Дата документу 01.10.2025 Справа № 332/6965/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 332/6965/24 Пр. № 22-ц/807/1262/25Головуючий у 1-й інстанції: Ретинська Ю.І. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Онищенка Е.А.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «Запоріжсталь» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (надалі - ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ»), ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (надалі ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ»), АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» (надалі АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ») про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (а.с.1-8), в якому просив:

- стягнути з ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на його користь моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання у розмірі 25000,00 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору,

- стягнути з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на його користь моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання у розмірі 45000,00 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору,

- стягнути з АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» на його користь моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання у розмірі 30000,00 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Ретинську Ю.І. (а.с.29-30). Ухвалою суду першої інстанції (а.с.31) провадження у цій справі відкрито.

Ухвалою суду першої інстанції віж 17 квітня 2025 року (а.с.133-134) провадження у даній справі в частині позовних вимог до АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» закрито у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди та затвердженням її судом на таких умовах: 1. АТ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ» зобов`язується компенсувати / сплатити позивачу на відшкодування моральної шкоди, яку спричинено Позивачу внаслідок отримання професійного захворювання - 18000,00 грн. 2. Керуючись статтями 23, 1 167 ЦК України, статтями 153 та 237-1 КЗпП України Позивач по справі № 332/6965/24 вважає, що достатнім відшкодуванням моральних страждань (моральної шкоди) внаслідок отриманого ним професійного захворювання з Відповідача-3 є сума грошових коштів у розмірі 18000,00 грн. 3. Перерахування грошових коштів проводиться Відповідачем-З протягом 15 календарних днів після набрання чинності цієї мирової угоди на рахунок Позивача у банку. 4. Позивач відмовляється від вимог про стягнення з Відповідача-3 витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.5. Виплата суми відшкодування моральної шкоди здійснюється за банківськими реквізитами Позивача, зазначеними в пункті 10 цієї мирової угоди, з наступним призначенням платежу: «Відшкодування моральної шкоди згідно з мировою угодою, затвердженою ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя по справі № 332/6965/24».

Отже, суд першої інстанції в рамках даної справи розглядає вимоги позивача до відповідачів ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ».

В обґрунтування своїх доводів до ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» ОСОБА_1 зазначив, що має загальний стаж 15 років 10 місяців, з яких в шкідливих умовах - 12 років 07 місяців, а саме: - 05 років 04 місяці на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на вогнетривкій дільниці ремонту мартенівських печей Сервісного центру (м. Запоріжжя); та 03 роки 05 місяців на ПАТ «Запоріжсталь» цех ремонту металургійних печей. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 працював в умовах впливу шкідливих виробничих факторів: фізичне навантаження, вимушені нахили тулуба, параметри яких перевищували допустимі величини; шуму, рівень якого перевищував ГДР; дії кремнію діоксиду кристалічного, заліза оксиду, концентрації яких перевищували ГДК. Відповідно Висновку ЛЕК ДУ «ІНСТИТУТ МЕДИЦИНИ ПРАЦІ ІМЕНІ Ю.І. КУНДІЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ» від 20 вересня 2023 року (протокол №37/859) про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) позивачу було встановлено: 1. хронічна радикулопатія шийна С6, С7 праворуч та попереково-крижова L5, S1праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. 2.Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість з помірним зниженням слуху III ступеня - за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової.2. хронічний бронхіт II ст. фаза загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛНII ст. Супутній: стан після операції 15.02.2023 року: пластична краніотомія в лобовій ділянці парасагітально, видалення фальксменінгіоми передньої третини фалькса з переважним зрістом ліворуч, пластика дефекту ТМО окістями; встановлення системи зовнішнього дренування (імплантація люмбоперитонеальної системи 13.04.2023 року). Атрофія зорових нервів обох очей. Початкова катаракта обох очей. Гіпертонічна хвороба II ст., ст. 2, ризик 3. СН Iст. Ожиріння II ст.., аліментарно-конституційного генезу. Згідно із довідками МСЕК (копія а.с. 10-10 зворот) встановлена І (перша) група інвалідності Б безстроково та ступінь втрати професійної працездатності - 60% (шістдесят відсотків) такої втрати безстроково, (довідка МСЕК від 27.11.2023 року копія а.с. 102-103). Згідно із рекомендаціями та режимом хворого, що зазначені у Виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду. Спостереження та лікування у профпатолога, пульманолога, сімейного лікаря, лора, окуліста за місцем проживання. Курси відновлюючого лікування.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2025 року (а.с.138-1141) позов ОСОБА_1 у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, 16500,00 грн.

Стягнуто з ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 199,85 грн.

Стягнуто з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання, 25500,00 грн.

Стягнути з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» () на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 308,86 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у своїй апеляційній скарзі (а.с.145-154) просив рішення суду першої інстанції скасувати в частині стягнення з ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на користь позивача 16500,00 моральної шкоди та стягнення на користь держави 199,85 грн. судового збору, в іншій частині вказане рішення суду залишити без змін.

В автоматизованому порядку 21.05.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кухаря С.В. та Трофимову Д.А. (а.с.165). Ухвалою апеляційного суду від 22.05.2025 року (а.с.166) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 28.05.2025 року (а.с.169). У період з 28.05.2025 року по 02.06.2025 року суддя - член колегії Трофимова Д.А. перебувала на нетривалому лікарняному, якій не давав права її заміни в автоматизованому порядку іншим суддею (а.с.170). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 03.06.2025 року (а.с.171), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.172), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, відповідного штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустки судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (довідка а.с.195).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку 29.09.2025 року суддею Онищенко Е.А. у цій справі замінено суддю Трофимову Д.А. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 197-198).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі позивач через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України (а.с.190-194), всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представників адвокатів сторін: відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» - адвоката Ніколенка М.М. (а.с.155-157) та позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 (а.с. 9,27), про причини своєї неявки та своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності представників адвокатів сторін: відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» - адвоката Ніколенка М.М. (а.с.155-157) та позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 (а.с. 9,27).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що позивач та інші відповідачі із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували.

Відповідач ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» оскаржує рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині стягнення з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на користь позивача 16500,00 моральної шкоди та стягнення на користь держави 199,85 грн. судового збору.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» і лише в оскаржуваній частині щодо стягнення з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на користь позивача 16500,00 моральної шкоди та стягнення на користь держави 199,85 грн. судового збору.

У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача до відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» в оскаржуваній частині керувався ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК та виходив із обґрунтованості та доведеності останніх.

Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 має загальний стаж 15 років 10 місяців, з яких в шкідливих умовах - 12 років 07 місяців, а саме: - 05 років 04 місяці на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на вогнетривкій дільниці ремонту мартенівських печей Сервісного центру (м. Запоріжжя); та 03 роки 05 місяців на ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» цех ремонту металургійних печей.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_1 працював в умовах впливу шкідливих виробничих факторів: фізичне навантаження, вимушені нахили тулуба, параметри яких перевищували допустимі величини; шуму, рівень якого перевищував ГДР; дії кремнію діоксиду кристалічного, заліза оксиду, концентрації яких перевищували ГДК.

Відповідно Висновку ЛЕК ДУ «ІНСТИТУТ МЕДИЦИНИ ПРАЦІ ІМЕНІ Ю.І. КУНДІЄВА НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ МЕДИЧНИХ НАУК УКРАЇНИ» від 20 вересня 2023 року (протокол № 37/859) про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) позивачу було встановлено: 1. хронічна радикулопатія шийна С6, С7 праворуч та попереково-крижова L5, S1 праворуч в стадії затихаючого загострення з помірним статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами. 2.Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість з помірним зниженням слуху III ступеня - за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової. 2. хронічний бронхіт II ст. фаза загострення, прикореневий пневмофіброз, ЛН II ст.

Супутній: стан після операції 15.02.2023 року: пластична краніотомія в лобовій ділянці парасагітально, видалення фальксменінгіоми передньої третини фалькса з переважним зрістом ліворуч, пластика дефекту ТМО окістями; встановлення системи зовнішнього дренування (імплантація люмбоперитонеальної системи 13.04.2023 року). Атрофія зорових нервів обох очей. Початкова катаракта обох очей. Гіпертонічна хвороба II ст., ст. 2, ризик 3. СН I ст. Ожиріння II ст., аліментарно-конституційного генезу.

Згідно із довідкою про ступінь втрати професійної працездатності - позивачу встановлено 60 % (шістдесят відсотків) такої втрати, а також встановлена перша група інвалідності Б безстроково. Згідно рекомендацій та режиму хворого, зазначені у Виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду. Спостереження та лікування у профпатолога, пульманолога, сімейного лікаря, лора, окуліста за місцем проживання. Курси відновлюючого лікування.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці»роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу Законів про працю Українивстановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов`язаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до норм ст. 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно зі ст. 23 ЦК Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного суду України від 27.01.2004 по справі № 1-9/2004, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

В ході розгляду справи встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає в тому, що ОСОБА_1 втратив професійну працездатність у загальному розмірі 60%, його визнано особою з інвалідністю першої Б групи. Після втрати працездатності у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, зважаючи на наявність на робочому місці позивача шкідливих виробничих факторів, тих обставин, що професійне захворювання у ОСОБА_1 пов`язано із роботою в шкідливих та важких умовах на металургійних підприємствах, у тому числі і у Відповідача - 1, Відповідача - 2, і що таке захворювання завдало позивачу моральної шкоди, фізичних і моральних страждань, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування.

Посилання Відповідача-1 на те, що отримане позивачем професійне захворювання не пов`язано з його роботою на ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», оскільки ОСОБА_1 з 2018 року був працевлаштований у ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ», а також акт розслідування причин отримання професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 11.10.2023, який було оформлено на підприємстві ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ», спростовуються самим Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 11.10.2023, де причиною виникнення хронічного захворювання у позивача зазначено, зокрема, наявність на робочому місці вогнетривника цеху ремонту металургійних печей ПАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» шкідливих виробничих факторів, а саме, важкість праці (величина статичного навантаження за зміну при утриманні вантажу двома рувами, нахили тулуба (вимушені), шум та хімічні фактори.

Отримане професійне захворювання спричиняє позивачу як фізичний біль, так і моральні страждання, оскільки і біль і страждання є невід`ємні одне від одного. Моральна шкода, завдана позивачу в результаті професійного захворювання, є сукупністю тих моральних переживань, страждань та інших негативних емоцій, які викликані такими психотравмуючими чинниками як фізичні страждання, пов`язані з перенесенням сильного та виснажливого фізичного болю, що пов`язаний із професійним захворюванням, і якого позивач вже ніколи не позбутися, моральні переживання за подальший стан свого здоров`я; переживання, пов`язані з пережитим відчуттям незадоволеності, оскільки своїм часом позивач розпоряджатися в повній мірі не може у зв`язку із необхідністю проходити тривалий курс лікування, приймати ліки; переживання, пов`язані з тим, що позивач не може виконувати свої звичайні повсякденні обов`язки та приділяти необхідну увагу сім`ї.

З урахуванням вищезазначеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи стаж роботи на кожному з підприємств, суд першої інстанції вважав за доцільне задовольнити позов частково, стягнувши з відповідача-1 моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання, у розмірі 16500,00 грн. з відповідача-2 моральну шкоду, спричинену внаслідок професійного захворювання, у розмірі 25500,00 грн.

Щодо оподаткування моральної шкоди суд першої інстанції зазначав таке.

Відповідно п. п. 164.2.14 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім, зокрема, сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння шкоди його життю та здоров`ю.

За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав. Тому в рамках даної справи є вірним стягнення суми моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів і зборів. Подібний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 в рамках справи № 599/645/21.

Крім того, сума моральної шкоди, що визначена судом першої інстанції для відшкодування з кожного з відповідачів на користь позивача, не перевищує чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині таким, що ухвалено із додержанням вимог закону є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, відповідає.

Доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» є такими, що дублюють доводи його відзиву на позовну заяву позивача у суді першої інстанції в оскаржуваній частині, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині рішення, а лише відображають позицію відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», яку він та його представник вважають єдино можливою та правильною.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи в оскаржуваній частині.

Суд першої інстанції розглянув дану справу в оскаржуваній частині з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ», передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача в частині його задоволення у цій справі в оскаржуваній частині.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ». Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, та зокрема в оскаржуваній частині у цій справі відсутні та зокрема відповідачем ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскаржуваній частині, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи в оскаржуваній частині по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 141 ч. ч. 1, 6 ЦПК України у цій справі було вирішено в оскаржуваній частині питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, пропорційно до розміру стягнутої з відповідача ПАТ «ЗМК» ЗАПОРІЖСТАЛЬ» моральної шкоди.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі або ж його зміни.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Також, в силу вимог ЦПК України у разі відмови відповідачу ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у задоволенні його апеляційної скарги, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2025 року в оскаржуваній частині у цій справі залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного оскарження, в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 03.10.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кухар С.В.Онищенко Е.А.