстанції є розмір судових витрат на професійну правничу допомогуу розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

Після перегляду справи в суді апеляційної інстанції позов було задоволено повністю.

При подачі апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 633, 60 грн.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалене нове судове рішення про задоволення позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у сумі 2422, 40 грн+ 3 633, 60 грн= 6056 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 514, 526, 530, 610, 626-629, 1048, 1050, 1055, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України « Про електронну комерцію», ст. ст. 4, 137, 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивачаТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» Ланового Євгена Миколайовича задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2025 року скасувати на ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (код ЄДРПОУ од , місцезнаходження: м. Київ, вул. Рибальська, 22.) заборгованість за договором кредиту №100471845 від 26.04.2021 року у розмірі 28 420,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (код ЄДРПОУ од , місцезнаходження: м. Київ, вул. Рибальська, 22.) судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6 056,00грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» ( код ЄДРПОУ од , місцезнаходження: м. Київ, вул. Рибальська, 22.) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 6000,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: