Справа №450/878/25 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1676/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Іванової О.О., без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бережанська» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бережанська» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2025 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бережанська» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 127,8 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 , та співвласником ОСББ «Бережанська».

Протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Бережанська» № 1 від 29 лютого 2024 року затверджено кошторис юридичної особи та додатковий платіж у розмірі 3500 грн. з одного лічильника.

Відповідач свого обов`язку щодо сплати щомісячних платежів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України № 1405 від 29 грудня 2023 року скасовано заборону на припинення нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості з населення.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бережанська» заборгованість за утримання нежитлового приміщення загальною площею 127,8 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1 , у сумі 37 579 грн. 59 коп., додаткового платежу в сумі 3500 грн., інфляційних втрат за період з 01 січня 2024 року по 31 січня 2025 року в сумі 2400 грн. 95 коп. та 586 грн. 51 коп. 3 % річних.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бережанська» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бережанська» заборгованість зі сплати послуг за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 березня 2024 року по 30 січня 2025 року у розмірі 15463 грн. 80 коп., інфляційних втрат в сумі 1938 грн. 37 коп., 389 грн. 13 коп. 3 % річних та додаткових витрат розміром 3500 грн.

У задоволенні решти позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бережанська» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бережанська» судовий збір у сумі 3028 грн.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бережанська».

Вважає, що судом першої інстанції належним чином не досліджено картку рахунку, яка відображає нарахування, оплату та борг з утримання будинку за власником нежитлового приміщення ОСОБА_1 за період часу з 29 червня 2022 року по 30 січня 2025 року нараховано 37579 грн. 59 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території і 3500 грн. додаткових витрат.

Наголошує на тому, що картка рахунку, а саме її використання передбачено чинним законодавством (особливо ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік...»), і вона є частиною документообігу підприємства, що підтверджує облік господарських операцій.

Зазначає, що позивач до суду першої інстанції не надав копії протоколів про затвердження тарифу, внеску на утримання будинку за інші періоди оскільки такі є підставою для нарахувань, що є відображені у карточці рахунку, яка є фінансовим документом.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 03 жовтня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частинами 1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень частин 1,2,5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 400033537 від 20 жовтня 2024 року, 06 липня 2021 року за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення загальною площею 127,8 кв.м., яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, відповідач є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 32 від 30 серпня 2021 року вбачається, що 27 серпня 2021 року утворено юридичну особу ОСББ «Бережанська», місцезнаходження Львівська обл., Пустомитівський (Львівський) р-н, с. Горішній, вул. Бережанська, буд. 18.

Протоколом № 1 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Бережанська» від 29 лютого 2024 року прийнято рішення про затвердження кошторису (внеску та витрат) на утримання будинку та прибудинкової території 11 грн./кв.м. для квартир та нежитлових приміщень, 10 грн. 17 коп./кв.м. для перших поверхів. Зазначено, що кошторис (внеску та витрат) вводиться в дію з 01 березня 2024 року. Затверджено додатковий платіж у розмірі 3500 грн. з одного лічильника.

Згідно з карткою рахунку ОСББ «Бережанська», ОСОБА_1 за період часу з 29 червня 2022 року по 30 січня 2025 року нараховано 37579 грн. 59 коп. заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території і 3500 грн. додаткових витрат.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що в матеріалах цивільної справи відсутні відомості про встановлення необхідності співвласникам багатоквартирного будинку ОСББ «Бережанська» сплачувати грошові кошти на утримання будинку та прибудинкової території до 29 лютого 2024 року, оскільки кошторис (внеску та витрат) на утримання будинку та прибудинкової території введено в дію лише 01 березня 2024 року, а в мотивах позовної заяви відповідні рішення до зазначеної дати не наводяться.

Долучена картка рахунку ОСББ «Бережанська» не є належним доказом наявності у відповідача станом на 29 лютого 2024 року заборгованості за утримання будинку. Вказаний розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає представник позивача.

Таким чином, позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність у відповідача станом на 29 лютого 2024 року заборгованості у розмірі 21732 грн. 39 коп. за утримання будинку, яка вказана у картці рахунку, обов`язок зі сплати якого виник 01 березня 2024 року.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Згідно з ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правовідносини.

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Відповідно до положення статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно частини 1 статті 385 ЦК України, власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту.

За приписами ст.1, ч.4 ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», до виключної компетенції загальних зборів відноситься визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників, прийняття рішення про реконструкцію та ремонт багатоквартирного будинку або про зведення господарських споруд. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників.

Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів (ст.16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів (ст.ст. 15, 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. Спори щодо визначення частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, експлуатацію, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку визначено Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, зокрема: забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника (частина 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічної переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше.

Частиною 2статті 12 Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

У постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року у справі № 466/8748/16-ц зроблено правовий висновок про те, що особа, яка є співвласником будинку, в якому створено ОСББ зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділене правом у разі нездійснення таких дій цією особою звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих за цими витратами платежів. Законом, іншими законодавчими актами не передбачено затвердження або погодження органами місцевого самоврядування внесків і платежів, визначених загальними зборами ОСББ.

Визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників будинку відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників відповідно до частини дев`ятої статті 10 Закону, частини другої статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та згідно із законодавчо встановленим порядком голосування на зборах об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Особа, яка є власником приміщення у будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку заявлена сума боргу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , а саме нежитлового приміщення загальною площею 127,8 кв.м., та зобов`язана своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Позивач наділений правом нараховувати плату за утримання будинку та прибудинкової території та вимагати своєчасної оплати, а відповідач, в свою чергу, зобов`язаний дотримуватися прийнятих рішень загальних зборів ОСББ «Бережанська» та здійснювати своєчасну оплату внесків за надані послуги.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Само по собі визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників будинку відповідно до частини 9 статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та частини 2 статті 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» відноситься до виключної компетенції загальних зборів співвласників (висновок Великої Палати ВС, зроблений нею у постанові від 3 грудня 2019 року під час розгляду справи №910/6471/18).

У спірних правовідносинах саме ОСББ, як позивач повинно довести підстави для нарахування заборгованості по внескам і платежам на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, та їх розмір, а відповідач спростувати наявність такої заборгованості.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З протоколу № 1 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку ОСББ «Бережанська» від 29 лютого 2024 року встановлено, що кошторис (внеску та витрат) на утримання будинку та прибудинкової території вводиться в дію з 01 березня 2024 року.

В матеріалах цивільної справи відсутні відомості про встановлення необхідності співвласникам багатоквартирного будинку ОСББ «Бережанська» сплачувати грошові кошти на утримання будинку та прибудинкової території до 29 лютого 2024 року, оскільки кошторис (внеску та витрат) на утримання будинку та прибудинкової території введено в дію лише 01 березня 2024 року, а в мотивах позовної заяви відповідні рішення до зазначеної дати не наводяться.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність у відповідача станом на 29 лютого 2024 року заборгованості у розмірі 21732 грн. 39 коп. за утримання будинку, яка вказана у картці рахунку, обов`язок зі сплати якого виник 01 березня 2024 року.

Як слідує з матеріалів справи, на підставу нарахування відповідачу заборгованості по оплаті з обслуговування будинку та прибудинкової території позивач посилається на картку рахунку (а.с.- 7).

При цьому, позивач сам наголошує в апеляційній скарзі на тому, що ними не надано копії протоколів про затвердження тарифу, внеску на утримання будинку за інші періоди оскільки, на їхню думку, такі є підставою для нарахувань, що є відображені у карточці рахунку, яка є фінансовим документом.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження затвердження тарифів зазначених в картці руху (а.с. 7) з оплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території за період з 1 січня 2022 року по 29 лютого 2024 року позивачем не надано, а ні при поданні позовної заяви, а ні при поданні апеляційної скарги.

Нарахування розміру щомісячного внеску для власників нежитлових приміщень визначається протоколом загальних зборів ОСББ.

Натомість картка руху є фінансовим документом, який використовується для обліку господарських операцій за певним рахунком бухгалтерського обліку, і не є доказом, який надає підстави вважати правомірність нарахування щомісячних платежів та їх розмір.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що долучена картка рахунку ОСББ «Бережанська» не є належним доказом наявності у відповідача станом на 29 лютого 2024 року заборгованості за утримання будинку. Вказаний розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає представник позивача.

Доводи апеляційної скарги, не спростовують обґрунтованих висновків суду та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бережанська»- залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.