ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/903/24

провадження № 22-ц/4809/955/25

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

при секретарі Зайченко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2025 року (суддя Кулінка Л.Д.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Фортечний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства,-

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 , треті особи: Фортечний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_1 , в якому просила встановити факт батьківська, а саме те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключити з актового запису № 271 від 01 листопада 2023 року, складеного Фортечним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про реєстрацію народження ОСОБА_5 відомості про ОСОБА_6 , як про батька.

26.02.2025 представник позивача адвокат Дячкіна Т.О. подала до суду клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої доручити експертам Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи Дніпропетровської обласної ради», на вирішення якої поставити питання: - Чи є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ?

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2025 року клопотання задоволено. Призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи Дніпропетровської обласної ради», на вирішення якої поставлено наступні питання:

- Чи є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ?

Зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , прибути до експертної установи за першою вимогою у визначений експертом день та час для відібрання біологічних зразків та проведення експертного дослідження (при собі необхідно мати документи, що посвідчують особу з їх копіями).

Роз`яснено сторонам їх обов`язок щодо надання експерту усіх необхідних доказів по справі, а також положення статті 109 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якими - у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Роз`яснено сторонам, що судова молекулярно-генетична експертиза може бути проведена при наявності всіх учасників експертизи у визначений експертною установою час при наявності паспортів та свідоцтва про народження дитини.

Для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи надано експертам матеріали цивільної справи № 404/903/24, номер провадження 2/404/226/24.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача, ОСОБА_2 .

Доручено судовому експерту при проведенні експертизи в разі наявності матеріалів не в повному обсязі звертатись до відповідних установ з метою отримання належної інформації.

Провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта.

В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду не містить обґрунтувань необхідності проведення експертизи, а також безпідставно зупинив провадження у справі до отримання висновку експерта.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці відповідачки, представника позивачів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про призначення у справі судової експертизи, суд першої інстанції виходив із того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання у відповідній галузі і від встановлення обставин, на які посилаються сторони у справі, залежить можливість розгляду справи по суті, зокрема встановлення факту батьківства, що є предметом спору у даній справі.

Колегія судів погоджується з висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту батьківства та з цією метою, позивач просила суд призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу.

Частинами 1 та 3 ст.126 Сімейного кодексу України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Вона може бути подана як до, так і після народження дитини до органу держреєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 1, 2 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 СКУ, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу.

Згідно із ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Предметом доказування у справах про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що доказами у вказаній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 3 ст. 12, ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У справі "Міфсуд проти Мальти" (заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) звертав увагу, що хоча найважливіше завдання ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) захист особи від довільних дій державних органів, можуть також існувати позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною "повагою" до приватного чи сімейного життя. Ці позитивні зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя, навіть у сфері міжособистісних стосунків людей (справа "Мікулич проти Хорватії" та справа "С. Х. та інші проти Австрії"). Окрім того, повага до приватного життя вимагає, щоб кожна людина мала змогу встановити подробиці свого особистого походження, а право особи на таку інформацію має важливе значення в контексті впливу на його чи її особистість, які визначають розвиток людини. Таке встановлення передбачає отримання інформації, необхідної для розкриття істини щодо важливих аспектів особистого походження, як-от особистість батьків (справа "Келін та інші проти Румунії" № 25057/11).

У рішенні, ухваленому 13 липня 2006 року в справі "Яггі проти Швейцарії", ЄСПЛ постановив, що мало місце порушення статті 8 Конвенції, яке виявилося у відмові проведення аналізу ДНК останків можливого батька заявника. При цьому Суд зазначив, що людина, яка намагається встановити своє походження, реалізує життєвий інтерес, який захищається Конвенцією. Цей інтерес полягає в отриманні правдивої інформації, котра може допомогти встановити факт, що торкається важливого аспекту її особистої ідентичності.

У контексті застосування термінів для порушення провадження щодо батьківства Суд визнавав, що інтерес ймовірного батька в захисті від скарг щодо фактів, які виникли багато років тому, не можна відхилити, і, на додаток до цього конфлікту інтересів між передбачуваним батьком і дитиною, можуть з`явитися інші інтереси, як-от інтереси третіх осіб, особливо родини ймовірного батька, та загальний інтерес правової визначеності (справа "Лааксо проти Фінляндії" № 7361/05, § 46, 15 січня 2013 року; справа "Константінідіс проти Греції" № 58809/09, § 52, 3 квітня 2014 року).

ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі "Калачова проти російської федерації" (заява № 3451/05), зауважував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

У справі "Міфсуд проти Мальти" (заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства.

Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.

Враховуючи, що предметом позову у даній справі є встановлення факту батьківства, суд першої інстанції дійшов висновку про доцільність призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи, оскільки для з`ясування обставин, які мають суттєве значення для справи, необхідні спеціальні знання.

При цьому, висновок експертизи є одним із доказів на підтвердження позову і суд не має підстав для відмови стороні у призначенні такої експертизи, якщо її проведення передбачено нормами діючого законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 102 ЦПК України предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку не можуть бути питання права.

Відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Статтею 104 ЦПК України визначено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Враховуючи те, що для встановлення відповідного факту встановлення батьківства, необхідні спеціальні знання, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи у даній справі, що буде відповідати вимогам діючого цивільно-процесуального законодавства, для підтвердження наявності чи відсутності кровного споріднення між померлим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання про проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно зупинено провадження у справі, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки таке право суду передбачено п.5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

Наведені вище та інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо призначення експертизи, а також не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування ухвали суду.

Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський Л.М. Дьомич