ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7153/25 Справа № 188/2654/23 Суддя у 1-й інстанції - Бурда П. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Гречишніковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2025 року у складі судді Бурди П.О.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Акціонерне товаристово «Райффайзен Банк» про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 04 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП «Ремістр» укладено генеральну угоду про надання кредитних ресурсів №010/24-00/227Г, за умовами якої загальний розмір заборгованості не повинен перевищувати більш ніж 3000000,00 грн., з терміном користування до 04 лютого 2013 року.

Вказує, що 06 лютого 2008 року між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір іпотеки, який був зареєстрований приватним нотаріусом Алейніковим М.В. в реєстрі за номером 422, предметом іпотеки згідно з укладеним договором від 06 лютого 2008 року є нерухоме майно: будівля шиномонтажної майстерні, загальною площею 712,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16 жовтня 2007 року.

Окрім того, між ним та ВАТ «Райффайзен Банк» було укладено договір поруки № 010/24-00/ г-3 від 04 лютого 2008 року, за умовами якого, він як поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника ПП«Ремістр», які виникають з умов генеральної кредитної угоди № 010/24-00/227/Г від 04 лютого 2008 року.

Вказує, що 06 лютого 2014 року Ленінський ВДВС м. Луганська ГУЮ у Луганській області на виконання рішення суду відкрив виконавче провадження № 41927628, яким в забезпечення виконання зобов`язань наклав арешт на нерухоме майно - будівлю шиномонтажної майстерні, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Московська, 16, яка складається з: А-3 - будівля шиномонтажної майстерні, шлакоблокова, загальною площею 741,2 кв.м., а - вхідний ґанок металевий, аі - сходи металеві, яке знаходиться в іпотеці ПАТ "Райффайзен банк Аваль" згідно договору іпотеки від 06 лютого 2008 року, посвідченого приватним натаріусом Луганського міського національного округу Алейніковим М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 422.

Також 24 лютого 2014 року Кам`янобрідським ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області, на виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження № 42227136 та накладено арешт на все майно.

Вказує, що 28 квітня 2021 року борг був погашений в повному обсязі, однак на даний час існує заборона на відчуження майна яка було накладена на вимогу ВАТ "Райффайзен банк Аваль".

На підставі викладеного, вимушений звернутися до суду за захистом свої прав та просити суд скасувати арешт майна, накладених в рамках вказаний виконавчих провадженнях.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасувано арешт майна ОСОБА_1 який накладено в рамках виконавчого провадження № 41927928, відкритого на підставі виконавчого листа від 30 січня 2014 року №2-1529/12, стягувач: ПАТ «Райффайзен банк Аваль». Скасувано арешт майна ОСОБА_1 , який накладено в рамках виконавчого провадження № 42227136, відкритого на підставі ухвали Кам`янобрідського районного суду м. Луганська від 13 лютого 2014 року № 436/203/14-ц, стягувач: ЛОД ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Присуджено за рахунок бюджетних асигнувань Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю правових підстав для задоволення позову, оскільки позивачем доведено належними та допустимими доказами у справі погашення заборгованості у добровільному порядку та закриття виконавчого провадження.

Не погодившись з таким рішенням суду, Луганський ВДВС у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував усіх обставин справи, що мають суттєве значення для справи, та не залучив орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів та банк, до участі у справі в якості третьої особи. Вказує, що стягнення за рахунок бюджетних асигнувань судових витрат зі сплати судового збору, суперечить Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про зняття арешту з майна № 5 від 03 червня 2016 року.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено генеральну угоду про надання кредитних ресурсів №010/24-00/227Г, за умовами якої, загальний розмір заборгованості в рамках угоди не повинен перевищувати більш ніж 3000000,00 грн., термін користування кредитними коштами встановлюється до 04 лютого 2013 року.

Генеральна угода мала під собою укладення кредитного договору № 010/24-00/227/Г-1 та № 010/24-00/227/Г-2 від 04 лютого 2008 року, які є похідними від генеральної угоди

06 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, який був зареєстрований приватним нотаріусом Алейніковим М.В. в реєстрі за номером 422, за умовами якого, предметом іпотеки є нерухоме майно: будівля шиномонтажної майстерні, загальною площею 712,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності.

Предметом договору є забезпечення вимог іпотекодержателя, відповідно до генеральної угоди про надання кредитного ресурсу № 010/24-00/227/Г від 04 лютого 2008 року.

Також між ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» б04 лютого 2008 року було укладено договір поруки № 010/24-00/ г-3, за умовами якого ОСОБА_1 на добровільних засадах бере взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням боржника - ПП «Ремістр», які виникають з генеральної угоди № 010/24-00/227/Г від 04 лютого 2008 року.

06 лютого 2014 року Ленінський ВДВС м. Луганська ГУЮ у Луганській області на виконання рішення суду відкрив виконавче провадження № 41927628, яким в забезпечення виконання зобов`язань наклав арешт на нерухоме майно - будівлю шиномонтажної майстерні, що знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Московська, 16, яка складається з: А-3 - будівля шиномонтажної майстерні, шлакоблокова, загальною площею 741,2 кв.м., а - вхідний ґанок металевий, аі - сходи металеві, що знаходиться в іпотеці ПАТ "Райффайзен банк Аваль" згідно договору іпотеки від 06 лютого 2008 року, посвідченого приватним натаріусом Луганського міського національного округу Алейніковим М.В., зареєстрованого в реєстрі за № 422 та 24 лютого 2014 року Кам`янобрідський ВДВС м. Луганська ГТУЮ у Луганській області, на виконання рішення суду, відкрив виконавче провадження № 42227136 яким наклав арешт на майно що належить позивачу.

23 серпня 2016 року між ПАТ "Райффайзен банк Аваль" та ПАТ «Вектор Банк» було укладено договір факторингу, згідно з яким був відступлений борг за кредитними договорами № 010/24-00/227/Г-1 та № 010/24-00/227/Г-2 від 04 лютого 2008 року, яке в подальшому перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарант».

28 квітня 2021 року борг був погашений в повному обсязі, що підтверджується: договором іпотеки який був зареєстрований приватним нотаріусом Алейніковим М.В. 06 лютого 2008 року в реєстрі за номером 422, з відміткою про повне виконання боргу; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки № 254767495 від 28 квітня 2021 року; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень № 254764705 від 28 квітня 2021 року; гарантійним листом № 19 квітня 2021 року від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»; заявою про припинення обтяження (заборони відчуження) та припинення іпотеки об`єкта нерухомого майна, яка посвідчена приватним нотаріусом.

Згідно з відомостями виконавчих проваджень в АСВП стосовно ОСОБА_1 було відкрито одне виконавче провадження № 64541714, стягувачем за яким було ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», яке на теперішній час закрито.

Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Крім того, колегія суддів зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів про наявність достатніх підстав для задоволення позову внаслідок відсутності боргових зобов`язань та закриття виконавчих провадженні відносно ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не залучено до участі у справі орган державної виконавчої служби, відповідний орган доходів і зборів а також банк, що є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки були предметом розгляду в суді першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з виконавчої служби за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір на користь позивача, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходив з положень статті 141 ЦПК України, у розумінні яких, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на те, що пунктом 12 частини 3 статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно статті 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Луганського відділу державної виконавчої служби у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - залишити без задоволення.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 24 вересня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна