СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/14983/25

пр. № 2-о/759/562/25

24 вересня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судового засідання Сірик М.А.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київська міська рада про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту його постійного проживання зі своєю матір`ю (спадкодавцем) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Заяву мотивував тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є його матір`ю, що підтверджується свідоцтвом про народження від 07 липня 1960 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Фастів Київської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 травня 2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилася квартира АДРЕСА_2 , яка належала їй на праві власності.

Зазначає, що 27 червня 2025 року, як єдиний спадкоємець, що постійно проживав разом із своєю матір`ю на час відкриття спадщини, звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Петренко Олени Василівни щодо оформлення спадщини після померлої матері, оскільки відсутні інші спадкоємці, передбачені законом.

Проте приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петренко О. В. повідомила його, що ним пропущено шестимісячний строк, встановлений законодавством для прийняття спадщини після померлої матері, та акцентовано увагу на вимогах статей 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якими передбачено, що спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем (не зареєстрований за однією адресою), має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до шести місяців з дня смерті спадкодавця, а також видано витяг зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності) від 27 червня 2025 року, з якого вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадкові справи не заводилися.

Тому, з метою реалізації права на оформлення спадкового майна, він змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту свого постійного проживання зі своєю матір`ю (спадкодавцем) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Зазначає, що факт його постійного проживання зі своєю матір`ю (спадкодавцем) на час відкриття спадщини підтверджується наступним.

Як зазначає заявник, він (з 17 січня 1995 року) разом із своєю дружиною ОСОБА_4 (з 23 квітня 2002 року) та донькою ОСОБА_5 (з 17 січня 1995 року) зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Вказує, що оскільки матір була особою похилого віку (померла у віці 76 років) та мала численні захворювання, в зв`язку з чим потребувала постійного догляду, то він на початку 2010 року змушений був переїхати до неї за адресою: АДРЕСА_1 , щоб піклуватись про неї, забезпечувати її всім необхідним, в тому числі ліками, харчуванням, нести всі витрати, пов`язані з побутом.

Зазначає, що з довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради від 10 серпня 2022 року N 68 вбачається, що його мати була зареєстрована та проживала по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 - за адресою: АДРЕСА_1 , а також за цією адресою на день її смерті проживав без реєстрації її син ОСОБА_1 .

Заявник стверджує, що факт його постійного проживання з своєю матір`ю на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 , є підтвердженим і метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

Процесуальні дії

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 липня 2025 року визначено головуючого суддю Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю. О. та справу передано судді (а. с. 38, 39).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 09 липня 2025 року відкритопровадження у справі, призначено судове засідання (а. с. 41).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2025 року заяву представника заявника ОСОБА_2 про виклик свідків задоволено. Ухвалено викликати в судове засідання та допитати в якості свідка ОСОБА_6 (а. с. 61, 62).

Заявник та його представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити.

Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явився, по дату та час розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 19).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Фастів Київської області (а. с. 26).

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомості від 24 листопада 1994 року квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_3 на праві власності (а. с. 27).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 10 серпня 2022 року ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . За цією адресою на день смерті ОСОБА_3 проживав її син - ОСОБА_1 (а. с. 14).

ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_4 ( з 23 квітня 2002 року) та донькою ОСОБА_5 (з 17 січня 1995 року) зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до витягу із спадкового реєстру від 27 червня 2025 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадкові справи не заводились.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що знайомий з заявником з 2006 року, знав ОСОБА_3 , він допомагав по догляду за нею. Заявник проживав з матір`ю до самої її смерті та доглядав її.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

За приписами статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Згідно зі статтею 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з підпунктом 4.10 пункту 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (пункт 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в цьому випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

За підпунктом 3.22 пункту 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З огляду на наведене, системний аналіз наявних у справі доказів, дозволяє суду дійти висновку, що заявник, на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України, надав суду належні і допустимі докази на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Обставин, які б давали підстави сумніватись у такому висновку, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, інтереси заявника, відсутність спору та інших шляхів захисту прав ОСОБА_1 , суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявника.

Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 8, 13, 81, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Київська міська рада про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з своєю матір`ю (спадкодавцем) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (частина друга статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України (частина третя статті 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (частина перша статті 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина друга статті 273 ЦПК України).

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа: Київська міська рада, , адреса місцезнаходження: 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36.

Повний текст складено 03.10.2025.

Суддя Ю.О. Твердохліб