ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 року місто Чернівці справа № 720/1915/25

провадження №22-ц/822/859/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.

секретар Факас А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 и на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2025 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, головуючий в суді першої інстанції суддя Ляху Г.О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

У липні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до Новоселицького районного суду Чернівецької області із заявою про забезпечення позову.

Посилався на те, що він та ОСОБА_1 з 2009 року по квітень 2022 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час фактичних шлюбних відносин сторони за спільні кошти сімейного бюджету збудували житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Правовстановлюючі документи на вказаний будинок (до його перебудови) були видані на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Оскільки заявник ОСОБА_2 має намір звернутися до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме вищевказаного будинку, виникла необхідність у забезпеченні позову до пред`явлення позову до суду.

Просив накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2025 року з метою забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку, який розташовано по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування серії ВЕВ № 222239 від 10 серпня 2006 року власником якого є ОСОБА_1 .

Короткий зміст та узагальнені доводи вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В апеляційній скарзі вказує, що їй ОСОБА_1 на праві приватної особистої власності на підставі договору дарування від 10 серпня 2006 року належить житловий будинок по АДРЕСА_1 та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 095767 від 15 червня 2007 року належить земельна ділянка кадастровий номер :01:004:0063 площею 0,2500 га, на якій розташований даний житловий будинок.

12 серпня 2025 року на її адресу проживання надійшла оскаржувана ухвала від 28 липня 2025 року.

Вказує, що ОСОБА_2 є батьком її дитини, з яким вони не перебували в шлюбі.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 суд в своїй ухвалі вказує, що «з доданих фотографій щодо об`яв продажу нерухомого майна слідує, що вказане домоволодіння виставлено на продаж».

Однак це стало для неї несподіванкою, оскільки вона не виставляла належне їй майно на продаж та не має наміру продавати будинок, який є єдиним її житлом, її доньки та її матері та є родинним будинком.

На сайті ОЛХ побачила недостовірну інформацію щодо будинку, споруд, наявного басейну, а також із оголошення вбачається, що продавцем є невідома людина із невідомим номером телефону НОМЕР_1 .

В оголошенні вбачається, що вартість будинку складає 400000 (чотириста тисяч) дол. США.

У зв`язку із чим вона поскаржилася на дане оголошення із фотографіями належного їй будинку в службу підтримки ОЛХ та зазначила, що стала жертвою шахрайських дій і оголошення видалено.

Вказує, що впевнена, що дане оголошення виставив ОСОБА_2 , який разом зі своїм представником ОСОБА_3 використали дане оголошення при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову як підставу для накладення арешту, тому у зв`язку із цим нею 14 серпня 2025 року направлено до відділення поліції № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, відповідно до частини 4 статті 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановления ухвали про забезпечення позову.

Оскільки ухвала Новоселицького районного суду Чернівецької області ухвалена 28 липня 2025 року та керуючись нормами ст. 152 ЦПК України ОСОБА_2 повинен був пред`явити позов до суду 07 серпня 2025 року.

14 серпня 2025 року на її адресу надійшла позовна заява від ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна осіб, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, яка датована 11 серпня 2025 року та на поштовому конверті також дата 11 серпня 2025 року штрихкодовий ідентифікатор вказаного поштового відправлення 41, тобто позовну заяву ОСОБА_2 подано аж на 14 день з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Справа за позовом ОСОБА_2 в Новоселицькому районному суді Чернівецької області зареєстрована 15 серпня 2025 року.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_2 просить визнати об`єкт нерухомого майна (житловий будинок), що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; поділити спільне сумісне майно, однак будинок належить їй на праві особистої приватної власності, не є та не може бути об`єктом спільної сумісної власності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вказав, що суд першої інстанції, який застосовував заходи забезпечення позову, клопотання про їх скасування через порушення ОСОБА_2 .10-денного строку на подання позовної заяви не розглядав, а саме до його виключної компетенції належить розгляд питань скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, що виключає можливість апеляційного оскарження таких заходів у апеляційному порядку.

На теперішній час ухвала про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 судом першої інстанції не постановлена.

Отже апелянтом порушено встановлений процесуальним порядком оскарження вжитих судом заходів забезпечення позову (до подання позову) - така вимога не може бути предметом розгляду в апеляційному провадженні.

Ухвала Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2025 року прийнята відповідно до вимог статті 150 Цивільного процесуального кодексу України.

Метою забезпечення позову є уникнення можливих труднощів чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення. Відчуження майна, щодо якого існують судові спори, є реальною загрозою, оскільки унеможливить захист прав майбутнього позивача. Таким чином, ухвала суду першої інстанції, яка є процесуальною гарантією задоволення його законних вимог, є обґрунтованою та спрямованою на захист його прав та інтересів.

Забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права при прийнятті постанови

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду по вказаній цивільній справі, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження спірного нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому його виконанні.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Позов, зокрема, забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і мають застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Разом з тим у пункті 23 постанови від 03 березня 2023 року у справі №905/448/22 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

З матеріалів справи вбачається, що заява про забезпечення позову подана ОСОБА_2 до пред`явлення позову до суду.

ОСОБА_2 в поданій заяві вказував, що має намір звернутися до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя, зокрема посилався на те, що з 2009 року по квітень 2022 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 і під час фактичних шлюбних відносин вони за спільні кошти сімейного бюджету збудували житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Так як, правовстановлюючі документи на вказаний будинок (до його перебудови) були видані на ім`я ОСОБА_1 , вважав за необхідне забезпечити майбутній позов шляхом накладення арешту на вказаний будинок.

Отож, встановивши, що позивач має намір подати позов про поділ майна подружжя, право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за відповідачкою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони відчуження спірного нерухомого майна, яке може стати предметом спору у справі та зареєстроване за відповідачкою.

Враховуючи, що спірне нерухоме майно, про поділ якого будуть заявлені вимоги, як спільної сумісної власності, зареєстроване за відповідачкою, остання може розпорядитися цим майном, як вбачається з апеляційної скарги активно заперечує проти права позивача на таке нерухоме майно, а тому висновок суду першої інстанції щодо співмірності заявленого позивачем виду забезпечення позову із майбутніми позовними вимогами та необхідності його застосування є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що метою забезпечення позову у цій справі є збереження зареєстрованого за відповідачкою майна для виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. Відповідні заходи забезпечення позову лише тимчасово обмежують право особи на розпорядження належним їй майном та жодним чином не впливають на реалізацію права володіння та користування ним.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно визначився з нормами права, які підлягають застосуванню, надав обґрунтовану правову оцінку співмірності заявленого виду забезпечення позову, наявності ризиків невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову і дійшов мотивованого висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Необхідно звернути увагу, що учасники справи не позбавлені можливості користуватись своїми правами, передбаченими статтями 154 (зустрічне забезпечення), 156 (заміна заходів забезпечення позову), 158 (скасування заходів забезпечення), 159 (відшкодування збитків) ЦПК України.

Зокрема, частиною першою статті 159 ЦПК України передбачено право осіб, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Стосовно обґрунтованості майбутніх позовних вимог ОСОБА_2 , то вони є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішуються під час розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки при розгляді питань про забезпечення позову суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Крім цього, посилання ОСОБА_1 як на підставу для скасування ухвали суду, що позовну заяву подано за спливом десяти днів після подання заяви про забезпечення позову не може бути прийнята до уваги апеляційним судом, оскільки апеляційний суд перевіряє законність ухвали суду першої інстанції на день її постановлення. ОСОБА_1 не позбавлена права звернутись до суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, значною мірою зводяться переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 и залишити без задоволення.

Ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 28 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено судом 07 жовтня 2025 року.

Головуючий: Н.К. Височанська

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк