465/2720/19
4-с/465/3/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Лозинського Т.-Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу Львівської міської ради на рішення старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шебец Христини Василівни, -

встановив:

Львівська міська рада звернулась до суду із скаргою на рішення старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шебец Христини Василівни, в якій просить:

визнати неправомірним повідомлення головного державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шебец Х.В. від 20.11.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа Франківського районного суду м. Львова у справі №465/2720/19;

зобов`язати старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління юстиції Шебец Христину Василівну відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Франківським районним судом м. Львова у справі №465/2720/19.

Представник Львівської міської ради подала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутності.

Державний виконавець просив залишити скаргу без розгляду, так як стягувачем пропущено строк для подання такої.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Скарга Львівської міської ради на рішення старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шебец Христини Василівни подана до суду за допомогою засобів поштового зв`язку 05.12.2023 року, що підтверджується поштовим штемпелем. Відтак скарга подана в межах процесуальних строків, а тому підстав для залишення скарги без розгляду суд не вбачає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією Українита законами України.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження»регламентує, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Закон України «Про виконавче провадження»є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченост. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що заочним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 29.06.2023 року у справі №465/2720/19 позов Львівської міської ради до ОСОБА_1 з участю третьої особи: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Паук Андрія Ярославовича про відшкодування шкоди задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 ) нежитлове приміщення, загальною площею 51,3 кв.м. по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 01) на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради ( , місцезнаходження: м. Львів, площа Ринок,1).

На виконання рішення 22.08.2023 року Франківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист у справі №465/2720/19.

28.11.2023 року Львівська міська рада отримала повідомлення старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шебец Х. В. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п.7 ч.4 ст. 4 закону України «Про виконавче провадження».

За положеннями статті 129-1Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів у випадках передбачених законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої статті 26 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до підпункту 7 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеногочастиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд також зауважує, що дії державного виконавця мають ґрунтуватися на принципах верховенства права та законності, а також на повній відповідності до вимог чинного законодавства. Виконавець не має права відмовляти у відкритті виконавчого провадження на підставах, не передбачених законом.

У цьому випадку, державний виконавець послався на п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким виконавчий документ повертається, якщо "виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень".

Однак, суд вважає, що такий висновок державного виконавця є помилковим та суперечить нормам законодавства про виконавче провадження.

Згідно зі статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень немайнового характеру здійснюється державним виконавцем шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, виконавець має право накласти на боржника штраф.

Посилання державного виконавця на те, що виконавчий документ не передбачає застосування заходів примусового виконання, не може бути підставою для повернення виконавчого документа. Виконавчий лист, виданий судом, є достатньою підставою для відкриття виконавчого провадження. Визначення та застосування заходів примусового виконання є прямим обов`язком державного виконавця, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, державний виконавець зобов`язаний був відкрити виконавче провадження та вчинити дії, передбачені Законом, з метою забезпечення примусового виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є протиправними, а повідомлення № 106670 від 20.11.2023 таким, що підлягає скасуванню. З метою поновлення порушеного права скаржника суд вважає необхідним зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження за поданою заявою. Відповідно, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 447-448 ЦПК України,-

ухвалив:

скаргу Львівської міської ради на рішення старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шебец Христини Василівни - задовольнити.

Визнати неправомірним повідомлення старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шебец Христини Василівни 20.11.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з виконання виконавчого листа Франківського районного суду м.Львова у справі 3465/2720/19.

Зобов`язати старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шебец Христини Василівни відкрити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Франківським районним судом м.Львова у справі №465/2720/19.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ванівський Ю.М.