ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

06 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 295/14265/23

Провадження № 22-з/820/167/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюха Олександр Віталійович, про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Катюха О.В., про встановлення факту батьківства.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2024 року позов задоволено частково. Встановлено факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 03 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2024 року залишено без змін.

09 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала до Хмельницького апеляційного суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів розміру понесених витрат на правничу допомогу та про ухвалення додаткового рішення. Просила стягнути із ОСОБА_3 на її користь 10000грн витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування клопотання зазначала, що про понесені витрати на правничу допомогу зазначалось у відзиві на апеляційну скаргу. До клопотання ОСОБА_1 додала: угоду про надання правничої допомоги від 26 листопада 2024 року, укладену між ОСОБА_1 і адвокатом Левчук Т.В.; акт виконаних робіт від 09 грудня 2024 року, складений ОСОБА_1 і адвокатом Левчук Т.В.; квитанцію від 26 листопада 2024 року.

Заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення до апеляційного суду від відповідача не надходили.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 02 січня 2025 року в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 20 серпня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 02 січня 2025 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2025, визначено склад колегії суддів: П`єнта І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

Колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У розумінні положень частин п`ятої-шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Апеляційний суд констатує, що 03.12.2024 представником позивачки подано заяву про намір стягнути судові витрати на правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду. У заяві вказано, що докази таких витрат будуть надані суду апеляційної інстанції не пізніше п`яти днів після ухвалення судового рішення у цій справі.

Судом встановлено, що на підставі угоди про надання правничої допомоги від 26 листопада 2024 року, укладеної між ОСОБА_1 і адвокатом Левчук Т.В., та ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1000004 від 09 жовтня 2023 року адвокат Левчук Т. В. надавала ОСОБА_1 професійну правничу допомогу в апеляційному суді під час перегляду рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2024 року у справі № 295/14265/23.

В абзаці сьомому угоди встановлено фіксований розмір гонорару адвоката в сумі 10000грн.

Згідно з квитанцією від 26 листопада 2024 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Левчук Т. В. гонорар у розмірі 10 000,00 грн.

09 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала до Хмельницького апеляційного суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів розміру понесених витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення у справі, до якого додала угоду про надання правничої допомоги від 26 листопада 2024 року, акт виконаних робіт від 09 грудня 2024 року; квитанцію від 26 листопада 2024 року.

Надані представником позивачки ОСОБА_5 документи підтверджують, що ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи на стадії апеляційного провадження понесла витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн.

В свою чергу, відповідач/його представник клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами в суді апеляційної інстанції не подавав.

Отже, стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають понесені на стадії апеляційного провадження витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн, які є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Керуючись ст. ст. 270, 382 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 жовтня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай