Справа № 709/1573/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року селище Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В. В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В. Г.,

представника заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області скаргу ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Чорнобаївський відділ Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_3 , на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні

№ 15822482,

в с т а н о в и в:

В провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Чорнобаївський відділ Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_3 , на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 15822482.

В обґрунтування поданої скарги зазначено, що на виконанні Чорнобаївського відділу ДВС перебувало виконавче провадження № 15822482. Постановою державного виконавця від 07 травня 2010 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 та внесено зазначені відомості під реєстраційним номером обтяження 9805878 від 07.05.2010 року. 13 вересня 2010 року дане виконавче провадження було закінчено, згідно п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження". Однак, до цього часу майно ОСОБА_2 в межах завершеного виконавчого провадження № 15822482, залишається обтяженим арештом з забороною на його відчуження. 21.07.2025 року ОСОБА_2 звернувся до Чорнобаївського відділу ДВС з письмовою заявою про скасування арешту на своє майно, на яку отримав відповідь про те, що відділ ДВС не може зняти арешт з майна у звз`язку з тим, що виканавче провадження є закінченим відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС та рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду.

Заявник вважає, що такою бездіяльністю Чорнобаївським відділом ДВС порушуються особисті майнові права ОСОБА_2 та, у зв`язку з викладеним, просив: визнати неправомірною бездіяльність начальника Чорнобаївського відділу ДВС щодо незняття арешту з майна ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 15822482; зобов`язати Чорнобаївський відділ ДВС в особі начальника Волошина Б. Д. відновити виконавче провадження

№ 158224822 за допомогою відомостей автоматизованої системи та інших документів, одержаних у тому числі від сторін виконавчого провадження; зобов`язати Чорнобаївський відділ ДВС в особі начальника Волошина Б. Д. усунути порушення права ОСОБА_2 шляхом зняття арешту з майна у виконавчому провадженні № 15822482.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 вересня 2025 року зобов`язано Чорнобаївський відділ Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відновити виконавче провадження №15822482 в строк до 26 вересня 2025 року.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представник Чорнобаївського відділу ДВС в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити в її відсутності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника заявника, суд приходить до наступних висновків.

Постановою Чорнобаївського районного суду від 04 вересня 2001 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 20 серпня 2001 року (а.с. 5).

13 вересня 2001 року постановою державного виконавця відділу ДВС Чорнобаївського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-788 виданого Чорнобаївським районним судом.

Відповідно до листа начальника відділу Чорнобаївського ДВС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21 серпня 2025 року № 24652, при здійсненні моніторингу системи АСВП ДП "НАІС" було виявлено запис, щодо факту перебування на виконанні виконавчого провадження

№ 15822482 з виконання виконавчого листа Чорнобаївського районного суду від 05.09.2001 року по справі 2-788. Вказане виконавче провадження було відкрито 10.11.2009 року та в подальшому завершено 13.09.2010 року згідно п. 9 ч. 1 ст. 49 (повернення ВД без виконання на вимогу суду). Вказане виконавче провадження знищено відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах ДВС.

Відповідно до листа начальника відділу Чорнобаївського ДВС у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29 серпня 2025 року № 64530/25 у відділі ДВС станом на 29 серпня 2025 року відсутні відкриті виконавчі провадженнчя щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із скарги та інформаційної довідки (а.с. 6) доданої до скарги вбачається, що 07 травня 2010 року в якості забезпечення виконання виконавчого провадження було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 та внесено зазначені відомості під реєстраційним номером обтяження 9805878 від 07.05.2010 року через Черкаську філію державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як обтяження.

З досліджених у судовому засіданні матеріалів відновленого виконавчого провадження № 15822482 судом встановлено, що 13 вересня 2010 року постановою державного виконавця відділу ДВС Чорнобаївського районного управління юстиції виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-788 на підставі п. 9 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" закінчено (а.с. 49).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому Законом.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 24 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника) державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час закінчення виконавчого провадження) виконавче провадження підлягає закінченню у випадках: повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, або на письмову вимогу стягувача.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на даний час) у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 у справі

№ 2/1522/11652/11 зазначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);

- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження у розумінні вимог вказаного Закону України "Про виконавче провадження" передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення, про що зазначається у постанові про закінчення виконавчого провадження.

У постанові про закінчення виконавчого провадження від 13 вересня 2010 року державним виконавцем вказано про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Разом із тим, із інформаційної довідки, вбачається, що державним виконавцем арешт на майно боржника не скасовано.

Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2023 року у справі №927/322/14 зокрема зазначив, що «За таких обставин, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, цілком обґрунтовано виснував, що не зняття виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при закінченні виконавчого провадження є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право скаржника підлягає захисту.»

Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно постанови КЦС від 12.10.2022 № 203/3435/21 «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що не зняття відділом ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, а порушене право ОСОБА_2 підлягає захисту шляхом зобов`язання ДВС зняти арешт з майна боржника.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 447, 450-451, 259-261 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_2 , заінтересовані особи: начальник Чорнобаївського відділу Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Волошин Богдан Дмитрович, ОСОБА_3 , на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 15822482 - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Чорнобаївського відділу Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо незняття арешту з майна ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 15822482.

Зобов`язати Чорнобаївський відділ Державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) усунути порушення права ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , шляхом зняття арешту з всього його майна у виконавчому провадженні № 15822482.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя В. В. Левченко