Провадження № 2/734/186/25 Справа № 734/5285/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 серпня 2025 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Бараненка С.М.,

за участю:

секретаря судових засідань Чумак Н.М.,

представника позивача адвоката Полянської К.В. (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні залу суду в с-щі Козелець цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кулініч Катерини Валеріївни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кулініч Катерина Валеріївна звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивує тим, що 22 вересня 2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 1653).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилася дочка, ОСОБА_3 , про що 04 лютого 2017 року зроблено відповідний актовий запис № 250 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та видано свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 .

Спільне подружнє життя сім`ї не склалося і позивач змушена була звернутися до суду за стягненням з відповідача аліментів на утриманням неповнолітньої дитини, доньки ОСОБА_3 .

16 жовтня 2019 року Деснянським районним судом міста Чернігова видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття.

19 грудня 2019 року рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (справа № 750/11367/19).

Відповідач належним чином вихованням дитини не займався, матеріальної підтримки не надавав і не надає.

На адвокатські запити до навчальних та медичних закладів, гуртків, в яких навчається і які відвідує ОСОБА_3 , щодо участі в її шкільному житті, навчальному процесі, розвитку, дозвіллі, батька, ОСОБА_2 , надано інформації та довідки, в яких зазначено, що батько в житті дитини ніякої участі не приймає, натомість мати приймає активну участь в шкільному та позашкільному житті, дозвіллі та всебічному розвитку доньки.

Так, згідно з інформацією, наданою Чернігівським дошкільним навчальним закладом № 77 Чернігівської міської ради, ОСОБА_3 відвідувала дошкільний заклад з 02.09.2019 р. по 31.08.2023 р. і за ввесь період її перебування в ДНЗ батько дитини, ОСОБА_2 , участі у вихованні дитини не приймав, жодного разу до закладу не з`являвся.

В інформації, наданій Чернігівською ЗОШ №27 Чернігівської міської ради від 09.07.2024 року № 115, зазначено, що за період навчання в школі дитини, ОСОБА_3 , її батько, ОСОБА_2 , контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, з вчителями не спілкується, на батьківських зборах був відсутній. В той час, як мати дитини, ОСОБА_1 , спілкується з педагогами, які навчають дитину, цікавиться її шкільним життям.

За інформацією КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 13.09.2024 за № 01-14-756 за весь період перебування на обліку ОСОБА_3 її психологічний стан задовільний, фізичний розвиток відповідає віку, МВТН по догляду за дитиною на батька, ОСОБА_2 , не оформлявся.

ОСОБА_3 навчалася в дитячій студії «Плюшеве Дерево» з 1 вересня 2022 року по травень 2023 року і за інформацією керівника студії від 19.09.2024 приймала активну участь в усіх заходах. Мати дитини, ОСОБА_1 бере активну участь у житті дитини, піклується про її майбутнє та гармонічний розвиток. Батько дитини в студію не приходив і ніколи не зв`язувався з керівництвом, успіхами та розвитком дитини не цікавився, на випускному занятті по закінченню курсу не був присутній.

Згідно з довідкою, наданою Студією фізкультурно-спортивних напрямків «САНРАЙЗ» ОСОБА_3 з вересня 2023 року студію відвідує, багато разів приймала участь в конкурсах та фестивалях хореографічного мистецтва місцевого та всеукраїнського значення, має нагороди за зайняті призові місця. Мати дівчинки, ОСОБА_1 , бере активну участь в житті доньки, постійно цікавиться її навчанням та успіхами, відповідально відноситься до виховання і дисципліни, є авторитетом для дитини. Натомість батько, ОСОБА_2 , жодного разу в студії не з`являвся, на зв`язок з керівництвом та тренерами не виходив.

На сьогоднішній день, позивач та ОСОБА_3 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором про управління майном від 15.08.2024.

Позивач також зверталася до Служби у справах дітей Деснянської селищної ради з проханням вжиття заходів щодо зміни поведінки батька дитини щодо виховання та належного виконання батьківських обов`язків.

Листом від 07.11.2024р. № 01-12/133 Служба у справах дітей Деснянської селищної ради повідомила, що була проведена бесіда з ОСОБА_2 , в якій він повідомив, що аліменти на доньку перераховує кожного місяця, але не в повному обсязі, так як в нього є ще діти від інших шлюбів, а заробітна плата мінімальна.

Однак інформація щодо сплати аліментів не відповідає дійсності. Так, згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів боржником, ОСОБА_2 , наданим Козелецьким відділом ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів відповідачем станом на 01.10.2024 року, починаючи з жовтня 2019 року, складає 145167,70 грн., а аліменти не сплачувались взагалі з жовтня 2019 року по березень 2021 року, з травня по жовтень 2021 року, з серпня 2022 року і до цього часу.

Оскільки відповідач тривалий час не сплачує аліменти, позивач звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів.

Відповідач вже тривалий час проживає окремо від позивача та своєї дитини, і жодного з покладених на нього законом обов`язку не виконує, а саме ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, фактично не цікавиться станом здоров`я дитини, її фізичним, моральним і духовним розвитком, оскільки жодного разу не відвідував і не відвідує дитину в навчальних закладах, не ходить на батьківські збори, не цікавиться її навчанням, отриманням дитиною освіти та підготовкою до самостійного життя, дозвіллям. Протягом останніх п`яти років дитина батьку фактично «не була потрібна».

Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Для повного та всебічного розвитку дитини позивач прикладає всі свої зусилля та можливості.

Відсутність надання будь-якої матеріальної допомоги та підтримки протягом тривалого часу, дає підстави стверджувати про повне самоусунення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Поведінка відповідача протягом років є усталеною та чітко сформованою.

З вищевикладеного вбачається злісне безпричинне ухилення відповідача від піклування та виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому в даному випадку наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань від останньої на час розгляду справи до суду не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав вказаних у позові та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.

Третя особа в судове засідання явку свого представника не забезпечила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Відповідач в судове засідання не з`явивсь, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справ від останнього до суду не надходило. В судове засідання викликався шляхом надіслання повістки про виклик до суду та шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Крім того, інформація щодо даної справи, у тому числі про дату, час і місце її розгляду, розміщена на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За наведених вище обставин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 04 лютого 2017 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 (а.с. 9).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором про управління майном від 15.08.2024 року (а.с. 11).

16 жовтня 2019 року Деснянським районним судом міста Чернігова видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття (а.с. 12).

19 грудня 2019 року рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (справа № 750/11367/19), рішення набрало законної сили 21.01.2020 року (а.с. 13).

Згідно з інформацією, наданою на адвокатський запит, Чернігівського дошкільного навчального закладу № 77 Чернігівської міської ради, ОСОБА_3 відвідувала дошкільний заклад з 02.09.2019 р. по 31.08.2023 р. і за ввесь період її перебування в ДНЗ батько дитини, ОСОБА_2 , участі у вихованні дитини не приймав, жодного разу до закладу не з`являвся (а.с. 15).

У відповіді на адвокатський запит, Чернігівською ЗОШ №27 Чернігівської міської ради від 09.07.2024 року № 115, вказано, що за період навчання в школі дитини, ОСОБА_3 , її батько, ОСОБА_2 , контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, з вчителями не спілкується, на батьківських зборах був відсутній. В той час, як мати дитини, ОСОБА_1 , спілкується з педагогами, які навчають дитину, цікавиться її шкільним життям (17).

За інформацією КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 13.09.2024 за № 01-14-756 за весь період перебування на обліку ОСОБА_3 її психологічний стан задовільний, фізичний розвиток відповідає віку, МВТН по догляду за дитиною на батька, ОСОБА_2 , не оформлявся (а.с. 22).

ОСОБА_3 навчалася в дитячій студії «Плюшеве Дерево» з 1 вересня 2022 року по травень 2023 року і за інформацією керівника студії від 19.09.2024 приймала активну участь в усіх заходах. Позивач - мама дитини ОСОБА_1 бере активну участь у житті дитини, піклується про її майбутнє та гармонічний розвиток. Батько дитини в студію не приходив і ніколи не зв`язувався з керівництвом, успіхами та розвитком дитини не цікавився, на випускному занятті по закінченню курсу не був присутній (а.с. 20).

Згідно з довідкою-відповіддю на адвокатський запит, наданою Студією фізкультурно-спортивних напрямків «САНРАЙЗ» ОСОБА_3 з вересня 2023 року студію відвідує, багато разів приймала участь в конкурсах та фестивалях хореографічного мистецтва місцевого та всеукраїнського значення, має нагороди за зайняті призові місця. Мати дівчинки, ОСОБА_1 , бере активну участь в житті доньки, постійно цікавиться її навчанням та успіхами, відповідально відноситься до виховання і дисципліни, є авторитетом для дитини. Натомість батько, ОСОБА_2 , жодного разу в студії не з`являвся, на зв`язок з керівництвом та тренерами не виходив (а.с. 24).

Листом від 07.11.2024р. № 01-12/133 на заяву позивача ОСОБА_1 Служба у справах дітей Деснянської селищної ради повідомила, що була проведена бесіда з ОСОБА_2 , в якій він повідомив, що аліменти на доньку перераховує кожного місяця, але не в повному обсязі, так як в нього є ще діти від інших шлюбів, а заробітна плата мінімальна (а.с. 28).

З розрахунку-заборгованості Козелецького відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зі сплати аліментів боржником, ОСОБА_2 , вбачається, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини ОСОБА_3 , оскільки сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів відповідачем станом на 01.10.2024 року, починаючи з жовтня 2019 року, складає 145167,70 грн., а аліменти не сплачувались взагалі з жовтня 2019 року по березень 2021 року, з травня по жовтень 2021 року, з серпня 2022 року і до цього часу (а.с. 26).

Наведе свідчить, що відповідач у порушення ст. 150, 155, 180 СК України ухиляється від виконання обов`язків батька по вихованню та утриманню своєї дитини, зокрема: утримувати дитину до досягнення нею повноліття, виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний і моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною освіти.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно Висновку Служби у справах дітей Деснянської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , враховуючи всі обставини, керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», відповідно до протоколу Комісії з питань захисту прав дитини від 04.04.2025 року №11, Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Деснянської селищної ради з метою соціального захисту дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого, що не виконує батьківські обов`язки щодо утримання та виховання дитини (а.с. 97).

Згідно з ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 153 Сімейного Кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152 Сімейного Кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.

Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Так, матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст. 12, 81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставиться до дитини, на які посилається представник позивача, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Представником позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний, духовний розвиток дитини, не цікавиться життям дитини, не сплачує аліменти.

Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження неможливості виконувати своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а також прояву з його боку батьківської турботи, забезпечення рівня життя, достатнього для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини.

В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дітей, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками.

Встановлені обставини вказують на злісне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню дитини, а саме останній жодним чином не приймає участі в утриманні дитини, не цікавиться її життям та не приймає участь у її вихованні.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем, як батьком дитини, своїми батьківськими обов`язками щодо малолітньої доньки, є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психічний стан дитини до моменту зміни ним свого ставлення та поновлення у встановленому порядку батьківських прав, а тому позовна вимога про позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 245, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кулініч Катерини Валеріївни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Деснянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення в повному обсязі виготовлено 15 серпня 2025 року.

Головуючий суддя Сергій БАРАНЕНКО