Провадження № 2-о/357/407/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рижко Г. О. ,

при секретарі Примак А. М., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

17.09.2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області через систему «Електронний суд» звернулася ОСОБА_1 (далі заявник) із заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить суд:

- встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки д. Колодезьки Трубчевського району Брянської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Каховка Херсонської області.

І. Стислий виклад позиції учасників справи.

В обґрунтування вимог заяви заявниця зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Каховка Херсонської області померла її прабаба ОСОБА_2 . Факт смерті було зафіксовано лікарями та згодом було отримано свідоцтво про смерть. У зв`язку із тим, що факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, вона не може оформити смерть прабаби в установленому законом порядку.

За поясненнями заявника, встановлення факту смерті прабаби їй необхідно для державної реєстрації смерті у встановленому законодавством України порядку, тому заявник звернулася до суду із даною заявою про встановлення факту смерті.

Заінтересована особа у встановлений судом строк не надала суду письмові пояснення по суті заяви.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було розподілено головуючому судді Рижко Г.О. та передано канцелярією суду 17.09.2025 року.

Ухвалою суду від 17.09.2025 року було відкрито провадження в цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено заяву до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18 вересня 2025 року на 12:45 год.

18.09.2025 розгляд справи відкладено на 19.09.2025 на 14:30.

Ухвалою суду від 19.09.2025 року заяву було залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків.

29.09.2025 на адресу суду від заявника надійшла заява про усунення недоліків.

30.09.2025 справу призначено до судового розгляду на 02.10.2025 на 15:30.

У судове засідання, призначене на 02.10.2025 року, учасники справи не з`явились.

Заявниця надала суду заяву з проханням розглядати справу без її участі.

Заінтересована особа про дату та час засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, з урахуванням положень ст. ст. 211, 223, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 294, 317 ЦПК України, розглянув справу за відсутності учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Під час судового розгляду справи по суті суд дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є членом сім`ї померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Каховка Херсонської області, Україна. Це підтверджується копіями наступних документів:

- свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.05.2021 (актовий запис № 398 від 19.05.2021), виданого Херсонським міським відділом державної РАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якого у відомостях про дружину «прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_3 », «прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 » (а.с. 5);

- свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (серії НОМЕР_2 від 21.05.2013, актовий запис 102 від 22.09.1998, виданого відділом РАЦС реєстраційної служби Голопристанського РУЮ у Херсонській області), батьками якої вказані: батько ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 (а.с. 6);

- свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 19.05.1991 (актовий запис № 50 від 19.05.1991), виданого Голопристанським райвідділом ЗАГС Херсонської області, відповідно до якого у відомостях про дружину до реєстрації шлюбу зазначено « ОСОБА_8 », «прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 » (мова оригіналу російська) (а.с. 7).

- свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (серії НОМЕР_4 від 11.04.1973, актовий запис 166 від 03.04.1971, виданого Каховським рай бюро ЗАГС м. Каховка, батьками якої вказані: батько ОСОБА_9 та мати ОСОБА_10 (а.с. 11);

- паспорта ОСОБА_9 серії НОМЕР_5 від 08.12.1997, виданого Каховським РВ УМВС України в Херсонській області, в якому міститься штамп про реєстрацію шлюбу зі ОСОБА_11 , який зареєстровано 21.02.1970 м/в ЗАГС м. Каховка (а.с. 13 та зворот);

- свідоцтва про смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки села Колодязьки Трубчевського району Брянської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Каховка Херсонської області, (серія НОМЕР_6 від 26.01.2022, актовий запис № 57 від 26.01.2022, виданого Каховським відділом ДРАЦС у Каховському районі Херсонської області Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 12);

- будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_1 , в якій, крім інших, містяться записи про прописку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка народилася в с. Колодезьки Трубчевського району Брянської області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки с. Колодезьки Трубчевського району Брянської області (а.с. 33-36).

Враховуючи «намібійські винятки», беруться до уваги медичні документи та щодо реєстрації смерті невідповідного зразка. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Колодезьки Трубчевського району Брянської області померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Каховка Каховського району Херсонської області. Її смерть настала на тимчасово окупованій території України, в місті Каховка Херсонської області (а.с. 15-16).

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до положень ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особина території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню .

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно Наказу Міністерства розвитку громад на території України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» вся територія Каховського району Херсонської області, до якого входить і місто Каховка, де померла ОСОБА_2 , є тимчасово окупованою територією з 24.02.2022.

Враховуючи викладене, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 317 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Частинами 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року № 2398-VI, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України за № 52/5 від 18.10.2000 року, визначено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024.

Пунктом «ґ» статті 1 розділу 5 глави ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Абзацом 3, 4 статті 9 розділу 5 глави ІІІ вказаних Правил передбачено що, державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були заявниками при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого за їх зверненням в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, сьомим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил. У разі направлення судом рішення про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення державна реєстрація смерті проводиться в день надходження копії такого рішення без звернення будь-якої особи.

Відповідно до п. 1, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд, під час вирішення справ про встановлення фактів народження або смерті має враховувати також висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має повно і всебічно з`ясувати обставини справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ч. 7 ст. 293 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до положень п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про, зокрема, встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.

V. Висновки суду за результатами розгляду заяви.

Дослідивши докази, суд робить висновок, що заяву необхідно задовольнити, оскільки, з врахуванням «намібійських винятків», факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Колодезьки Трубчевського району Брянської області та померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України, а саме: місто Каховка Каховського району Херсонської області є доведеним. Цей факт смерті може бути зареєстровано лише на підставі рішення суду. Метою його встановлення є необхідність отримання свідоцтва про смерть відповідного зразка у встановленому законом України порядку.

Керуючись ст. ст. 3-13, 141, 235, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315-319, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України задовольнити повністю.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Колодезки, Трубчевський район, Брянська область, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: місто Каховка, Каховський район, Херсонська область, Україна.

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса: вул. Ярослава Мудрого, 22, м. Біла Церква, Київська область.

Рішення виготовлено та підписано 02.10.2025.

Суддя Г. О. Рижко