АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року

м. Чернівці

cправа № 727/5333/25

провадження № 22-ц/822/749/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Паучек І.І.

за участі представника заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2

учасники справи:

заявник ОСОБА_3

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Филимонов Станіслав Михайлович, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 червня 2025 року, головуючий у першій інстанції Бойко М.С.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_3 у травні 2025 року звернувся до суду з заявою про встановлення факту приналежності до сім`ї наймача та ведення спільного господарства.

Зазначав, що ОСОБА_3 є уповноваженим власником мешканців квартири АДРЕСА_1 .

Разом з ним у зазначеній квартирі зареєстровані та проживають син ОСОБА_2 , донька ОСОБА_5 , внуки ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , правнуки ОСОБА_7 , ОСОБА_4 .

Вказував, що він є особою з інвалідністю Великої Вітчизняної війни, є отримувачем пільг, передбачених Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», які розповсюджуються й на членів сім`ї, які проживають разом з отримувачем.

Після змін у сімейному складі у 2024 році двічі звертався з заявами до Головного управління Пенсійного фонду України Чернівецької області, який веде відповідні реєстри пільговиків, з метою внесення змін до реєстру про склад сім`ї.

За повідомленням Головного управління Пенсійного фонду України Чернівецької області для розповсюдження пільг на інших мешканців квартири необхідні зміни до електронної справи, які можуть бути внесені на підставі відповідних документів.

Однак, законодавством не визначено як орган, так і форму документу, який би підтверджував факт приналежності осіб до членів однієї родини, проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства.

Встановлення факту потрібно для отримання пільг, передбачених законом для осіб з інвалідністю Великої Вітчизняної Війни.

Просив встановити факт належності до членів його сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та факт ведення ними спільного господарства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 червня 2025 року заяву ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Филимонов С.М., з участю заінтересованої особи ОСОБА_6 та в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про встановлення факту приналежності до сім`ї наймача та ведення спільного господарства залишено без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_3 , що він має право на звернення до суду в позовному провадженні для вирішення спору про право.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Филимонов С.М., в апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 червня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

Посилається на відсутність спору між заявником та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Зазначає, що Пенсійний фонд не є суб`єктом отримання/компенсації зазначених пільг, що виключає можливість виникнення спору між заявником та Пенсійним фондом з приводу їх призначення та/або виплати.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області визначено зацікавленою особою оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 «Про Реєстр осіб, які мають право на пільги», є держателем цього Реєстру та має право: отримувати від пільговиків документи, що підтверджують їх право на пільги; проводити перевірку достовірності поданих документів; отримувати відомості від пільговиків, а також від державних органів, де перебувають на обліку пільговики, підприємств та організацій, що надають послуги, житлово-експлуатаційних організацій; використовувати під час наповнення Реєстру інформацію з інших баз даних щодо персоніфікованого обліку осіб, які мають право на пільги; надавати інформацію, яка міститься в Реєстрі, органам виконавчої влади, органам влади Автономної Республіки Крим, посадовим особам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, які відповідно до закону уповноважені виконувати функції публічної адміністрації, суб`єктам господарювання, які надають послуги, для виконання державних і місцевих програм із додаткової підтримки осіб, які мають право на пільги, надання державної допомоги.

За змістом наведеного Пенсійний фонд має право відмовляти у внесенні відомостей до Реєстру за відсутності документів, або при виявленні в документах недостовірних даних.

Заявник просив встановити, чи є зацікавлені особи членами його сім`ї, які ведуть спільне господарство, а не вирішувати питання про наявність чи відсутність у них певних пільг.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Филимонов С.М., не надходило.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Филимонов С.М., підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи заяву ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Филимонов С.М., з участю заінтересованої особи ОСОБА_6 та в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про встановлення факту приналежності до сім`ї наймача та ведення спільного господарства без розгляду, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки існує спір про право.

На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив, що представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області заперечує проти заяви ОСОБА_3 , тобто існує спір про право щодо встановлення факту проживання заявника однією сім`єю з іншими особами.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення в частині, що оскаржується, наведеним нормам не відповідає.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних цивільних прав фізичних осіб. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з існуванням потреби вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення таких юридичних фактів.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у постановах від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Згідно пункту 1 частини 1, 2 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду у цій справі є встановлення факту належності ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 до членів сім`ї ОСОБА_3 та ведення спільного господарства.

Суд першої інстанції вважав, що існує спір про право щодо встановлення факту проживання заявника однією сім`єю з іншими особами, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області не погоджується з наведеними в заяві обставинами, на заінтересованих осіб права на користування пільгами як членів сім`ї ветерана війни не поширюються.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20 (провадження № 61-7816св21) зазначено, що під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також: можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.

Підставою для звернення ОСОБА_3 із цією заявою до суду було отримання пільг, передбачених законом для осіб з інвалідністю Великої Вітчизняної Війни.

Відповідно до п. п. 4-6 ч. 1 ст. Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: 100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю); 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю); 100-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Згідно з нормами ст. 10 цього Закону його чинність поширюється на сім`ї військовослужбовців.

Відповідно до ст. 17 цього Закону фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Частиною 3 ст. 102 Бюджетного кодексу України встановлено, що за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот надаються житлові субсидії населенню та пільги ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

А відповідно до ч. 5 статті 51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Проаналізувавши зміст наведених норм в їх сукупності та системному зв`язку, колегія суддів зазначає, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає види пільг та категорії осіб, на яких вони поширюються, а Бюджетний кодекс України конкретизує певні процедури та критерії надання таких пільг. При цьому, норми зазначених актів законодавства, на думку колегії суддів, повинні застосовуватись в їх сукупності, оскільки не суперечать, а доповнюють одна одну.

За обставин цієї справи не встановлено наявності спору про право між ОСОБА_3 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

За змістом статті 1 Положення про Реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року №117, Реєстр осіб, які мають право на пільги - інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, захист, облік, відображення, оброблення реєстрових даних і надання реєстрової інформації про фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до законів України, отримують пільги, передбачені для педагогічних, медичних, фармацевтичних працівників, працівників бібліотек, музеїв, спеціалістів із захисту рослин і працівників культури в сільській місцевості (далі - пільговики). Реєстр є структурною підсистемою Єдиного соціального реєстру як складової частини Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (далі - Єдина система).

Держателем Реєстру є Мінсоцполітики.

Громадяни України, які перебувають у трудових відносинах із органами Пенсійного фонду України, здійснюють наповнення Реєстру та інші повноваження публічного реєстратора, передбачені Законом України Про публічні електронні реєстри та цим Положенням.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчі органи з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад та у випадках, передбачених цим Положенням, органи Пенсійного фонду України (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) забезпечують у межах повноважень формування реєстрових даних Реєстру та здійснюють інші повноваження створювачів із урахуванням вимог, передбачених Законом України Про публічні електронні реєстри та цим Положенням.

У матеріалах справи відсутні відомості про відмову або бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за зверненням ОСОБА_3 про внесення відомостей до Реєстру осіб, які мають право на пільги, у здійсненні права на пільги.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним, грунтується на припущенні.

Близьких за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19, від 14 грудня 2022 року у справі № 180/2132/21, від 31 травня 2023 року у справі № 357/11366/22, від 07 лютого 2024 року у справі № 545/844/23, від 21 лютого 2024 року у справі № 278/304/23.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Филимонов С.М., про встановлення факту приналежності до сім`ї наймача та ведення спільного господарства без розгляду на порушення норм процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Тому ухвала Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30 червня 2025 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на до суду першої інстанції для продовження розгляду, розподіл судових витратне проводиться.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1ст.379 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Филимонов Станіслав Михайлович, задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 червня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 02 жовтня 2025 року.

Головуючий Н. Ю. Половінкіна

Судді М. І. Кулянда

О. О. Одинак