печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань Романенко Д.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ( в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу 757/17660/25-ц за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання недійсним договору позики,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання недійсним договору позики.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує, що 08.11.2023 ОСОБА_2 , уклав із ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» договір про відкриття кредитної лінії № 1299-0796 від 08.11.23 на суму 3700,00 грн.

Разом з цим, позивач вважає, що умови договору є несправедливими та не відповідають вимогам законодавства, а тому останній звернувся до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, позивач просить суд визнати недійсним договір про відкриття кредитної лінії № 1299-0796 від 08.11.2023 на суму 3700,00 грн., в зв`язку із порушенням ч.1, ч.2 та п.5 та 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», порушенням ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, та порушенням ч.2 ст. 9 Закону України «Про споживчий кредит» та Додатком № 1 до цього закону щодо ненадання позивачу Паспорту споживчого кредиту.

21.04.2025 ухвалою суду було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

06.05.2025 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 08.11.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1299-0796 строком на 300 днів, який є діючим та зобов`язання за яким позичальником невиконані.

Також зазначено, що укладення договору № 1299-0796 від 08.11.2023р. між ОСОБА_2 та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» визнається сторонами, а відтак, відповідно до ст. 82 ЦПК України, дані обставини не підлягають доказуванню.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1299- 0796 від 08.11.2023р., є вже 10 (десятим) Договором укладеним між сторонами. Попередні договори позивачем виконано в повному обсязі.

Тобто, договір № 1299-0796 від 08.11.2023р. є вже не першим Договором, що укладений між сторонами, а відтак ОСОБА_2 достовірно відома інформація про істотні умови, зокрема щодо порядку укладення, виконання договору, розмір процентів за користування кредитом, строк договору.

Також зазначено, що умови договору передбачають детальний порядок укладення Договору про відкриття кредитної лінії №1299-0796 від 08.11.2023р., що підтверджує правомірність та дійсність договору.

Так, відповідно до п. 11 Договору, Цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» детально описано порядок укладення договору, що виключає будь-які порушення зі сторони Відповідача.

При підписанні Кредитного договору позивач погодився з усіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання.

Тобто, на момент укладення Кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників цього правочину було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, а відтак відсутні були підстави щодо визнання Договору та/або пунктів недійсними.

Окрім цього, позивач та відповідач, при укладенні договору, досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Тобто, оспорюванні позивачем умови договору не суперечать нормам чинного законодавства України та погоджена сторонами Договору відповідно до ст.ст. 6, 536, 611,626-628, 1046, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України щодо свободи договору, визначення сторонами його умов, вибору контрагента, тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, в зв`язку з чим вважає (припускає), що розмір процентів, що визначено згідно умов договору є неправомірним.

Разом з цим, ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. (Статтю 8 доповнено частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023)».

Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Згідно картки документа Закону № 3498-ІХ дата публікації 23.12.2023р., дата набрання законної сили 24.12.2023р.

Враховуючи вищевикладене, встановлення процентної ставки, згідно умов Договору № 1299-0796 від 08.11.2023р., була встановлена ще до вступу (набрання законної сили, а саме 24.12.2023р.) Закону № 3498- IX, що виключає будь-які порушення зі сторони ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Також предстаник відповідача зазначенив, що позивач безпідставно ототожнив, що є процентами за користування кредитом, згідно п. 4.10 Договору та правове регулювання яких визначено відповідно до норм ст. 1048, 1056 ЦК України), із розрахунком реальної річної процентної ставки згідно п. 4.13 Договору, розрахунок та розмір якої складає 279 355 %), яка передбачена згідно ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» та розрахунок якої здійснюється відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 16 від 11.02.2021р. «Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит».

Так, відповідно до п. 4.10 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою).

Тобто, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» має право на нарахування процентів (згідно п. 4.10 Договору) протягом строку договору, що визначені в п. 4.12 Договору, що останнім і було здійснено).

По суті, реальна річна процентна ставка є певним показником, який розраховується відповідно до вимог Національного банку і має відображатися у споживчих кредитних договорах, проте цей показник не має прямого відношення до суми процентів за користування кредитом, які позичальник сплачує за кредитним договором.

Таким чином, представник відповідача вважає, що позивач звертає увагу на цей аргумент стосовно реальної річної процентної ставки у розмірі 279355 % виключно для того, щоб створити у суду уявлення, що за договором нараховуються відсотки за користування кредитом у розмірі, який перевищує суму отриманого кредиту у десятки тисяч разів, однак це не відповідає дійсності.

Відповідно до п. 11.13 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є додатки: (1) Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), (2) Паспорт споживчого Кредиту, (3) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України.

Відтак, припущення позивача про відсутність інформації щодо паспорту споживчого кредиту є безпідставним та необгрунтованим.

З врахуванням зазначеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення про судове засідання на сайті Печерського районного суду м. Києва.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Так, встановлено, що 08.11.2023 ОСОБА_2 уклав із ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» договір про відкриття кредитної лінії № 1299-0796 від 08.11.2023 на суму 3700, 00 грн.

Так, позивач вказує, що у п.11.3 договору зазначено, що п.11.3.1. до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті Кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

11.3.2. Цей договір не суперечить будь-яким обмеженням, що є обов`язковими для Позичальника.».

Разом з цим, позивач вказує, що він не встиг ознайомитись із вищевказаними документами, тому що отримав кредит дуже швидко, а тому не встиг опрацювати зазначений договір.

Відтак, на думку позивача, кредитодавець порушив вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме пункту 5 частини 3, тому що умови договору № 1299-0796 від 08.11.2023 є несправедливими, оскільки кредитор встановив вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації, у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Окрім того, Кредитодавець порушив вимоги ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме пункту 10 частини 3, тому що умови договору кредиту № 1299-0796 від 08.11.2023 є несправедливими, оскільки Кредитор установив обов`язкові для позивача, як споживача умови, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Отже, договір № 1299-0796 від 08.11.23 може бути визнаний недійсним в цілому з моменту укладення, відповідно до пункту 2 ч. 6 та ч.7 ст.18 закону «Про захист прав споживачів».

Відтак, на думку позивача, несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, в Додатку № 3 до договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» написало в розділі графі 17, що «реальна річна процентна ставка, %» становить 279 355 % (двісті сімдесят дев`ять триста п`ятдесят п`ять процентів річних).

Позивач вказує, що взяв кредит на суму 37000,00 грн., а тому не може сплатити процентів більше як 50% від кредиту, а саме більше як 1850,00 грн.

Також, відповідно ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, проте ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» написав в пункті 4.10 договору, що стандартна процентна ставка становить 3 % за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 4.10. Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту, за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою:

Стандартна процентна ставка становить 3.00 % (три цілих, нуль сотих відсотки (-ів)) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору...».

Отже, денна процентна ставка в розмірі 3 % не відповідає ч.5 ст. ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» та грубо його порушує.

В пункті 11.3.1 договору від 08.11.2023 є посилання на Закону України «Про споживчий кредит» та обмеження встановлені цим законом, проте ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не обмежило максимальний розмір денної процентної ставки, яка не може перевищувати 1 % (одного процента). Окрім цього, позивач вказує, що при укладенні договору від 08.11.2023 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», не надав Паспорт споживчого кредиту, який передбачений ч.2 ст.9 Закону України «Про споживчий кредит» та Додатком № 1 до цього Закону .

Також, позивач зазначає, що у Додатку № 3 договору № 1299-0796 від 08.11.2023 Кредитодавець не вказав в яких одиницях вимірюється число 3330, у Додатку № 3, відсутні всі елементи зазначені в графі 17, а саме відсутня «реальна річна процентна ставка», яка має описуватись у процентах % та написана числом 279 355.

З врахуванням зазначеного, позивач просить суд визнати недійсним договір про відкриття кредитної лінії № 1299-0796 від 08.11.23 на суму 3700,00 грн. в зв`язку із порушенням ч.1, ч.2 та п.5 та 10 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», порушенням ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, порушенням ч.2 ст. 9 Закону України «Про споживчий кредит» та Додатком № 1 до цього закону щодо ненадання позивачу Паспорту споживчого кредиту.

Таким чином, суд, дослідивши зазначені обставини, прийшов до наступних висновків.

Так, статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина 1 статті 575 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких правочин може бути визнаний недійсним. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними», роз`яснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним необхідно перевіряти додержання ст.ст.215,1048-1052,1054-1055 ЦК України, та ст.ст.18,19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями15 і 23 цього Закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Згідно частини першої статті 626, частини першої статті 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правилами статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»).

Так, з доводів сторін встановлено, що відповідно до п. 3.1 Договору визначено, що: Цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 3.2. Договору, для укладання цього Договору, у порядку встановленому Правилами, Позичальник надає Кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати Кредит, шляхом заповнення на веб-сайті Кредитодавця усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, Позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту Кредитодавця та які необхідні для укладення цього Договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних.

Згідно п. 3.3. Договору, при поданні інформації відповідно до п.3.2. цього Договору Позичальником вперше, відбувається реєстрація Позичальника у ITC Кредитодавця через веб-сайт Кредитодавця та формується Позичальнику його особистий розділ у ITC Кредитодавця (Особистий Кабінет). Доступ до Особистого Кабінету здійснюється Позичальником після авторизації шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається Кредитедавцем Позичальнику в СМС- повідомленні або надається шляхом дзвінку на номер телефону, який вказаний Позичальником відповідно до п.3.2. на веб-сайті Кредитодавця, і який має юридичне значення ідентифікації Позичальника в розумінні положень ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 3.4. Договору, За результатами розгляду наданої Позичальником інформації, Кредитодавець здійснює перевірку дійсності та достовірності зазначених Позичальником особистих даних, у тому числі але не обмежуючись проводить автентифікацію банківської платіжної картки та/або банківського рахунку Позичальника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем. Позичальник зобов`язаний вказати реквізити банківської платіжної картки та/або банківського рахунку, що належать особисто йому, для можливості належного виконання Кредитодавцем своїх зобов`язань за цим Договором. Кредитодавець має право вимагати від Позичальника надання документів/копій документів, необхідних для здійснення належної перевірки Позичальника (зокрема його ідентифікації та верифікації) визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та нормативно-правовими актами Національного банку України у сфері фінансового моніторингу, а також уживати інших заходів, які Кредитодавець визнає необхідними для прийняття рішення про можливість укладання цього Договору. У разі якщо Позичальник надав для перерахування суми Кредиту реквізити банківської платіжної картки та/або банківського рахунку, що належать третій особі, Позичальник підтверджує передачу майнових прав на отримання грошових коштів такій третій особі. При цьому решта прав та обов`язків за цим Договором залишаються за Позичальником. Така третя особа не є вигодонабувачем за цим Договором. Вигоду за кредитним Договором набуває виключно Позичальник.

Згідно до п. 3.5. Договору, ідентифікація та верифікація Позичальника здійснюється Кредитодавцем згідно Правил та в один із способів, визначених нормативно- правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу.

Відповідно до п. 3.6. Договору, рішення про можливість укладення цього Договору приймається Кредитодавцем на підставі обробки інформації, наданої Позичальником та здійснення інших дій, передбачених Правилами. Ліміт Кредитної лінії та інші умови надання Кредиту визначаються Кредитодавцем на підставі інформації, наданої Позичальником.

Згідно п. 3.7. Договору, після прийняття Кредитодавцем рішення про можливість укладення цього Договору, Позичальнику повідомляється про прийняте рішення шляхом надання такої інформації через Особистий кабінет (оферта). Кредитедавець надсилає Позичальнику гіперпосилання для ознайомлення з проектом Договору. Проект Договору, що міститься за гіперпосиланням, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та включає умови, що пропонуються до укладення Позичальнику, в тому числі щодо процентів за користування Кредитом та строків сплати процентів.

Відповідно до п. 3.8. Договору, у разі погодження із запропонованими Кредитодавцем умовами Договору, Позичальник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття пропозиції Кредитодавця (акцепт) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається Кредитодавцем Позичальнику в СМС-повідомленні або надається шляхом здійснення дзвінка на номер телефону, який був наданий Позичальником, що вважається підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Накладення Позичальником електронного підпису у формі одноразового ідентифікатору здійснюється шляхом введення отриманого одноразового паролю у відповідне поле форми на веб-сайті Кредитодавця.

Згідно п. 3.9. Договору, безпосередньо після отримання акцепту від Позичальника, що є укладенням цього Договору відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», Кредитодавець накладає на цей Договір, укладений у вигляді електронного документу, кваліфіковану електронну печатку Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу. Безпосередньо після цього Кредитодавець направляє Позичальнику підтвердження вчинення (укладення) цього Договору у формі електронного документа та примірник цього Договору з додатками до нього у вигляді електронного документа, що містить кваліфіковану електронну печатку Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу. Вказані електронні документи направляються в Особистий кабінет Позичальника та на електронну адресу Позичальника, вказану ним у порядку, встановленому п.3.2. Договору.

Відповідно до п. 3.10. Договору, укладаючи цей Договір, Кредитодавець та Позичальник визнають усі документи (в тому числі цей Договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч.12. ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що цей Договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для Сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи цей Договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього Догшовору та Правил.

Так, вбачається, що відповідно до п. 3.11. Договору, сторони узгодили, що Кредитодавець надсилає Позичальнику підписаний Договір у Особистий Кабінет Позичальника та на його електронну адресу .

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторонами узгоджено порядок укладення кредиту та його укладення відбулось у передбачений законом спосіб.

Відтак, при укладенні договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, договір укладався з волі сторін за ініціативи позивача.

Окрім цього, цього Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів, не скористався, а навпаки вбачається, що останній скористався кредитними коштами та з тверджень представника відповідача не повернув їх у передбачені договором строки.

Щодо розміру денної процентної ставки, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Разом з цим, дана стаття була доповнена частиною п' ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 3498-ІХ), від 22.11.2023.

Таким чином, суд, дослідивши аргументи позивача щодо неправомірності встановлення деної ставки, прийшов до висновку, що доводи представника відповідача є обґрунтованими, оскільки 08 листопада 2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_2 було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1299-0796, а Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», набарав чиності 24.12.2023, що вказує на те, що такі умови договру були встановлені після укладання договору.

Відтак, зазначене вказує на те, що Договір кредитної лінії на зазначеній підставі не може бути визнано недійсним, оскільки не вказує на порушення законодавства.

Крім того, необхідно зазначити, що частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (зокрема щодо розміру денної процентної ставки, що не може перевищувати 1%) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Тобто, в договорі, укладеному до набрання чинності положень Закону України № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» може бути застосована вимога щодо денної процентної ставки, що не може перевищувати 1% за умови, якщо строк дії такого договору продовжено після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема: денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Вищезазначена інформація відображена в умовах договору, яка повинна бути визначена саме на дату укладення договору про споживчий кредит у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», що і здійснено зі сторони Кредитодавця.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЗУ «Про споживче кредитування», державне регулювання та нагляд у сфері споживчого кредитування здійснює Національний банк України.

Так, відповідно до листа Національного банку України щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування», з метою недопущення порушення прав споживачів.

Так, згідно листа Національним банком України було зазначено наступне:

«Відповідно до пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20.08.2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати:протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно);протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно).

На підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21.08.2024, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону про споживче кредитування не може перевищувати 1%.

Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Отже, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту).

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 8 Закону про споживче кредитування обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі.

ЦК України визначає настання правових наслідків у разі зміни договору. Так, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (частини перша та третя статті 653 ЦК України).

Таким чином, у разі внесення змін до договору про споживчий кредит в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону про споживче кредитування щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до договору про споживчий кредит».

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку про недоведеність стороною позивача осбставин щодо порушень законодаства щодо встановлення денної процентної ставки.

Так, відповідно до п. 4.10 Договору, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за наступною ставкою: Стандартна процентна ставка становить 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Промоставкою та/або Зниженою, та/або Пільговою процентною ставкою).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Законом України «Про споживче кредитування», у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно ст. 8 Законом України «Про споживче кредитування», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно 4.1-2 ст. 5 Закону України «Про споживче кредитування», визначено, що державне регулювання та нагляд у сфері споживчого кредитування здійснює Національний банк України, який в свою чергу, зокрема (п.п.1 ч. 2 ст. 5): затверджує методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Так, відповідно до 11.13 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є додатки: (1) Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), (2) Паспорт споживчого Кредиту, (3) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором відповідно до Методики Національного банку України.

Відтак, реальна річна процентна ставка є певним показником, який розраховується відповідно до вимог Національного банку і має відображатися у споживчих кредитних договорах, проте цей показник не має прямого відношення до суми процентів за користування кредитом, які позичальник сплачує за кредитним договором.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необгрунтованість доводів позивача в даній частині, оскільки останній помилково ототожнює процентами за користування кредитом (згідно п. 4.10 Договору), із розрахунком реальної річної процентної ставки (згідно п. 4.13 Договору), яка передбачена згідно ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» та розрахунок якої здійснюється відповідно до Постанови Правління НАЦІОНАЛЬНОГО БАНКУ УКРАЇНИ № 16 від 11.02.2021р. «Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит».

Щодо доводів позивача про відсутність паспорту споживчого кредиту, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до 11.3 Договору, позичальник даним підтверджує, що, до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статгі 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті Кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Згідно п. 11.13 Договору, невід`ємною частиною цього Договору є додатки: (1) Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), (2) Паспорт споживчого Кредиту, (3) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України.

Також, відповідно до п. 11 Договору, цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту.

Відповідно до п. 4.1. Правил, процес надання (оформлення) Кредиту розпочинається зі здійснення Позичальником реєстрації в ITC чи вході Позичальника до Особистого Кабінету з допомогою одноразового паролю. При реєстрації в ITC чи вході до Особистого Кабінету Позичальник, шляхом проставлення відмітки (чекбокс) на Сайті, підтверджує, зокрема: ознайомлення з актуальною версією Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорту споживчого кредиту, Інформацією про істотні характеристики послуги із надання споживчого кредиту, які містяться на Сайті.

Згідно п. 4.4. Правил, кредитодавець надає інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій Кредитодавця, Заявнику безоплатно разом з проектом Договору за спеціальними формами (Паспорт споживчого кредиту, Інформація про істотні характеристики послуги із надання споживчого кредиту) у складі Оферти, із зазначенням дати надання такої інформації. Термін дії (актуальність) Оферти вказаний у підпункті 20 пункту 2.1 цих Правил.

Відповідно до п. 4.5. Правил, заявник зобов`язаний під час оформлення Заявки на отримання Кредиту ознайомитися з Інформацією про істотні характеристики послуги із надання споживчого кредиту. Умовами кредитування, Паспортом споживчого кредиту, які розміщені на Сайті Кредитодавця в розділі «Умови кредитування», посилання на який знаходиться у нижній частині Сайту Кредитодавця, та з публічною інформацією, розміщеною у файлі з назвою «Публічна інформація» за посиланням, наведеним у нижній частині Сайту Кредитодавця. Укладаючи Договір, Заявник/Позичальник підтверджує повне ознайомлення зі згаданою інформацією.

Пункт 12.1. Правил, ці Правила затверджуються наказом Кредитодавця та розміщуються на Сайті для ознайомлення всіх зацікавлених осіб. Також ці Правила надсилаються Позичальнику разом із Офертою та Паспортом споживчого кредиту для підписання разом із Договором

Згідно п. 13.2 Правил, договір про відкриття кредитної лінії, застосовна редакція Правил, Паспорту споживчого кредиту та інші документи, які стосуються укладення та виконання Договору, зберігаються в електронному вигляді та доступні Позичальнику в Особистому Кабінеті. За необхідності отримання таких документів у паперовому вигляді, Позичальник може звернутися до Кредитодавця в передбаченому Договором порядку з відповідним запитом. Інформаційні повідомлення та листи можуть також направлятись Кредитодавцем Заявнику/Позичальнику шляхом надсилання електронних повідомлень на електронну адресу Заявника/Позичальника зазначену в заявці.

Таким чином, зазначене свідчить про безпідставність доводів позивача щодо відсутності інформації про паспорт споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч.3 ст.10, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.82 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст.80 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно п. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З врахуванням зазначеного, вбачається, що позивачем були вчинені всі дії для отримання кредитних коштів, якими останній користувався та у якого виникла заборгованість за вказаним договором.

Враховуючи вищевикладнне, суд прийшов до висновків, що позивач ознайомився та погодився на умови договору, що дозволяє дійти висновку, що позивач будучи повнолітньою, дієздатною особою в повній мірі розумів взяття на себе зобов`язань та настання наслідків за їх не виконання.

Відтак, суд вважає, що між сторонами були здійснені всі необхідні дії, для набуття, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що, за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, вказує на вчинення двостороннього кредитного договору.

Крім того, доводи позивача щодо недійсності правочину є узагальненими неконкретизованими, а відтак необґрунтованими.

Окрім цього, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права в разі стягнення стосовно нього заборгованості, оспорювати розрахунки Банки та не погоджуватись з ними.

На підставі викладеного, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, дослідивши наявні докази, надавши їм належну оцінку, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, суд прийшов до висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених чинним законодавством правових підстав щодо визнання договору недійсним.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з його необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-83, 92, 95,141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ст.ст.11,203,627,628,634 ЦК України,Законом України «Про захист прав споживачів», суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» про визнання недійсним договору позики - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений та проголошений 02.10.2025.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА