Справа № 464/2383/25 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/2210/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Іванової О.О., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на додаткове рішення Сихівського районного суду міста Львова від 17 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 17 червня 2025 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 квітня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

03 червня 2025 року представник ОСОБА_3 - Дуда І.П. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заяви покликалася на те, що під час розгляду справи 02 червня 2025 року представником повідомлено суд про те, що після ухвалення рішення суду протягом п`яти днів буде поданий остаточний розрахунок витрат на правничу допомогу. Відповідно до умов договору про надання правової допомоги №20 від 09 квітня 2025, укладеного між ОСОБА_3 та адвокатом Дуда І.П., останньою складено акт виконаних робіт згідно з яким розмір витрат на правничу допомогу становить 12000 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

04 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із запереченням на заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про ухвалення додаткового судового рішення та заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

В обґрунтування заяви покликався на те, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02 червня 2025 позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, щомісячно; у задоволенні решти вимог відмовлено. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що очікує понести орієнтовно витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідач відповідно до ст. 141 ЦПК України просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 3000 грн.

06 червня 2025 року представник ОСОБА_3 адвокат Дуда І.П. подала заперечення на заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення.

Додатковим рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 17 червня 2025 року заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Вищезгадане додаткове рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Черній Ю.Л.

В апеляційній скарзі покликається на те, що згідно п. 4.2. Договору про надання правової допомоги № 20 від 09 квітня 2025 року, розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п.2.1.5., п.2.1.6. цього договору у справах (cпopax), що мають майновий характер,

встановлюються в розмірі 5 % (п`ять відсотків) від суми позову, повідомлення-рішення (іншого акту суб`єкта владних повноважень).

Вважає, що саме такий розмір гонорару встановлений за договором про надання правової

допомоги № 20 від 09 квітня 2025 року, тому з огляду на те, що спір про стягнення аліментів має майновий характер, та з урахуванням часткового задоволення позову повинен складати 5000,00 гривень * 5% = 250,00 гривень.

В той же час, зазначає, що акт виконаних робіт (наданих послуг) від 02 серпня 2025 року

містить інші, нічим не пояснені та не підтверджені суми.

Наявний в матеріалах справи акт виконаних робіт, вартість послуг виконавця за яким складає 12 000 грн., не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути

доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Зазначає, що суд першої інстанції не розглянув заперечення відповідача щодо розміру витрат позивача.

Вважає витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн. завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали

справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною.

Не погоджується з визначенням судом до стягнення 1 000,00 грн. з позивача витрат відповідача на правничу допомогу, оскільки відповідно до Акта від 03 червня 2025 року, вартість виконаної роботи складає 6000 грн.

Наголошує на тому, що оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягали до стягнення витрати на

професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог з розрахунку 5000/10000 х 6000, всього в сумі 3000 гривень.

Вважає, оскільки з відповідача на користь позивача підлягали до стягнення 250 грн. (п.2.1.6 Договору про надання правової допомоги від 09 квітня 2025 №20), а з позивача на користь відповідача підлягало до стягнення 3 000,00 грн., то шляхом взаємозарахування з позивачки на його користь слід стягнути витрати на професійну правову ( правничу) допомогу в сумі 2 750,00 грн. (3 000,00 грн. 250,00 грн).

Просить апеляційну скаргу задовольнити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 750,00 гривень.

21 липня 2025 року від представника ОСОБА_3 адвоката Дуда І.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу.Вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного переконання в частині часткового задоволення витрат на правову допомогу як позивача так і відповідача. Не погоджується з розміром заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 3000 (три тисячі) гривень, оскільки спір про стягнення аліментів є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо якого є сталою, а заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним.

Вважає безпідставними твердження апеляційної скарги про те, що гонорар адвоката позивачки з урахування часткового задоволення позову повинен складати 250 грн. Наголошує на тому, що суми гонорару зазначаються адвокатом в актах про надання правової допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо клієнту (уповноваженій особі клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення Сихівського районного суду міста Львова від 17 червня 2025 року залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 03 жовтня 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат сторін на професійну правничу допомогу суд першої інстанції, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, подання кожною зі сторін стороною заперечення щодо ухвалення додаткового рішення та заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, перевіривши їх необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правничої допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи суть спору та причини виникнення такого, співмірність складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог представника позивача шляхом ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Зважаючи на звернення представника відповідача також з заявою щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, які враховуючи вищенаведені критерії, на переконання суду, повинні становити 1000 грн., розподіл витрат на правову допомогу необхідно здійснити шляхом відповідного зарахування та стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн.

Колегія суддів частково не погоджується з таким висновком.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору ( п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Судом встановлено, що професійна правнича допомога надавалась ОСОБА_3 адвокатом Дудою І.П. на підставі договору про надання правової допомоги №20 від 09 квітня 2025 року, укладеним між адвокатом Дуда І.П., свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №001221 від 09 листопада 2018 року, та ордеру про надання правової допомоги від 10 квітня 2025 року.

Згідно з актом виконаних робіт (наданих послуг) від 02 червня 2025 року за договором про надання правової допомоги від 09 квітня 2025 року, адвокатом надано наступні юридичні послуги клієнту ОСОБА_3 : вивчення (аналіз) документів, формування правової позиції, надання консультації 2000 грн.; підготовка, формування та скерування до Сихівського районного суду м. Львова позовної заяви 4 000 грн; підготовка та скерування до суду додаткових пояснень від 31.05.2025 1500 грн.; представництво інтересів клієнта в суді у двох засіданнях 4000 грн.; підготовка та скерування до суду заяви про винесення додаткового рішення у справі 500 грн. Загальна вартість послуг складає 12 000 грн. Витрати на правову допомогу згідно з договором про надання правової допомоги №20 від 09.04.2025 у розмірі, не перевищує 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за 1 годину участі адвоката, який надав правову допомогу. Загальна вартість послуг становить 12 000 грн.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

В апеляційній скарзі скаржник покликається на те, що згідно Договору про надання правової допомоги № 20 від 09 квітня 2025 року, розмір гонорару за надання правової допомоги повинен становити 5 % (п`ять відсотків) від суми позову, як це передбачено 4.2. Договору.

Однак, такі доводи колегія до уваги не бере з огляду на наступне.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19 зазначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі №750/2055/20 вказано, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №757/60277/18-ц.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.

З аналізу ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до п.4.3. договору про надання правової допомоги №20 від 09 квітня 2025 року суми гонорару зазначаються адвокатом в актах про надання правової допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо клієнту (уповноваженій особі клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням.

З урахуванням вказаних положень закону та правових висновків Верховного Суду, колегія суддів вважає, що стороною позивача документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу.

Задовольнючи частково вимоги представника позивача стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги задоволено, врахував, що відповідачем подано заперечення щодо ухвалення додаткового рішення, оцінив наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, перевіривши їх необхідність для справи та відповідність наданих послуг видам правничої допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також врахував суть спору та причини виникнення такого, співмірність складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

З урахуванням досліджених доказів, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (складання позовної заяви, додаткових пояснень, заяви про ухвалення додаткового рішення та участь у двох судових засідання), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вірно дійшов висновку, що стягнений розмір витрат на оплату правничих послуг адвоката в розмірі 6 000 грн. є співмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг.

Щодо витрат на правничу допомогу наданих відповідачу, колегія зазначає наступне.

Представником відповідача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги №8-ФО від 12 травня 2025 року, укладений між адвокатом Чернієм Ю.Л., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ № 000905 від 21 лютого 2018 року, та Барановським Д.О.; ордер про давання правової допомоги від 13 травня 2025 року; акт виконаний робіт (наданих послуг) до договором про надання правової допомоги №8-ФО від 12 травня 2025 року, квитанцію про оплату послуг адвоката від 12 травня 2025 року щодо оплати послуг адвоката у розмірі 6000 грн.

Згідно з актом виконаний робіт (наданих послуг) до договором про надання правової допомоги №8-ФО від 12 травня 2025 року, адвокатом надано наступні юридичні послуги клієнту ОСОБА_6 : надання консультацій, вивчення матеріалів справи, підготовка до написання, написання відзиву, подання адвокатських запитів 5000 грн.; участь у судовому засіданні 02 червня 2025року 1000 грн. Загальна вартість виконаних робі складає 6000 грн.

Звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення, представник відповідача, керуючись ч. 8 ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги, що позовні вимоги задоволено частково (50 % від заявлених позовних вимог), просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірв 3000 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Суд першої інстанції, прийшов до переконання, що витрати на правову допомогу на користь відповідача повинні становити 1000 грн.

Однак, зменшуючи заявлені відповідачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції залишив поза увагою положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Визначивши розмір судових витрат які підлягають стягненню з позивачки в користь відповідача, суд не вирахував їх остаточний розмір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (що становить 50% позову).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витратіз розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

З огляду на фактичний обсяг послуг, наданих ОСОБА_1 авокатом Чернієм Ю.Л., їх дійсність, необхідність, відповідність складності справи та виконаних адвокатом робіт (складання відзиву та заяву на ухвалення додаткового рішення, участь в судовому засіданні), колегія суддів вважає співмірними витрати позивач на професійну правничу допомогу за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 3 000 грн, оскільки саме такий розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, з урахуванням складності справи та типовості спірних правовідносин.

Отже, належний до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 6 000 грн., а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3000 грн. в рахунок понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України остаточно шляхом взаємозарахування слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. (6 0000 грн 3 0000 грн).

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та, у зв`язку з цим, порушення норм процесуального права, частково знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає змінені.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткове рішення Сихівського районного суду міста Львова від 17 червня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.