ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8495/25 Справа № 462/79/24 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №462/79/24 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Соборного районного суду м.Дніпра від 01 липня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду, ухвалене у складі судді Демидової С.О., -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі ГУ управління ДПС у Дніпропетровській області, за участі третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

08 травня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні.

Ухвалою судді від 08 травня 2024 року було задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з власних технічних засобів.

Позивач повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток на адресу позивача, докази чого наявні у матеріалах справи.

При цьому причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду.

Суд першої інстанції вважав, що повторна неявка позивача у судове засідання свідчить про недобросовісність здійснення позивачем свої процесуальних прав.

Ухвалою Соборного районного суду м.Дніпра від 01 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, за участі третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеними рішеннями, третьою особою ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її незаконною, оскільки її було прийнято з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що у розумінні частини першої статті 6 Конвенції право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що його справа буде розглянута і вирішена судом.

Водночас особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень.

Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду.

Зауважує, як вбачається з матеріалів справи №462/79/24 третя особа на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_3 наділений позивачем, людиною з особливими потребами ОСОБА_4 , бути його представником у взаємовідносинах з будь якими органами державної влади, у судових органах України, що підтверджено нотаріально посвідченою довіреністю ННХ 309642.

У ст.55 Конституції України Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Звертає увагу, що суддею Соборного районного суду м.Дніпра С.Демидовою повністю проігноровано вимоги діючого законодавства, Конституції України, ст.6, ст.13 Конвенції.

У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Соборного районного суду м.Дніпра від 01 липня 2025р у справі №462/79/24 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному об`ємі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила оскаржувану ухвалу залишити без змін.

ОСОБА_2 , який належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи не вийшов на відеоконференцію, клопотання про проведення якої було задоволено судом, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 08 травня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні.

Ухвалою судді від 08 травня 2024 року було також задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з власних технічних засобів.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач, який належним чином повідомлявся про час та місце проведення судових засідань, повторно не з`явився до суду та не вийшов на відеоконференцію, проведення якої було задоволено судом, не підтримавши вимоги в судовому засіданні, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, його нез`явлення перешкоджало розгляду такої справи, що стало підставою для залишення позову без розгляду.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини друга, четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (стаття 43 ЦПК України).

У частинах третій-шостій статті 128 ЦПК України передбачено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (частина п`ята статті 130 ЦПК України).

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (частина перша статті 131 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від позивача не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позов без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Тобто законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони, а тому саме позивач має продемонструвати свій процесуальний інтерес у як найшвидшому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.

Тож, під час вирішення питання про залишення позову без розгляду правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18), від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16 (провадження № 61-9020св21), від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц (провадження № 61-2876св21), на які посилалася заявник у касаційній скарзі.

У постановах Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі №500/3032/18 (провадження №61-19742св21), від 12 січня 2023 року у справі № 205/3009/16 (провадження №61-6033св22), від 14 лютого 2023 року у справі №947/15909/21 (провадження №61-10773св22), вказано, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

У справі, яка переглядається, встановлено, що у квітні 2024 року позивач звернувся до Соборного (Жовтневого) районного суду міста Дніпра із позовом до Держави Україна в особі ГУ управління ДПС у Дніпропетровській області, за участі третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

08 травня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні.

Ухвалою судді від 08 травня 2024 року було задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з власних технічних засобів.

З матеріалів справи вбачається, що справа призначалась судом до розгляду в судовому засіданні неодноразово.

Зокрема, призначена в чергове до розгляду на 26.02.2025 о 14 год. 00 хв. слухання не відбулось через невірне внесення до автоматизованої системи Д3 дати судового засідання з невірним часом (т.2 а.с.165). У судовому засіданні було оголошено перерву до 10 год. 30 хв. 01.04.2025р. Повідомлено сторони.

У вказану дату з об`єктивних причин, через пошкодження будівлі суду, справа була знята з розгляду. Наступне судове засідання призначене на 19.05.2025р. о 12 год. 00 хв.

19 травня 22025 року судове засідання також не відбулось, оскільки надійшло клопотання позивача про відкладення слухання, в зв`язку з виконанням ним волонтерських функцій, яке було задоволене і справу призначено до розгляду на 01.07.2025р. о 12 год. 00 хв. про що також повідомлено сторони.

В судовому засіданні 01.07.2025р. постановлено оскаржувану ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що під повторністю неявки в судове засідання в цивільному процесі слід розуміти другу неявку в судове засідання підряд (поспіль) належно повідомленого позивача. При цьому судове засідання повинно відбутись.

В даному випадку, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд помилково виходив з того, що позивач повторно не з`явився в судове засідання, не врахувавши, що фактично таке засідання попереднього разу 19.05.2025р. не відбулося.

З наведеного слідує, що право суду залишити заяву без розгляду виникає за наявності дворазового належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, двократної, послідовної неявки позивача безпосередньо в судове засідання та відсутності його заяви про розгляд справи без його участі, що в даному випадку судом не додержано.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

Разом з тим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості ухвалити рішення по суті позовних вимог, як це просить апелянт, оскільки це суперечить принципу інстанційності, передбаченого ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення не відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Соборного районного суду м.Дніпра від 01 липня 2025 року про залишення без розгляду позовної заяви у цивільній справі №462/79/24 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області, третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування моральної шкоди - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 01.10.2025

Головуючий суддя О.В. Агєєв