Провадження № 6/947/272/25
УХВАЛА

13.10.2025

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О. ,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» про заміну сторони позивача на його правонаступника у цивільній справі № 520/12467/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (далі ТОВ «Укрдебт Плюс») звернулося до суду з заявою про заміну сторони на його правонаступника, в якій просило замінити сторону позивача з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») на його правонаступника ТОВ «Укрдебт плюс».

В обґрунтування заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» зазначило, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 року по справі №520/12467/14ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності, позовні вимоги були задоволені та в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.05.2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - двокімнатну квартиру під АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність.

Виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 року №520/12467/14-ц відстрочено на момент дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 №1304-VII, що став чинним з 07.06.2014 р.

15.11.2019 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс» був укладений договір №2083/К купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого кредитора та заставодержателя по споживчого кредиту №0 від 21.05.2008 року було змінено з ПАТ « Дельта Банк» на ТОВ «Укрдебт Плюс».

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2023 року заява ТОВ «Укрдебт Плюс» про заміну сторони стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Укрдебт Плюс» залишена без розгляду у звязку із тим, що ТОВ «Укрдебт Плюс» раніше вже двічі звертався з аналогічними заявами та вказане питання вже розглянуто судом а жодних нових обставин заява не містить.

Так ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.03.2023 року та відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про заміну сторони у звязку із відсутністю заяви від ТОВ «Укрдебт Плюс» про поновлення строку а суд не має відповідного права самостійно визначатись із наявністю або відсутністю підстав для поновлення процесуальних строків, та згідно вимог ч.1 ст. 127 ЦПК України має право на розгляд такого питання виключно при наявності відповідної заяви учасника справи. Ухвала не була оскаржена.

Ухвалою суду від 15.06.2023 року аналогічну заяву ТОВ «Укрдебт Плюс» залишено без розгляду, так як вказане питання вже було розглянуто судом. Ухвала не була оскаржена.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15.05.2025 була задоволена апеляційна скарга ТОВ «Укрдебт Плюс» ухвала Київського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2023 року скасована а справа направлена для продовження розгляду заяви до суду першої інстанції, так як згідно правової позиції Верховного Суду , викладеної, зокрема, у постанові від 27.02.2024 року у справі № 2-361/11, діючим цивільним процесуальним законом не заборонено повторне звернення до суду з заявою про заміну сторони стягувача.

Від представника ТОВ «Укрдебт Плюс» надана заява про розгляд питання про заміну сторони без участі представників заявника.

Заінтересована особа Санін С.Ю. у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про заміну сторони так як строк виконання рішення суду сплив.

Як встановлено судом заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.05.2015 року в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 105145,39 дол., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нерухоме майно - двокімнатну квартиру під АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю ПАТ «Дельта Банк» вказаного предмета іпотеки у власність.

Зазначеним рішенням визнано за ПАТ «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки, а саме: двокімнатну квартиру під АДРЕСА_1 ; визначено про виселення з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 Іпотекодавця ОСОБА_1 та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; зобов`язано ОСОБА_1 передати ПАТ «Дельта Банк» технічний паспорт, правовстановлюючі документи (або їх дублікати) на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ключі від вхідних дверей (дублікати ключів), та інші документи передбачені Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а крім того стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 гривень. На момент дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року №1304-VII, що набрав чинності 07.06.2014 року, відстрочено виконання судового рішення.

Вказане рішення набрало законної сили 01.06.2015 року (а.с. 12-15).

По справі виконавчі листи не видавались.

Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги №2083/К від 15.11.2019 року та виписки п 288, 288.1, 288.2 додатку №1 до вказаного договору, ТОВ « Укрдебт Плюс» кредитор та заставодержатель по споживчому кредиту №0 від 21.05.2008 року та іпотечному договору від 21.05.2008 року, яким було забезпечено вищевказаний кредитний договір, було змінено з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ « Укрдебт Плюс» (а.с. 16-17).

Відповідно до п. 3 договору № 2083/К, ціна сплачується у повному обсязі до моменту набуття чинності цього договору (а.с. 16 звор).

11.11.2019 року ТОВ « Укрдебт Плюс» перерахувало АТ «Дельта Банк» 38433834 грн., за придбання активів згідно з протоколом, що підтверджується копією квитанції (а.с. 20).

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 2-а-3494/11 та від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця, незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи на виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 10 серпня 2022 року у справі № 206/3740/13-ц (провадження № 61-2363св21) зазначено, що заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Залежно від мети звернення із заявою про заміну сторони правонаступником у формах заміни сторони судового процесу або сторони виконавчого провадження або стягувача у виконавчому документі, які є відмінними за своїм змістом, підлягають з`ясуванню відповідні обставин, від який залежать як підстави, так і наслідки вирішення відповідного процесуального питання.

Також, Верховний Суд, у постанові від 17 вересня 2024 року у справі № 2-1704/09 зауважив, що суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій судового процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення або до відкриття виконавчого провадження (у разі необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі). Поширення законної сили судового рішення на правонаступників сторін відбувається у тих випадках, коли правонаступництво має місце після винесення рішення по справі. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив; заміна сторони виконавчого провадження (у виконавчому листі) її правонаступником є забезпечувальною формою судового контролю за виконанням судового рішення, тому при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суду необхідно встановити не лише наявність правонаступництва у матеріальних відносинах, а й наявність/відсутність відповідного обов`язку боржника та чи підлягає судове рішення примусовому виконанню; тлумачення статті 442 ЦПК України свідчить, що заміна судом сторони у виконавчому листі або виконавчому провадженні її правонаступником можлива у разі виникнення факту правонаступництва (вибуття сторони, зазначеного у виконавчому документі) після ухвалення відповідного судового рішення, що підлягає виконанню.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 8 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 дійшла висновку що стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону про виконавче провадження, пункт 1 частини першої статті 26 Закону N 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Відповідно до висловлених раніше правових висновків Великої Палати Верховного Суду (дивитись mutatis mutandis постанову Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі N 916/617/17, пункти 73-75) оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Враховуючи вказані правові висновки Верховного Суду та Великої палати Верховного Суду , а також приймаючи до уваги, що у даному випадку заявник ТОВ « Укрдебт Плюс» просить здійснити заміну сторони у справі до видачі виконавчого листа, а тому питання строків виконання рішення суду не є підставою розгляду даного розгляду, а також з`ясувавши наявність правових підстав підтверджуючих факт заміни позивача внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні , суд приходить до висновку що заява підлягає задоволенню на підставі вимог ст. 55 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 55,353,354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» про заміну сторони позивача на його правонаступника у цивільній справі № 520/12467/14-ц.

Замінити сторону позивача у цивільної справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності, з ПАТ «Дельта Банк» ( ) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» ( ).

Повний текст ухвали складено 13.10.2025.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складення.

Учасник справи , якому повна ухвала не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали.

Суддя В. О. Луняченко