Справа №452/1683/23 Головуючий у 1 інстанції:Галин В. П.
Провадження №22-ц/811/182/25 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ТзОВ «Барком» Гаврилюка В.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 Джоха Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області в складі судді Галина В.П. від 17 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 741 000 (сімсот сорок одна тисяча) гривень.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 705 500 (сімсот п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_2 витрати на проведення експертизи в розмірі 7 100 (сім тисяч сто) гривень.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи в розмірі 7 100 (сім тисяч сто) гривень.

Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь держави судовий збір у розмірі 14 465 (чотирнадцять тисяч чотириста шістресят п`ять) гривень 00 коп.

У решті позову відмовлено.

Вказане рішення оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Барком».

В апеляційній скарзі просять рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року скасувати в частині стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 741000 грн., стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 705500 грн., стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 витрат на проведення експертизи в розмірі 7100 грн. та прийняти нове рішення, яким позов задоволити частково та стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 40000 грн., стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 40000 грн., в стягненні із Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» витрат на проведення експертизи в розмірі 14200 грн. на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовити.

Зазначають, що відповідач сповнений розуміння того факту, що внаслідок ДТП загинув син позивачів і така ситуація є невиправна і відповідач готовий нести матеріальну відповідальність визначену законом як компенсацію завданої моральної шкоди матері і батькові померлого, однак, звертають увагу, що суд першої інстанції при визначенні суми із відповідача не врахував серед іншого вже проведені відшкодування моральної шкоди для позивачів, які здійсненні до подання ними позову. Зазначають, що позивачі погодилися із діями по відшкодуванню їм моральної шкоди водієм ОСОБА_7 в розмірі 2000 доларів США та страховиком в розмірі 72000 грн. Зокрема, в матерілах справи Самбірського міськрайонного суду №452/3297/21, яким розглядалась справа за фактом ДТП, де потерпів ОСОБА_8 , наявна заява від 25.10.2021 року (а.с.34), що підписана у тому числі позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де усі потерпілі зазначили про відсутність претензій до водія ОСОБА_7 як матеріального, так і морального характеру. В судовому засіданні позивачі підтвердили таку суму у 2000 доларів США. Таким чином, зважаючи на відсутність розмежування такого відшкодування між матеріальною та моральною шкодою для позивачів враховують його як відшкодування моральної шкоди. Звертають увагу, що відповідачем надано суду письмову відповідь страховика ПрАт «СК Уніка» із доданими копіями документів щодо страхової виплати позивачам в сумі 72000 грн. як відшкодування спричиненої моральної шкоди за фактом ДТП, у якій загинув їх син ОСОБА_8 , однак судом ніяким чином при винесенні рішення в частині визначення розміру моральної шкоди, у тому числі для стягнення із відповідача, вказані докази враховано не було. Зазначають, що відповідач добровільно відшкодував позивачам моральну шкоду на суму 52400 грн., страховик 72000 грн. та з цим позивачі погодились, а для ТОВ «Барком» суд присудив відшкодувати суму в 20 разів більшу. Вважають, що така позиція суду не відповідає принципу пропорційності, а сума призначеного відшкодування сильно завищена. Звертають увагу, що судом не оцінено дії ОСОБА_8 , який явно порушив ПДР України і такі, хоч і описані і встановлені органом досудового розслідування, однак, також, не оцінені. Вважають, що заявлений позивачами розмір моральної шкоди, який практично в повному обсязі задоволений судом є явно неспівмірним із реальною заподіяною шкодою, а також порушує принцип справедливості та розумності та може привести до безпідставного збагачення позивачів. Звертають увагу, що твердження позивачів щодо глибини страждань від втрати сина не повною мірою доведено, оскільки встановлено, що ОСОБА_8 на час ДТП був повнолітнім, на утриманні батьків не перебував, жодних даних про те, що він утримував своїх батьків немає та такі дані позивачами не надано та відповідно зазначені у позові обставини стороною не доведено.

В судове засідання окрім представника відповідача ТзОВ «Барком» Гаврилюка В.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_9 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що інтереси позивачів захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання апеляційної скарги, позивача та представника позивачів в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №452/3297/21 та матеріли кримінального провадження №0000729, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, заяв про збільшення розміру позовних вимог, відзиву на заяви про збільшення позовних вимог, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 23, 1167, 1168, 1172 ЦК України, ст.ст. 13, 76, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, п.п.3, 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», та задовольняючи позов частково, виходив з того, що 02.08.2021 р. біля 03:20 год у с. Гординя Самбірського району Львівської області, поблизу вул. І. Франка водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «VOLVO FH12» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в напрямку від с. Корналовичі до с. Мала Білина Самбірського району, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер на місці. Встановлено, що ОСОБА_7 було порушено вимоги Р.1 п.п. 1.5, 1.7, 1.10; Р.2 п. 2.3 б), д); Р.12 п.п. 12.3 Правил дорожнього руху, затвердженні постановою Кабінетом Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., які виразились в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість виявити на проїзній частині дороги пішохода ОСОБА_8 , який йшов в попутному з автомобілем напрямку проїзною частиною дороги, не вжив заходів щодо зупинки керованого автомобіля, внаслідок чого і вчинив наїзд на потерпілого. За фактом даної події відкрито кримінальне провадження, відомості про яке зареєстровано в ЄРДР за №0000729 від 02.08.2021р., яке на даний момент розглянуто судом, що підтверджується вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2021р., у справі №452/3297/21 (набрав законної сили 16.01.2022р.), яким засуджено ОСОБА_7 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від основного покарання на 1 рік. Згідно змісту вище вказаного вироку, внаслідок ДТП загинув ОСОБА_8 , який є сином позивачів по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , братом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та онуком ОСОБА_6 . Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що на час ДТП ОСОБА_7 виконував трудові обов`язки, як водій ТзОВ «Барком», відповідно перебував із відповідачем у трудових відносинах, що також підтверджується такими доказами: копією Наказу «Про прийняття на роботу» № Б від 20 березня 2015 р, копією Наказу №б/н «Про закріплення службового транспортного засобу за працівником товариства, копією Характеристики ОСОБА_10 як водія автотранспортних засобів, виданою начальником відділу кадрів ТзОВ «Барком» та копією подорожнього листа № 2276 станом на 1-2 серпня 2021 року (а.с. 13-16). Згідно інформації ПрАТ «СК» Уніка» - відповіді страховика від 06.07.2023 р. №00483539/1 на адвокатський запит та долучених копій наказів і страхових актів відомо, що на підставі Полісу № 202520274 із ТОВ «Барком» ПрАТ «СК» Уніка» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проведено виплату страхового відшкодування в сумі 72000 грн. - відшкодування моральної шкоди. Також було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 (витрати на поховання та встановлення могильного пам`ятника) у розмірі 61 940,00 грн. (а.с. 65). Згідно із висновком комплексної психолого-соціальної експертизи №02/ Ю-03-24 моральної шкоди потерпілого від 12.03.2024 року, моральна шкода завдана ОСОБА_1 оцінюється в розмірі 745 500 грн. (з урахуванням психологічних особливостей піддослідного) (а.с. 154-173). Із висновку комплексної психолого-соціальної експертизи №02/ Н-03-24 моральної шкоди потерпілого від 12.03.2024 року, моральна шкода завдана ОСОБА_2 оцінюється в розмірі 781 000 грн. (з урахуванням психологічних особливостей піддослідного) (а.с. 132-151). Отже, 02.08.2021 р. біля 03:20 год у с. Гординя Самбірського району Львівської області, поблизу вул. І. Франка водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «VOLVO FH12» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в напрямку від с.Корналовичі до с. Мала Білина Самбірського району, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер на місці. Вироком суду, який набрав законної сили, було беззаперечно встановлено вину водія ТОВ «Барком» ОСОБА_7 у вчиненні дії, які мали наслідком смерть ОСОБА_8 . Дії водія кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, що: ОСОБА_7 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, своїми вищевказаними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 . На час вчинення наведених дій, ОСОБА_7 перебував із відповідачем ТОВ «Барком» у трудових відносинах, що підтверджується долученими до справи доказами та визнається стороною відповідача. Відтак, вимоги, заявлені позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди суд вважав підставними. Зазначені позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Висновками комплексних психолого-соціальних експертиз оцінена моральна шкода, яка їм завдана. Суд взяв до уваги дані висновки, доводи сторони позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про заподіяння їм моральної шкоди, які втратили рідного сина, цим враховує характер, обсяг, тривалість фізичних і моральних страждань, істотність і наслідки вимушених змін у їх життєвих стосунках, та в сукупності із зібраними у справі доказами, також враховуючи пояснення учасників справи, вимоги закону, дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважав за доцільне стягнути із відповідача ТОВ «Барком» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 741 000 (сімсот сорок одна тисяча) гривень, а на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 705 500 (сімсот п`ять тисяч п`ятсот) гривень. Поряд, з цим, позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не доведено та не підтверджено доказами того, що вони були близькими із загиблим, він проживав разом з ними, вони кожного дня бачилися та спілкувалися, всі свята святкували та проводили разом, тому суд не знайшов підстав для задоволення позову в цій частині. Натомість у матеріалах кримінального провадження №0000729 від 02.08.2021 року, скерованих на адресу суду на виконання ухвали Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2023 року наявні протоколи допиту ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , де зафіксовано, що останні проживали за іншими, ніж потерпілий ОСОБА_8 , адресами (а.с. 42-43, 55-56, 62-63). Щодо ОСОБА_6 , бабці потерпілого ОСОБА_8 , то стороною позивача не наведено жодних доказів, які б засвідчували факт її проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства із померлим. Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на проведення експертизи в розмірі по 7 100 (сім тисяч сто) гривень за кожну експертизу. Також підлягає стягненню із відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь держави судовий збір у розмірі 14 465 (чотирнадцять тисяч чотириста шістресят п`ять) гривень 00 коп., виходячи із розміру задоволених позовних вимог. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, в силу їх недоведеності та відсутності правових підстав для їхнього задоволення.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи; частина висновків суду обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; також частина обставин, які суд вважав встановленими, не доведена, а тому рішення суду підлягає зміні.

У квітні 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулись в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, у якому (з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог) просили:

- стягнути із ТзОВ «Барком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 745500,00 грн.;

- стягнути із ТзОВ «Барком» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 781000,00 грн.;

- стягнути із ТзОВ «Барком» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн.;

- стягнути із ТзОВ «Барком» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн.;

- стягнути із ТзОВ «Барком» на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн.;

- стягнути із ТзОВ «Барком» на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 500000,00 грн.;

- стягнути із ТзОВ «Барком» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 02.08.2021 р. біля 03:20 год у с.Гординя Самбірського району Львівської області, поблизу вул. І. Франка водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «VOLVO FH12» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в напрямку від с. Корналовичі до с.Мала Білина Самбірського району, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер на місці. Встановлено, що ОСОБА_7 було порушено вимоги Р.1 п.п.1.5, 1.7, 1.10; Р.2 п. 2.3 б), д); Р.12 п.п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., які виразились в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість виявити на проїзній частині дороги пішохода ОСОБА_8 , який йшов в попутному з автомобілем напрямку проїзною частиною дороги, не вжив заходів щодо зупинки керованого автомобіля, внаслідок чого і вчинив наїзд на потерпілого. За фактом даної події відкрито кримінальне провадження, відомості про яке зареєстровано в ЄРДР за №0000729 від 02.08.2021р., яке розглянуто судом, що підтверджується вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2021р., у справі №452/3297/21 (набрав законної сили 16.01.2022р.), яким засуджено ОСОБА_7 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Таким чином, ОСОБА_7 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, своїми вищевказаними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , тобто обґрунтовано засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Потерпілим у кримінальному правопорушенні заподіяно такі наслідки: - батьку померлого - ОСОБА_1 у зв`язку із смертю сина заподіяно значні моральні страждання, які виразились у постійному стані тривоги, неможливістю усвідомити реальність події, що трапилась, та іншими наслідками, які супроводжували батька до, під час та після поховання. Він втратив значну частину звичайного для себе способу життя та зазнав значних душевних, психічних переживань, втратив психологічну стабільність, став дуже знервованим, неспокійним, в нього порушився сон, він постійно відчуває дискомфорт, який скоріш за все не зможе забути ніколи. Подія ДТП настільки сильно вплинула на психіку батька, що відображається на спілкуванні з оточуючими людьми, близькими родичами через знаходження протягом тривалого часу в стані відчаю. Сильні душевні страждання зумовлені сильним почуттям любові до сина, викликають у нього проблеми зі здоров`ям. ОСОБА_11 біль, яка перенесена батьком і яку він буде відчувати надалі неможливо описати словами, і навіть в подумках нікому не можна бажати, щоб з кимось таке трапилось, тому що він розуміє наскільки це тяжко. Описані страждання, фізичні, душевні, неможливо оцінити в якомусь еквіваленті настільки, щоб це відповідало їх розмірам. Тому важко сказати, який розмір відшкодування шкоди можна вважати розумним, справедливим у такому випадку. Можливо компенсація моральної шкоди в якійсь її невеликій частині і можлива, але який це розмір компенсації. Батько вважає, що відшкодування йому, як потерпілому, моральної шкоди в розмірі 500 000,00 грн., в деякій мірі, дасть надію на відновлення його психологічно нормального стану, відновлення довіри до людей, можливо надасть хоча б трошки впевненості у завтрашньому дні; -мати померлого - ОСОБА_2 вважає, що у зв`язку зі смертю сина їй заподіяно значні моральні страждання, які виразились у постійному стані тривоги, неможливістю усвідомити реальність події, що трапилась, втратою свідомості та іншими наслідками, які супроводжували матір до, під час та після поховання. Вона втратила значну частину звичайного для себе способу життя та зазнала значних душевних, психічних переживань, втратила психологічну стабільність, стала дуже знервованою, неспокійною, в неї порушився сон, постійно відчуває дискомфорт, який скоріш за все вона не зможе забути ніколи. ОСОБА_8 був єдиною дитиною, яка проживала разом з батьками та бабусею в одному домі. Подія ДТП настільки сильно вплинула на психіку матері, що відображається на спілкуванні з оточуючими людьми, близькими родичами через знаходження протягом тривалого часу в стані відчаю. Сильні душевні страждання зумовлені сильним почуттям любові до сина, викликають у неї проблеми зі здоров`ям. Душевну біль, яка перенесена матір`ю і яку вона буде відчувати надалі неможливо описати словами, і навіть в подумках нікому не можна бажати, щоб з кимось таке трапилось, тому що вона розуміє наскільки це тяжко. Описані страждання, фізичні, душевні, неможливо оцінити, в якомусь еквіваленті настільки, щоб це відповідало їх розмірам. Тому важко сказати, який розмір відшкодування шкоди можна вважати розумним, справедливим у такому випадку. Можливо компенсація моральної шкоди в якійсь її невеликій частині і можлива, але який цей розмір компенсації. Матір вважає, що відшкодування їй, як потерпілій, моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн., в деякій мірі, дасть надію на відновлення її психологічно нормального стану, відновлення довіри до людей, можливо надасть хоча б трошки впевненості у завтрашньому дні; -сестра померлого - ОСОБА_3 вважає, що у зв`язку зі смертю брата їй заподіяно значні моральні страждання, які виразились постійному стані тривоги, неможливістю усвідомити реальність події, що трапилась, хронічним безсонням, втратою свідомості та іншими наслідками, які супроводжували сестру до, під час та після поховання. Вона втратила значну частину звичайного для себе способу життя та зазнала значних душевних, психічних переживань, втратила психологічну стабільність, стала дуже знервованою, неспокійною, в неї порушився сон, постійно відчуває дискомфорт, який, скоріш за все, вона не зможе забути ніколи. Вважає, що відшкодування їй, як потерпілій, моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн в деякій мірі, дасть надію на відновлення її психологічно нормального стану, відновлення довіри до людей, можливо надасть хоча б трошки впевненості у завтрашньому дні; -сестра померлого - ОСОБА_4 вважає, що у зв`язку зі смертю брата їй заподіяно значні моральні страждання, які виразились постійному стані тривоги, неможливістю усвідомити реальність події, що трапилась, хронічним безсонням, втратою свідомості та іншими наслідками, які супроводжували сестру до, під час та після поховання. Вона втратила значну частину звичайного для себе способу життя та зазнала значних душевних, психічних переживань, втратила психологічну стабільність, стала дуже знервованою, неспокійною, в неї порушився сон, постійно відчуває дискомфорт, який, скоріш за все, вона не зможе забути ніколи. Вважає, що відшкодування їй, як потерпілій, моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн., в деякій мірі, дасть надію на відновлення її психологічно нормального стану, відновлення довіри до людей, можливо надасть хоча б трошки впевненості у завтрашньому дні; -сестра померлого - ОСОБА_5 вважає, що у зв`язку зі смертю брата їй заподіяно значні моральні страждання, які виразились постійному стані тривоги, неможливістю усвідомити реальність події, що трапилась, хронічним безсонням, втратою свідомості та іншими наслідками, які супроводжували сестру до, під час та після поховання. Вона втратила значну частину звичайного для себе способу життя та зазнала значних душевних, психічних переживань, втратила психологічну стабільність, стала дуже знервованою, неспокійною, в неї порушився сон, постійно відчуває дискомфорт, який, скоріш за все, вона не зможе забути ніколи. Вважає, що відшкодування їй, як потерпілій, моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн., в деякій мірі, дасть надію на відновлення її психологічно нормального стану, відновлення довіри до людей, можливо надасть хоча б трошки впевненості у завтрашньому дні; -бабуся померлого - ОСОБА_6 вважає, що у зв`язку зі смертю внука їй заподіяно значні моральні страждання, які виразились у постійному стані тривоги, неможливістю усвідомити реальність події, що трапилась, втратою свідомості та іншими наслідками, які супроводжували її до, під час та після поховання. Вона втратила значну частину звичайного для себе способу життя та зазнала значних душевних, психічних переживань, втратила психологічну стабільність, стала дуже знервованою, неспокійною, в неї порушився сон, постійно відчуває дискомфорт, який скоріш за все вона не зможе забути ніколи. ОСОБА_8 був єдиною дитиною, яка проживала разом з батьками та бабусею в одному домі. Він постійно допомагав у веденні домашнього господарства, був опорою та підтримкою сім`ї. Трагічна загибель є невимовною втратою помічника, господаря та годувальника, з якою неможливо змиритись.

Відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за вчасною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р., роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавана шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК).

За змістом п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як встановлено вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2021 року ОСОБА_7 02.08.2021 року, приблизно о

03 год. 30 хв., в с.Гординя Самбірського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «VOLVO FH12», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним в напрямку від с. Корналовичі до с. Мала Білина Самбірського району Львівської області, порушив чинні вимоги Р 1 п.п. 1.5, 1.7, 1.10 (в частині значення термінів «дорожня обстановка», «небезпека для руху»); Р 2 п. 2.3 б), д); Р 12 п.п. 12.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, які виразилися в тому, що він, керуючи вказаним транспортним засобом, проявив неуважність до дорожньої обстановки, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість виявити на проїзній частині дороги пішохода ОСОБА_8 , який йшов в попутному з автомобілем напрямку проїзною частиною дороги, не вжив заходів щодо зупинки керованого автомобіля, внаслідок чого вчинив наїзд на потерпілого.

Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Згідно змісту вище вказаного вироку, внаслідок ДТП загинув ОСОБА_8 , який є сином позивачів по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , братом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та онуком ОСОБА_6 .

Із матеріалів кримінального провадження вбачається та ніким із учасників не спростоваано, що на час ДТП ОСОБА_7 виконував трудові обов`язки, як водій ТзОВ «Барком», відповідно перебував із відповідачем у трудових відносинах, що також підтверджується такими доказами: копією Наказу «Про прийняття на роботу» № Б від 20 березня 2015 р, копією Наказу №б/н «Про закріплення службового транспортного засобу за працівником товариства, копією Характеристики ОСОБА_10 як водія автотранспортних засобів, виданою начальником відділу кадрів ТзОВ «Барком» та копією подорожнього листа № 2276 станом на 1-2 серпня 2021 року (т.1, а.с.13-16).

Згідно інформації ПрАТ «СК» Уніка» - відповіді страховика від 06.07.2023 р. №00483539/1 на адвокатський запит та долучених копій наказів і страхових актів відомо, що на підставі Полісу № 202520274 із ТОВ «Барком» ПрАТ «СК» Уніка» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проведено виплату страхового відшкодування в сумі 72000 грн. - відшкодування моральної шкоди. Також було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 (витрати на поховання та встановлення могильного пам`ятника) у розмірі 61 940,00 грн. (т.1, а.с.65).

Згідно із висновком комплексної психолого-соціальної експертизи №02/ Ю-03-24 моральної шкоди потерпілого від 12.03.2024 року, моральна шкода завдана ОСОБА_1 оцінюється в розмірі 745 500 грн. (з урахуванням психологічних особливостей піддослідного) (т.1, а.с.154-173).

Із висновку комплексної психолого-соціальної експертизи №02/ Н-03-24 моральної шкоди потерпілого від 12.03.2024 року, моральна шкода завдана ОСОБА_2 оцінюється в розмірі 781 000 грн. (з урахуванням психологічних особливостей піддослідного) (т.1, а.с.132-151).

Вирішуючи питання про розмір стягнення моральної шкоди, колегія суддів виходить з вимог ст. 23 та ч.1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

«Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини» (п. 4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки).

Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, а також замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 1193 Цивільного кодексу України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Наведені положення ст. 1193 Цивільного кодексу України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

При цьому, питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою, у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Так, дійсно, 02.08.2021 р. біля 03:20 год у с. Гординя Самбірського району Львівської області, поблизу вул.І.Франка водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «VOLVO FH12» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в напрямку від с.Корналовичі до с. Мала Білина Самбірського району, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер на місці. Вироком суду, який набрав законної сили, було беззаперечно встановлено вину водія ТОВ «Барком» ОСОБА_7 у вчиненні дії, які мали наслідком смерть ОСОБА_8 . Дії водія кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, що: ОСОБА_7 , будучи особою, яка керувала транспортним засобом, своїми вищевказаними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 .

На час вчинення наведених дій, ОСОБА_7 перебував із відповідачем ТОВ «Барком» у трудових відносинах, що підтверджується долученими до справи доказами та визнається стороною відповідача.

Вимогами ч. 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відтак, вимоги, заявлені позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції правильно вважав підставними, оскільки зазначені позивачі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

Рештою позивачів рішення в частині відмови у задоволенні їх позовних вимог не оскаржувалося, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Однак, що стосується розміру відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції не враховано усіх обставин, які мали значення при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0000729 від 02.08.2021 року, а саме з Висновку експерта №100, що при судово-токсикологічній експертизі крові трупа гр.-на ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт в кількості 3,0% (проміле) та що вказана концентрація етилового спирту в крові трупа при житті відповідає сильному ступенню сп`яніння в живої особи. (а.с.80-85 матеріалів кримінального провадження №0000729).

Також, з висновку експерта №СЕ-19/114-21/13623-ІТ від 25.08.2021 року за результатами інженерно-транспортної експертизи, проведеної в кримінальному провадженні №»0000729 вбачається, що наїзд автомобіля «VOLVO FH12» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_8 відбувся в районі осьової лінії дорожньої розмітки в місці, яке передує початку сліду тертя тіла. (а.с.99-103 матеріалів кримінального провадження №0000729).

Відтак, слід врахувати і вказану поведінку, що свідчить про грубу необережність потерпілого ОСОБА_8 , який в 03 годині ночі йшов у темному одязі в попутному з автомобілем напрямку по автодорозі в районі осьової роздільної смуги тобто практично по середині дороги.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що представники ТОВ «Барком» були на зв`язку із родичами померлого, зокрема, позивачем ОСОБА_1 та допомагали ОСОБА_1 подавати заяву до страхової компанії «Уніка» та отримувати відшкодування як підтвердженої документами матеріальної, так і моральної шкоди. Що не заперечили і позивач та представник позивачів в суді апеляційної інстанції.

Також, між ТОВ «Барком» та ПрАТ «СК» Уніка» 15.01.2021 р. укладено поліс №202520274 обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на автомобіль ТзОВ «Барком» марки Volvo FH 12, номер кузов НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_1 , 1999 р.в., яким керував водій ОСОБА_12 під час ДТП.

Згідно відповіді страховика від 06.07.2023 р. №00483539/1 на адвокатський запит, ПрАТ «СК» Уніка» проведено виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в сумі 72000 грн. - відшкодування моральної шкоди, що також вказував позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні в суді першої інстанції та зазначав, що кошти в сумі орієнтовно 60 000 грн. були витрачені на пам`ятники.

Крім цього, в матеріалах справи Самбірського міськрайонного суду №452/3297/21, де потерпів ОСОБА_8 , наявна заява від 25.10.2021 р. (а.с.34), що підписана у т.ч. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , де усі потерпілі зазначили про відсутність претензій до водія ОСОБА_7 , як матеріального, так і морального характеру. Обидві сторони вказували про те, що водієм ОСОБА_7 було відшкодовано певну суму коштів (орієнтовно 2000 доларів США) для відшкодування шкоди.

Враховуючи вказане, а саме встановлені вище обставини та характер, обсяг, тривалість фізичних і моральних страждань позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; істотність і наслідки вимушених змін у життєвих стосунках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які слід вважати зазнали невиправної втрати, а саме втрати життєвих зв`язків із своїм сином, які не можуть бути відновлені, висновки комплексних психолого-соціальних експертиз (які проте не можуть бути взяті до уваги як однозначний вимір завданої моральної шкоди, а є лише припущеннями про певний орієнтир вартості відшкодування моральних страждань) та в сукупності із іншими зібраними у справі доказами, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід змінити, зменшивши розмір стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_13 моральної шкоди з 741000 грн. до 200000 грн. та на користь ОСОБА_1 з 705500 грн. до 200000 грн.

Також, згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову на відповідача;

2) у разі відмови в позові на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року в частині вирішення питання про стягнення витрат на проведення експертизи слід також змінити, зменшивши стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_2 витрат на проведення експертизи з 7100 грн. до 1818,31 грн. та на користь ОСОБА_1 витрат на проведення експертизи з 7100 грн. до 1904,93 грн., пропорційно до розміру задоволених вимог.

Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнення витрат на проведення експертизи слід змінити, зменшивши розмір стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_2 моральної шкоди з 741000 грн. до 200000 грн., витрат на проведення експертизи з 7100 грн. до 1818,31 грн., та на користь ОСОБА_1 моральної шкоди з 705500 грн. до 200000 грн., витрат на проведення експертизи з 7100 грн. до 1904,93 грн. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнення витрат на проведення експертизи змінити.

Зменшивши розмір стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди з 741000 грн. до 200000 грн.

Зменшивши розмір стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди з 705500 грн. до 200000 грн.

Зменшивши розмір стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_2 витрат на проведення експертизи з 7100 грн. до 1818,31 грн.

Зменшивши розмір стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Барком» на користь ОСОБА_1 витрат на проведення експертизи з 7100 грн. до 1904,93 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра