Справа № 168/638/25
Провадження № 2/168/296/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість в сумі 120 499,97 грн.

На обґрунтування позову вказує, що при виплаті військовою частиною НОМЕР_1 грошового забезпечення особовому складу, згідно з відомістю на суму, 22 757 393 грн. 04 коп. ID № 250116РВ75, з транзитного рахунку військової частини НОМЕР_1 , відкритому в AT КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , на підставі платіжного доручення від 16 січня 2025 року, було помилково перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти в сумі 20499 грн. 97 коп.

Крім того, при виплаті військовою частиною НОМЕР_1 грошового забезпечення військовослужбовцям, згідно з відомістю на суму 67 311 215 грн. 97 коп., ID № 250125РВ30, з транзитного рахунку військової частини НОМЕР_1 відкритому в AT КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , на підставі платіжного доручення від 25 січня 2025 року, було помилково перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти в сумі 100 000 грн. 00 коп.

Помилкове перерахування коштів відбулось у зв`язку з тим, що при виконанні платежу військовою частиною НОМЕР_1 по перерахуванню грошового забезпечення, у відомостях ID № 250116РВ75 та ID № 250125РВ30, було неправильно вказано дані належного отримувача коштів, старшого навідника 1 мінометного взводу НОМЕР_4 мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_2 , а саме замість правильного РНОКПП НОМЕР_5 , було помилково вказано ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Жодних договорів між військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_1 укладено не було, жодних інших правочинів, пов`язаних з майном, вчинено не було, жодних позадоговірних зобов`язань між ними ніколи не виникало, а тому є факт набуття ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) належних військовій частині НОМЕР_1 грошових коштів в сумі 120 499 грн. 00 коп. без достатньої правової підстави.

Позивач посилається на те, що згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Позивач стверджує, що за відсутності між військовою частиною НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , будь-яких зобов`язальних (договірних) відносин та/або позадоговірних відносин, відповідач є особою, що збагатилась, за рахунок набуття і утримання належного військовій частині НОМЕР_1 майна, а саме грошових коштів в сумі 120 499 грн. 00 коп., при відсутності достатніх правових підстав.

Враховуючи приписи законодавства, позивач зазначає, що наразі у ОСОБА_1 є зобов`язання повернути предмет власного збагачення.

Відповідач отримав претензію військової частини НОМЕР_1 02.04.2025 згідно з трекінгом відправлень Укрпошти, що є доказом про отримання претензії, однак не виконав вимоги, вказані у претензії та ніяким чином не відреагував на її наявність.

У судове засідання представник позивача не прибув, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує.

Позивач в підготовче засідання не з`явилася, представник позивача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності та позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, відзиву та клопотань не подав.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Враховуючи, що в засідання учасники судового розгляду не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на такі підстави.

Згідно ч.1 ст.4 та ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, ч.5 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.

Судом встановлені такі обставини.

Згідно з витягом з наказу № 13 від 04.01.2024 р., премійовано військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 за грудень 2024 р., згідно з додатком 1, в тому числі солдата ОСОБА_3 (а.с.13-14).

Згідно з витягом з наказу № 15 від 04.01.2015 р. про виплату додаткової винагороди за грудень 2024 р. особовому складу військової частини НОМЕР_1 вирішено виплатити винагороду 100 000 грн. згідно з додатком 2 до цього наказу, зокрема відповідно до витягу з додатку премійовано солдата ОСОБА_2 (а.с.15 зворот).

Згідно з відомістю про зарахування заробітної плати (грошового забезпечення) військової частини НОМЕР_1 в період з 16.01.2025 по 25.01.2025, на рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 100 000 грн та 20 499,97 грн. (а.с.16).

Згідно з листом командира військової частини НОМЕР_7 від 03.03.2025 р. ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив військову частину з 02.10.2024 р. (а.с. 12 зворот).

Про помилкове перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 повідомлено рапортом начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 на адресу командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.11-зворот).

Командир військової частини НОМЕР_1 звернувся із листом на адресу АТ КБ «Приватбанк», з проханням повернути помилково перераховані кошти та рахунок відповідача (а.с. 16 зворот). Також на адресу відповідача ОСОБА_1 надіслано претензію від 12.03.2025 р. про повернення помилково перерахованих коштів (а.с.8-11).

Встановлено, що відповідач отримані кошти не повернув.

Під час судового розгляду судом встановлено, що кошти в сумі 120 499, 97 грн, були набуті відповідачем у зв`язку з їх помилковою виплатою позивачем без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Суд доходить висновку, що грошові кошти у сумі 120499,97 грн. були набуті відповідачем у зв`язку з їх помилковою виплатою позивачем - військовою частиною НОМЕР_1 без достатньої правової підстави, а тому відповідно до ст. 1212 ЦК підлягають стягненню з відповідача на корить позивача, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У ч.1 ст. 141 ЦПК України зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач подав позов за допомогою підсистеми «Електронний суд» в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже позивачу слід було сплатити судовий збір з урахуванням понижуючого коефіцієнту - в розмірі 2422,40 грн та саме такий розмір судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Згідно з квитанцією ID 2248-5159-7332-8999 від 02.07.2025 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн (тобто без урахування понижуючого коефіцієнту). А отже надлишково сплачено 605,60 грн.

При цьому позивачу слід роз`яснити, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 247, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.1212 ЦК України, суд

у х в а л и в :

Позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь військової частини НОМЕР_1 , безпідставно набуті кошти в сумі 120499 (сто двадцять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь військової частини НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Представник позивача: Скорина Євгеній Іванович, м. Київ, РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складене 02.10.2025 року.

Суддя О. Й. Хаврона