Справа № 358/1906/24 Провадження № 2-др/358/17/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст.247 ЦПК України, заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ящука Л.А. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Богуславської міської ради Київської області та ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове нерухоме майно (1/2 частину земельної ділянки), про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богуславського районного суду Київської області перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до Богуславської міської ради Київської області та ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове нерухоме майно (1/2 частину земельної ділянки).

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до Богуславської міської ради Київської області та ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове нерухоме майно (1/2 частину земельної ділянки) залишено без розгляду.

13 серпня 2025 року до суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ящука Л.А. про ухвалення судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Богуславської міської ради Київської області та ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове нерухоме майно (1/2 частину земельної ділянки), про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи понесених на професійну правничу допомогу у розмірі 15 500, 00 грн.

На підтвердження понесених судових витрат надано акт про виконання робіт з надання правової допомоги від 13.08.2025, квитанцію форми №ПО-Д2 за №557221 від 13.08.2025 на суму 10 000,00 гривень.

21 серпня 2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Чайки О.В. до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ящука Л.А. про компенсацію здійснених відповідачем витрат на правничу допомогу .

На обгрунтування клопотання представник відповідача вказує на те, що на підтвердження реальності понесення витрат, відповідачем подано до суду квитанцію № 557221 від 13.08.2025 року, згідно з якою ОСОБА_1 було сплачено 10 000,00 грн. за Договором №6 від 13.02.2025 року.

Однак, квитанція не є належним і допустимим доказом понесення відповідачем витрат на правничу допомогу у цій справі, оскільки діючим законодавством прямо заборонено приймання готівки в оплату юридичних послуг з правничої (правової) допомоги зокрема, а тому належним доказом реальності понесення витрат можуть бути виключно платіжні банківські документи (платіжна інструкція, платіжне доручення, квитанція тощо) або фіскальний касовий чек, які матеріалах справи відсутні.

В матеріалах справи наявний Акт, за змістом якого визначено перелік виконаної роботи та витрачений адвокатом час на надання правової допомоги. Надаючи оцінку наведеним письмовим доказам, сторона позивача зазначає що:

попередня консультація та роз`яснення з правових питань спірної ситуації дійсно може займати 1 годину роботи, у зв`язку із чим вважають цей час обґрунтовано витраченим на надання правової допомоги по справі №358/1906/24;

підготовка відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 , відправка копій відзиву відповідачу тривалістю 3 години не є обґрунтованою та неможливою, оскільки в даній справі відповідачами є ОСОБА_1 , тобто клієнт адвоката Ящука Леоніда Адамовича, а виходячи із цього зазначеного пункту в Акті адвокат склавши відзив надіслав його своєму клієнту і собі, тому в межах заявленої послуги визнають 2 години робочого часу адвоката обґрунтовано витраченого на надання правової допомоги по справі №358/1906/24;

підготовка апеляційної скарги на рішення Богуславського районного суду Київської області від 12.05.2021 року у зазначеній тривалості не є обґрунтованою та неможливою оскільки складання даної апеляційної скарги стосується іншої справи яка не пов`язана з цією, а також справа по якій складалася скарга не зазначено у договорі №6 від 13.02.2025 року, тобто адвокат здійснював роботу не за цим договором, тому і не може претендувати на оплату цієї послуги, а тому у межах заявленої послуги визнають 0 (нуль) годин робочого часу адвоката обґрунтовано витраченого на надання правової допомоги по справі №358/1906/24;

підготовка заяви про залишення позовної заяви без руху дійсно може займати 1 годину роботи, у зв`язку із чим вважають цей час обґрунтовано витраченим на надання правової допомоги по справі №358/1906/24;

участь у розгляді справи на теперішній час неможливо оцінити щодо витраченого час адвоката, адже в акті не зазначено точну величину часу представника відповідача на участь в судових засіданнях, тобто яким чином останнім в грошовому еквіваленті була визначена сума витрат безпосередньо, також варто зазначити, що в акті адвокатом зазначено вартість за 2 години роботи, однак реальна тривалість судових засідань була 15-20 хв. тобто кожне з яких тривало різний час, а також зазначено двічі, тому сказати точну величину часу не вбачається за можливе;

ознайомлення з матеріалами справи тривалістю в 2 години роботи не є обґрунтованою та неминучою. В межах заявленої послуги визнають 1 годину робочого часу адвоката обгрунтовано витраченого на надання правової допомоги по справі №358/1906/24;

ознайомлення з уточненою позовною заявою ОСОБА_2 дійсно може займати 0,5 годину роботи, у зв`язку із чим вважають цей час обґрунтовано витраченим на надання правової допомоги по справі №358/1906/24;

підготовка відзиву на уточнену позовну заяву ОСОБА_2 дійсно може займати 1 годину роботи, у зв`язку із чим вважаємо цей час обґрунтовано витраченим на надання правової допомоги по справі №358/1906/24;

Враховуючи наведене, виходячи з Акту виконаних робіт адвокатом, визнають 6,5 годин обґрунтовано витрачених на надання правової допомоги по справі № 358/1906/24, а гонорар адвоката відповідно до домовленостей сторін та ПКМУ від 21.12.2016 року № 1048 «Про внесення змін до ПКМУ від 17.09.2014 року № 465» може складати 6,5 х 151,40 = 984, 10 грн. (без врахування часу участі у судових засіданнях), а зовсім не 15 500 грн. 00 коп.

Дослідивши матеріали справи та подану представником відповідача заяву, а також заперечення представника позивача, суд виходить з наступного.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності: - на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:005:0028, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після відкриття спадщини він (позивач) як спадкоємець за законом четвертої черги, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , так як на підставі рішення суду, яким встановлено факт його проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 роки в м. Богуслав Київської області, однією сім`єю не менше як п`ять років на час відкриття спадщини, подав заяву до Богуславської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак позбавлений можливості в нотаріальному порядку встановити за собою право власності за законом на вищевказане нерухоме майно у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку.

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 27 січня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до Богуславської міської ради Київської області та ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове нерухоме майно (1/2 частину земельної ділянки), відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06 березня 2025 року з 14 годин 00 хвилин.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 10 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до Богуславської міської ради Київської області та ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове нерухоме майно (1/2 частину земельної ділянки), залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

Підставою для залишення позовної заяви без руху явилось те, що дана позовна заява не в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, у позовній заяві на порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 175 ЦПК України не зазначено ціну позову, який підлягає грошовій оцінці.

На порушення вимог п. 8 ч. 2 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 21.11.1956 р., свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 22.04.1978 р., свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Синицької сільської ради Богуславського району Київської області серія НОМЕР_3 від 17.08.2020 р., державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №583296 від 23.05.2007 р., повідомлення від 29.12.2020 р., рішення Богуславського районного суду Київської області від 12.05.2021 р., постанови про відмову №02-31/465 від 16.06.2021 р., витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ-023 від 17.08.2023 р., інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 18.08.2023 р., витягу №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 17.08.2023 р. та постанови Київського апеляційного суду у справі №358/1321/23 від 30.10.2024 р., копії яких додано до позовної заяви.

На порушення вимог п. 9 ч. 2 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві не зазначено попередній (орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позов в інтересах ОСОБА_2 пред`явлено його представником ОСОБА_4 . Однак, у заяві не зазначено підстави такого звернення, що є порушенням положень ч. 5 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Проте, всупереч даним вимогам закону, до копії позовної заяви, яку отримав відповідач ОСОБА_1 , не було додано копію квитанції про сплату судового збору.

За викладених обставин, оскільки установлено невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, суд залишив позов без руху відповідно до положень ч. 11 ст. 187 ЦПК України.

У встановлений строк представник позивача адвокат Чайка О.В. 14.03.2025 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій відповідно до ухвали суду усунула частину недоліків позовної заяви, але не виконала всіх вимог, які визначені статтею 175 ЦПК України, а саме позов в інтересах ОСОБА_2 пред`явлено його представником ОСОБА_4 , однак, у заяві не зазначено підстави такого звернення, що є порушенням положень ч. 5 ст. 175 ЦПК України.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 12 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до Богуславської міської ради Київської області та ОСОБА_1 , про визнання права власності на спадкове нерухоме майно (1/2 частину земельної ділянки), залишено без розгляду.

За приписами ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За приписами частини 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Аналіз наведених положень приводить до висновку, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, з`ясуванню підлягають обставини, які саме необґрунтовані дії позивача були здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно, чи зловживав своїми правами.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Частинами першою та третьою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що саме по собі звернення з позовом до суду та подання заяви про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених ним судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

За змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 751/10961/16.

Так, у даній справі при пред`явлені позову позивачем не було дотримано вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

В даному випадку суд вважає, що позивачем було подано необгрунтований позов до відповідача ОСОБА_1 , що явилось наслідком залишення позовної заяви без розгляду.

До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу долучено: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 13 лютого 2025, акт про виконання робіт з надання правової допомоги від 13.08.2025, квитанцію форми №ПО-Д2 за №557221 від 13.08.2025 на суму 10 000,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на: 1) професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Кодексом не передбачено можливості суду ініціювати питання про зменшення витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, що повною мірою відповідає принципу диспозитивності цивільного процесу.

Стороною позивача було подано до суду заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення, яке у своєму змісті містить клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

В постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, визначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Проаналізувавши вартість і обсяг наданих позивачу юридичних послуг та виконаних робіт у даній справі № 358/1906/24 зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представниками процесуальних документів, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, суд дійшов до висновку, що сума витрат на правничу допомогу визначена у заяві про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 15500,00 грн. є необґрунтованою та не відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушений був понести відповідач у цій справі.

Отже, виходячи з обставин справи, які склалися у даному випадку, категорії спору, що є немайновим, фінансового стану і статусу обох сторін у спірних правовідносинах, обсягу фактично наданих позивачу послуг з правової допомоги та заперечень сторони відповідача в контексті положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України, на переконання суду, стягнення судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 вказаній справі у розмірі 15500 грн. є неспівмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт в інтересах відповідача, а також часом, витраченим на їх виконання, а тому не відповідає критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та справедливості розміру отриманих коштів.

Враховуючи наявність підстав для зменшення розміру суми судових витрат суд приходить до висновку, що з позивача на користь відповідача підлягає стягненню компенсація понесених ним судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних із розглядом цивільної справи в розмірі 7500 гривень.

Розмір такого стягнення судових витрат є пропорційним, розумним та справедливим, яке при цьому не порушуватиме права учасника справи на отримання коштів, які він змушений затратити з метою захисту своїх прав та інтересів в суді, а також відповідатиме завданню цивільного судочинства, проголошеному у статті 2 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість заяви про ухвалення рішення щодо компенсації судових витрат відповідача у в казаній цивільній справі та наявність правових підстав для його часткового задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 141, 142, 257, 260, 261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ящука Л.А. про компенсацію витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом цивільної справи №358/1906/24 в розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень.

В іншій частині заяви - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов