печерський районний суд міста києва
пр. № 6-507/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Литвинової І. В.

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

представника відповідача Пожидаєва І.В. ,

представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про розстрочення виконання рішення суду від 10.07.2024 року у справі № 757/37850/23-ц,

УСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року, позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд», третя особа: ОСОБА_3 , про розірвання Попереднього Договору купівлі-продажу, задоволено: розірвано Попередній Договір купівлі-продажу квартири від 03 серпня 2021 року, укладений між ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашкевич Л. Г. та зареєстрований в реєстрі за №1105, стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь ОСОБА_2 суму внесених грошових коштів за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 3 серпня 2021 року у розмірі 1 973 000,90 грн., стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 14 493, 60 грн., стягнуто із Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року, рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2024 року залишено без змін.

Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 29 липня 2025 року стягнуто з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

14 серпня 2025 року представник боржника у виконавчому провадженні ПрАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» - Варицький Є.В. звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, відповідно до ст. 435 ЦПК, відповідно до графіку протягом 6 місяців.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що повномасштабна війна та пандемія коронавірусної хвороби COVID-19 нищівно вплинула на будівельну галузь, обсяги будівництва в Україні суттєво скоротилися. На 2023 рік ПрАТ «ХК «Київміськбуд» добудовано та введено в експлуатацію 13 із 35 будівельних проектів, зокрема 1 об`єкт введений в експлуатацію зі ступенем готовності 97%, а будівництво 22 об`єктів зупинено. Крім того, у господарських судах і судах загальної юрисдикції перебуває ряд судових справ про стягнення з ПрАТ «ХК «Київміськбуд» значного розміру коштів і ряд справ знаходиться на виконанні після набрання рішеннями законної сили. Таким чином, примусове виконання рішення суду, створює значні ризики для нестабільної господарської діяльності ПрАТ «ХК «Київміськбуд», зумовлює неможливість погасити заборгованість за судовим рішенням у даній справі та за іншими платежами, податками та зборами, неможливість відновити будівництво, а примусове виконання рішення суду одноразовим платежем призведе до накладення арешту на рахунки, неможливості здійснювати необхідні платежі для виконання рішення Київської міської ради «Про стабілізацію фінансового стану ПрАТ «ХК «Київміськбуд» шляхом збільшення статутного капіталу» та відповідно неможливість Компанії в подальшому відновити будівництво та виконати свої зобов`язання перед інвесторами.

Представник відповідача Пожидаєв І.В. у судовому засіданні заяву підтримував, просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення, посилаючись на відсутність законних підстав для цього, а також на те, що заявником до заяви не було приєднано жодного доказу, який би підтверджував неможливість виконати рішення.

Суд, вислухавши думки учасників провадження, вивчивши заяву і дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, у межах ініційованого питання, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом),- встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим цивільним судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 435 ЦПК, ця стаття не вимагає. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Рішенням Суду у справі Глоба проти України N 15729/07 від 05.07.2012 року суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Запроваджений процесуальними нормами права механізм розстрочення або відстрочення виконання судового рішення є винятковою мірою, який спрямований на досягнення кінцевої мети судового розгляду виконання ухваленого судом рішення.

Отже, питання щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися цивільними судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Виконання судового рішення у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Згідно з ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову. За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі N 9901/598/19, який згідно з положеннями частини четвертої ст. 263 ЦПК України суд застосовує до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про розстрочення виконання рішення, оскільки на підтвердження зазначених у заяві обставин не подано жодних доказів, які б свідчили про скрутне матеріальне становище, відсутність рухомого та нерухомого майна ПрАТ «ХК «Київміськбуд», за рахунок якого можна отримати дохід, тобто не надано доказів, які б беззаперечно вказували на наявність перешкод та конкретних обставин, які унеможливлюють виконання рішення суду.

За таких обставин, суд доходить висновку, що відстрочення виконання рішення у цій справі на 6 місяців може порушити баланс інтересів сторін та не буде слугувати досягненню мети виконання судового рішення з дотриманням співмірності негативних наслідків для стягувача з інтересом боржника.

Керуючись ст. ст. 1-16, 81, 260, 261, 263, 352-354, 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Приватного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про розстрочення виконання рішення суду від 10.07.2024 року у справі № 757/37850/23-ц залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова