Справа № 529/408/25
Провадження № 2/529/290/25
02 жовтня 2025 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Петренко Л.Є.
з участю секретаря Звягольської В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача ТОВ "Споживчий цент"- Мохир Я.В. 06.05.2025 звернувся до суду з позовною заявою, яка сформована в системі "Електронний суд" про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтовування позовних вимог представник позивача зазначає, що 05.04.2024 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір (оферти) № 05.04.2024-100001619, згідно умов якого відповідачу ОСОБА_1 надано кредитні кошти в сумі 12 000 грн., строком на 42 дні, який останній підписав електронним цифровим підписом.
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 23 700 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду з вказаним позовом.
12.05.2025 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду такої за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник позивача у прохальній частині позову вказав, про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття провадження отримав 24.05.2025, що підтверджується поштовим повідомленням, яке знаходиться у матеріалах справи.
Конверти з повідомленнями про відкладення розгляду справи на 07.07.2025, 07.08.2025, 04.09.2025 та 02.10.2025, які надсилалися відповідачу ОСОБА_1 повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відзив на позов відповідач не подав.
Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
З огляду на норми ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, не з"явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов не подав і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи про що зазначено у позовній заяві, суд, відповідно до норм статтей 280, 281 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 05.04.2024-100001619 шляхом підписання Заявки, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е458 (а.с. 13-17).
Строк на який надавався кредит становить 42 дні з дати його надання, датою повернення кредиту сторонами визначено 16.05.2024 (а.с 16 зворот).
Згідно пункту 10.1 Кредитного договору цей Договір набирає чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі кредитора від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитора на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитора.
Відповідно до умов Кредитного договору ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 12 000 грн., що підтверджується відповідною довідкою про перерахування коштів (а.с. 12), з відсотковою ставкою 2 % («Економ) за користування кредитом у первинний період, який становить перші 14 дні 1% за 1 (один) день користування кредитом, та відсотковою ставкою «Стандарт» -2,5 % яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, після закінчення первинного періоду.
У заявці кредитного договору ОСОБА_1 вказав реквізити належного електронного засобу для надання коштів: 4790-72ХХ-ХХХХ-8614.
Також позивачем до матеріалів справи додано пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) у якій викладені умови кредитного договору (а.с.13-16).
Згідно п. 3.1 Договору за цим Договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Пунктом 3.2 Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності, що зазначено в п. 4.1 Договору.
Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитора, а днем погашення кредиту/сплати платежу день зарахування коштів на поточний рахунок кредитора, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитора - п. 4.3 Договору.
Отримання кредитних коштів відповідачем ОСОБА_2 підтверджується відповідною довідкою, яка знаходиться у матеріалах справи (а.с.12).
Разом з тим, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконував своїх договірних обов`язків в частині погашення кредитної заборгованості. На погашення заборгованості кошти не вносив, тому як наслідок має заборгованість в загальній сумі 23 700 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 12 000 грн., заборгованості за відсотками 11 700 грн. (а.с. 10).
Також 22.07.2025 позивачем надано додатковий розрахунок заборгованості на загальну суму 23 700 грн.
Відповідачем ОСОБА_2 на спростування вказаного розрахунку не подано до суду відповідних доказів, які були б належними та достатніми.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно статей 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 12 000 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Що стосується частини позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 05.04.2024-100001619 від 05.04.2024 про надання споживчого кредиту, відповідач ОСОБА_1 отримав суму позики у вигляді кредиту в розмірі 12 000 грн., строк позики - 42 дні, з відсотковою ставкою перші 14 днів 2% в день, після 14 днів - 2,5 % в день.
Нарахування вказаних відсотків підтверджується і наданим позивачем детальним розрахунком заборгованості (а.с.50-52)
Разом з тим, підпунктом 6 пункту 5 Закону №3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон №3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Закон України № 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5% (24.12.2023- 21.04.2024); протягом наступних 120 днів 1,5% (22.04.2024-19.08.2024).
Кредитний договір укладений 05.04.2024 після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування» Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому до даних правовідносин слід застосовувати пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування».
З урахуванням пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» кредитор за період з 05.04.2024 до 21.04.2024 мав право нараховувати відповідачу відсотки у розмірі 2,5% в день, тобто такі нараховано правомірно, а з 22.04.2024 по 16.05.2024 у розмірі 1,5% в день, тобто з порушенням ЗУ «Про споживче кредитування».
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачу до 21.04.2024 нараховувались відсотки за відсотковою ставкою в розмірі 2% (перші 14 днів) та 2,5 %. Сума нарахованих відсотків за такими ставками становить 4260 грн, застосовані відсоткові ставки не суперечать визначеному розміру відсотків п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», тому такі нараховано правомірно.
Разом з тим, з 22.04.2024 по 16.05.2024 нарахування таких за відсотковою ставкою 2,5 % суперечить нормам вищезгаданого Закону.
Враховуючи, що кредитний договір укладений після внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування", тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки за користування кредитом на рівні 2,5 % є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Тому, судом проведено власний розрахунок відсотків за кредитним договором з 22.04.2024 по 16.05.2024 за ставкою 1,5 %.
Відтак, сума заборгованості по відсотках за процентною ставкою 1,5 % за період з 22.04.2024 по 16.05.2024 = 12 000 грн. (сума боргу за тілом кредиту) х 1,5 % : 100 % = 180 грн. х 25 днів = 4 500 грн.
Таким чином, реальний загальний розмір відсотків за користування кредитними коштами, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача складає 4260+4500= 8 760 грн.
Отже, враховуючи ту обставину, що в порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, реальна заборгованість за яким становить загальну суму 20 760 грн. (8 760 грн. відсотки + 12 000 грн. тіло кредиту), суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі прямо пропорційному до задоволених позовних вимог, а саме 87,6 %, в сумі 2 122 грн.
Керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 263-265, 274-279, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Головуюча Л.Є. Петренко