Рішення

Іменем України

30 вересня 2025 року місто Чернігів

Справа №751/7068/25

Провадження №2/751/2062/25

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

секретаря судового засідання Стрижак В. П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник позивача ОСОБА_3

представник відповідача ОСОБА_4

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття,

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що з 18.09.2021 до 16.05.2025 перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 30.12.2024 відповідачка покинула дитину разом з чоловіком та виїхала до м. Чернігова. Зазначає, що дитина має специфіку в розвитку та потребує постійного спостереження, догляду та лікування. Майже весь тягар на утримання дитини ліг на нього. Відповідачка має постійний дохід, але за період з 30.12.2024 до 05.08.2025 перерахувала кошти загальною вартістю 5 075,00 грн. За вказаних обставин, просить стягнути аліменти в примусовому порядку.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 19.08.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У встановлений судом строк відповідач подала відзив (а.с.61-64), згідно якого просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що приймає участь в утриманні своєї дитини ОСОБА_6 . Окрім перерахунку грошових коштів в розмірі 5 075,00 грн, нею придбавалися іграшки, товари для гігієни, направлялися кошти на консультації лікарів, які за період з січня до серпня 2025 становлять 41 102,64 грн. Одночасно вказала, що наразі має додаткові витрати з приводу оренди квартири в розмірі 11 500,00 грн щомісячно. Крім того, вона займається підприємницькою діяльністю, а це діяльність несе в собі ризик, і дана сума з якої вираховується 1/4 частина від її доходу може значно перевищити її загальний дохід, що унеможливить сплату суми в такому розмірі.

Ухвалою суду від 12.09.2025 у задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи відмовлено та відкладено розгляд справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Сторони з 18.09.2021 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16.05.2025 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.6-8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5 , батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5).

Під час перебування у шлюбі відносно ОСОБА_1 складався протокол про адміністративне правопорушення від 16.11.2023 за ч.1 ст.173-2 КУПАП та виносився терміновий заборонний припис стосовно кривдника (а.с.65-66).

Судом встановлено, що батьки дитини проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, внаслідок чого у провадженніДеснянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №754/7674/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця поживання дитини з батьком.

Відповідно витягу з реєстру територіальної громади позивач та малолітня дитина зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Власником 1/2 частини вказаної квартири є ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєструречових прав на нерухоме майно (а.с.101).

Також ОСОБА_1 має у власності транспортний засіб Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.102).

Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має вади здоров`я та розвитку, що підтверджується консультативним висновком невролога від 05.06.2025, консультативним висновком психолога від 19.06.2025, актом виконаних робіт по корекційним заняттям з практичним психологом, відомостями ТОВ «Юамед Хелскеа Венчерз». За корекційні заняття з практичним психологом оплату проводить позивач (а.с.11-14, 32-36, 96, 100).

26.05.2022 ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_5 уклав декларацію №0001-74М4-4МАО з лікарем-педіатром ОСОБА_7 (а.с.95).

З травня 2022 року ОСОБА_8 обслуговуєтьсяв медичній мережі Pulse ТОВ «Гайлєнь» (а.с.95-95зв).

Згідно договору №02/25 від 05.06.2025, укладеному між Приватною організацією «Приватний заклад дошкільної освіти «Сова-Сова» та ОСОБА_1 , виконавець зобов`язується надавати освітні послуги з дошкільної освіти дитині - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вартість освітніх послуг складає 15 000,00 грн щомісячно, вартість за харчування становить 8 000,00 грн на рік (а.с.15-26).

Згідно довідки Приватної організації «Приватний заклад дошкільної освіти «Сова-Сова» ОСОБА_8 навчається у закладі з 09.06.2025. Дитина зарахована до садочку батьком, який відповідально ставиться до виховання та розвитку дитини (а.с.27).

За навчання та харчування дитини у вказаному закладі кошти сплачує батько - ОСОБА_1 , що підтверджується платіжними інструкціями (а.с.28-31, 100зв).

Відповідно відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру від 19.08.2025 відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.48).

Відповідно довідки про доходи відповідачка ОСОБА_2 працює на посаді менеджера у ТОВ «Фудком», отримує заробітну плату, середньомісячний розмір якої за період з січня 2025 до травня 2025 року становить 8 849,77 грн (а.с.37).

Крім того, ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець. Згідно відомостей АТ «Універсал Банк» за період з 01.04.2025 до 25.06.2025 надходження по рахунку ФОП ОСОБА_2 становлять 10 000,00 грн (а.с.38-39).

Згідно копії платіжних інструкцій за період з січня 2025 року до серпня 2025 ОСОБА_9 перерахувала ОСОБА_1 кошти на утримання дитини ОСОБА_6 в загальному розмірі 41 102,64 грн (а.с.40-44, 67-79).

Згідно договору найму житлового приміщення ОСОБА_2 орендує квартиру АДРЕСА_3 . За користування житлом сплачує 11 500,00 грн (а.с.80).

Із дослідженого флеш-носія вбачається розмова між позивачем та відповідачем щодо розвитку їх малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.87).

Згідно висновку Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 05.07.2025 місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доцільно визначити з батьком (а.с.128-130).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини).

Статтею 27 Конвенції про права дитини, передбачено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно преамбули Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03.08.2006, визначається важливість ролі батьків у захисті та підтримці прав і найвищих інтересів дітей, зважаючи на те, що Держави в разі необхідності мають також брати участь у такому захисті й у такій підтримці.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися при вирішенні питань, що безпосередньо стосуються дитини з причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі шляхом застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 158/1638/18.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, забезпечення достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, її потреби, визначений законом мінімальний розмір аліментів та прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підстав у своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На час пред`явлення позову та наразі малолітня дитина постійно проживає з позивачем. Дана обставина не заперечується відповідачем.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність домовленості між сторонами щодо способу виконання відповідачем свого обов`язку по утриманню малолітнього сина на час звернення позивача до суду (договір про сплату аліментів), зокрема, щодо розміру аліментів, тому звернення позивача з вимогами про стягнення таких в судовому порядку свідчить про відсутність такої домовленості між ними.

При цьому, невирішений спір між батьками дитини щодо визначення її місця проживання - не може бути підставою для відмови в стягненні аліментів на користь того з батьків, із ким фактично проживає дитина на момент пред`явлення позову про стягнення аліментів (постанова ВС від 03.02.2021 № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20).

Належні та допустимі докази того, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку у матеріалах справи відсутні.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження незадовільного стану здоров`я чи матеріального становища відповідача.

Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів, а також враховуючи, що позивач в силу закону також зобов`язаний утримувати дитину та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову з 12 серпня 2025 року (а.с.46) та до повноліття дитини.

Одночасно суд зазначає, що отримання аліментів від жінки в даному випадку, матері дитини, є правом чоловіка, з яким проживає дитина, та певною гарантією благополуччя дитини, забезпечення її базових потреб.

При цьому, відповідач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України.

Також суд наголошує, що наявність рішення про стягнення аліментів - не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір.

Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

V. Розподіл судових витрат

У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 1-18, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України, враховуючи роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.08.2025 та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп на користь держави (ГУК у м. Києві/м. Київ/2203106, код отримувача 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30 вересня 2025 року.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя Н. В. Маслюк