ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7192/25 Справа № 211/904/25 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 211/904/25

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року, яке ухвалено суддею Ніколенко Д. М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 12 травня 2025 року,

УСТАНОВИВ:

В січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 20 березня 2023 року о 08-38 годині в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по вул. Володимира Великого біля СТО № 158 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Toyota Sequoia, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, при здійсненні маневру перестроювання не переконався, що це буде безпечно, залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомоблем марки Audi Q7, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись автомобіль марки Toyota Sequoia, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункти 2.3. «б», 10.1., 10.3., 13.1., 13.3. ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Автомобіль марки Audi Q7, державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 .

За даним фактом 20 березня 2023 року уповноваженою посадовою особою полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №038094 за ознаками ст. 124 КУпАП.

Постановою від 28 квітня 2023 року у справі № 214/2154/23 ОСОБА_2 визнано винним у порушені Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки Audi Q7, державний номерний знак НОМЕР_2 , завдані значні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Audi Q7 державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «Арсенал страхування», поліс №211372353 обов`язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05 жовтня 2022 року.

Відповідно до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211372353 від 05 жовтня 2022 року, сума на одного потерпілого 160 000 грн, франшиз складає 0,00 грн.

Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження № 57/23 від 31 травня 2023 року, сума матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого в ДТП автомобіля Audi Q7, державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , складає суму у розмірі 52 859,02 грн. За проведення експертизи, відповідно до квитанції від 27 березня 2023 року, ОСОБА_1 була сплачена сума у розмірі 5 000 грн.

ОСОБА_1 , як потерпіла особа, звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» щодо здійснення страхового відшкодування за правилами про врегулювання події по процедурі Прямого врегулювання збитків відповідно до Положення, затвердженого Протоколом МТСБУ № 376/2016 від 10 березня 2016 року.

Після отримання ПрАТ «СК «Арсенал страхування» заяви та необхідного пакету документів для виплати страхового відшкодування, Страхова компанія, 10 липня 2023 року частково відшкодувала збитки у розмірі 20 424,59 грн.

У добровільному порядку відповідач завдані збитки відмовляється відшкодовувати в повному обсязі.

Матеріальні збитки завдані в результаті ДТП складають суму в розмірі 32 434,43 грн. Період прострочення грошового зобов`язання за період з період 10 серпня 2023 року по 24 січня 2025 року становить 534 дня. Відповідно, інфляційне збільшення - 4 280,83 грн, 3% річних - 1 420,89 грн.

Крім того, внаслідок неправомірних дій позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає в емоціональному переживані з приводу пошкодження автомобіля та неможливості використовувати власний транспорт за призначенням, оскільки використання автомобіля пов`язано із зайняттям підприємницькою діяльністю. Після ДТП також погіршився стан його здоров`я. Він тривалий час не міг виконувати свої обов`язки на роботі, він став знервованим, дотепер знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, в стані внутрішнього напруження, втратив сон. Стан морального дискомфорту пригнічує його тривалий період часу. Все вищезгадане вплинуло на відносини і нормальні життєві зв`язки позивача з підлеглими, членами родини, сусідами, знайомими. Він був позбавлений можливості жити повноцінним життям, реалізувати свої плани та можливості, що істотно порушило його спосіб життя і вплинуло на його життєвий уклад. Зазначені негативні наслідки ДТП були тривалими й істотними для позивача, тому моральний збиток позивач оцінює в 20 000 грн.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування завданих майнових збитків 38 136,15 грн, а саме: 32 434,43 грн (сума боргу), 4 280,83 грн (інфляційне збільшення), 1 420,89 грн (штрафні санкцій); в якості відшкодування моральної шкоди 20 000 грн; витрати пов`язані з розглядом справи: витрати, пов`язані з проведенням авто-товарознавчого висновку, 5 000 грн та судовий сбір в розмірі 1 211,20 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10 000 грн та у рахунок відшкодування судових витрат: витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 38 136,15 грн та ухвалити нове рішення по справі про задоволення вказаних позовних вимог позивача, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та неповне дослідження обставин справи.

Апеляційна скарга, окрім мотивів, викладених в позовній заяві, обґрунтована тим, що відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження № 57/23 від 31 травня 2023 року, сума матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого в ДТП автомобіля Audi Q7, державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , складає суму у розмірі 52 859,02 грн. За проведення експертизи, відповідно до квитанції від 27 березня 2023 року, ОСОБА_1 була сплачена сума у розмірі 5 000 грн. При цьому Листом від 17 липня 2023 року страхова компанія повідомила позивача про те, що залишок завданої шкоди він має право стягнути з відповідача по справі.

Крім того апелянт зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмір, тому прийшов до хибного рішення щодо відмови у задоволені позову в частині матеріальної шкоди.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року в частині часткового задоволення позовних вимог позивача про стягнення моральної шкожи не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 березня 2023 року о 08-38 годині в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по вул. Володимира Великого біля СТО № 158 водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Toyota Sequoia, державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, при здійсненні маневру перестроювання не переконався, що це буде безпечно, залежно від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомоблем марки Audi Q7, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись автомобіль марки Toyota Sequoia, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У наслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що призвело до матеріальних збитків.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги пункти 2.3. «б», 10.1., 10.3., 13.1., 13.3. ПДР України, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.

Автомобіль марки Audi Q7, державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 .

За даним фактом 20 березня 2023 року уповноваженою посадовою особою полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №038094 за ознаками ст. 124 КУпАП.

Постановою від 28 квітня 2023 року у справі № 214/2154/23 ОСОБА_2 визнано винним у порушені Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки Audi Q7, державний номерний знак НОМЕР_2 , завдані пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Audi Q7 державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «Арсенал страхування», поліс № 211372353 обов`язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05 жовтня 2022 року.

Відповідно до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 211372353 від 05 жовтня 2022 року, сума на одного потерпілого 160 000 грн, франшиз складає 0,00 грн.

Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження № 57/23 від 31 травня 2023 року, сума матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого в ДТП автомобіля Audi Q7, державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , складає суму у розмірі 52 859,02 грн. За проведення експертизи, відповідно до квитанції від 27 березня 2023 року, ОСОБА_1 була сплачена сума у розмірі 5 000 грн.

07 липня 2023 року позивачем ОСОБА_1 подано Страховику ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» заяву щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування (а.с. 68).

Одночасно, 07 липня 2023 року позивачем було подано заяву про погодження розміру страхового відшкодування (у відповідності п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до вказаної заяви позивач погодився із розміром страхового відшкодування у сумі 20 424,59 грн, на проведенні експертизи не наполягав, ознайомлений з тим, що франшиза за полісом становить 1 600,00 грн. (а.с.69).

10 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 отримав на свою банківську карту НОМЕР_5 узгоджену суму страхового відшкодування 20 424,59 грн. (а.с. 50).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не вправі вимагати з винуватця різниці між збитком і межами відповідальності страховика, оскільки у заяві від 07 липня 2023 року позивач узгодив суму страхового відшкодування зі страховою компанією без проведення експертизи та отримав на свій рахунок узгоджену суму 20 424,59 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі № 628/1475/19 (провадження № 61-7554св21) зазначено, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22) зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина першастатті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Між сторонами виник спір про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Пунктом 2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Указана норма кореспондується зі статтею 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеноговідповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердженняфакту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Судом встановлено, що 07 липня 2023 року позивачем ОСОБА_1 подано Страховику ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» заяву щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування (а.с.68).

Одночасно, 07 липня 2023 року позивачем було подано заяву про погодження розміру страхового відшкодування (у відповідності п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до вказаної заяви позивач погодився із розміром страхового відшкодування у сумі 20 424,59 грн, на проведенні експертизи не наполягав, ознайомлений з тим, що франшиза за полісом становить 1 600 грн (а.с.69).

10 липня 2023 року позивач ОСОБА_1 отримав на свою банківську карту НОМЕР_5 узгоджену суму страхового відшкодування 20 424,59 грн (а.с.50).

Зазначене свідчить про те, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується підписаною нею заявою щодо страхового відшкодування та відповідає вимогам статті 30, пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV.

При цьому суму матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля в розмірі 52 859,02 грн, було визначено висновком експерта транспортно-товарознавчого дослідження № 57/23 до погодження зі страховою компанією страхового відшкодування, а саме від 31 травня 2023 року.

Колегія суддів звертає увагу, що для приватного права властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц також звертала увагу на те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) ґрунтується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Крім того, для приватного права притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема і в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин.

Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначав, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Схожих за змістом висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2023року у справі № 759/28079/21.

ОСОБА_1 скористався своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримала страхове відшкодування, а ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», яке забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженого зі страховою, тому позивач не вправі вимагати з винуватця різниці між збитком і межами відповідальності страховика.

Оскільки, позивач погодився із певним розміром страхового відшкодування ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в сумі 20 424,59 грн, а тому заявлена в подальшому вимога до відповідача суперечить як попередній поведінці ОСОБА_1 , так і засадам розумності та диспозитивності. Відомостей про те, що позивач погодився на отримання страхового відшкодування від страхової компанії під впливом помилки, обману, насильства, тяжкої обставини або не усвідомлюючи значення своїх дій, матеріали справи не містять.

У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у апелянта іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь апелянта.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 58 136,15 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 03 жовтня 2025 року.

Головуючий:

Судді: