Справа № 369/5760/25
Провадження №6/369/295/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2025 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Козак І.А.

за участю секретаря Кавун Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.І. звернувся до суду з поданням, в якому просить встановити тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула І.І. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 369/7355/21 виданого 19 жовтня 2023 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 накористь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 1 250 750,00 грн. основного боргу, 92 315,63 грн. 3 % річних, 188 123,89 грн. інфляційних втрат та 11 350,00 грн. судового збору.

30 листопада 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано боржнику до виконання.

30 листопада 2023 року приватним виконавцем винесено постанови про арешт коштів (майна) боржника, проте арештовані кошти на рахунках боржника відсутні.

В ході примусового виконання виконавчого документу приватним виконавцем було вжито заходів щодо перевірки майнового стану боржника. Так, згідно відповіді Міністерства внутрішніх справи України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, за боржником зареєстровано транспортний засіб TOYOTA HIGHLANDER 2014 року виробництва, державний номерний знак НОМЕР_1 , колір сірий.

30 листопада 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. Станом на дату звернення до суду, розшукати майно не вдалось.

24 жовтня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, якою описано та арештовано нерухоме майно боржника, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

03 грудня 2024 року приватним виконавцем у відповідності до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Після визначення вартості нерухомого майна приватним виконавцем відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» передано на реалізацію частини квартири загальною площею 104,1 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

17 лютого 2025 року ДП «СЕТАМ» (01001, Київ, вул. Стрілецька, 4-б) проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, а саме частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу ДП «СЕТАМ» № 629614 про проведені електронні торги за лотом 568240, що сформований 17.02.2025 року, електронні торги відбулись, переможцем визнано ФОП ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_2 , документ № АДРЕСА_2 .

25 лютого 2025 року на рахунок приватного виконавця надійшли грошові кошти у сумі 492094, 68 грн.

28 лютого 2025 року приватним виконавцем видано акт про проведенні електронні торги. Акт про проведені електронні торги є підставою для реєстрації права власності на частини квартири, загальною площею 104,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, вказує, що коштів, які надійшли від реалізації нерухомого майна боржника недостатньо для повного виконання рішення, яке набрало законної сили.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2025 року по цивільній справі відкрито провадження та призначено дату судового засідання.

09 червня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Попченкова І.М. подала до суду заперечення на подання, в яких зазначила, що у межах виконавого провадження № 73476821 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом I.I. частково стягнуто з боржника заборгованість за рахунок виділу та подальшої реалізації частки боржника у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 . Загальна сума такого погашення за рахунок майна боржника становить 492 094,68 грн. Іншого майна у боржника немає. Крім того, боржник на сьогоднішній день перебуває за межами території України, що підтверджує у своєму поданні і приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул І.I. Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом I.I. не обгрунтовано яким чином вжиття заходів щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон може вплинути на виконання рішення суду та погашення заборгованості у межах виконавчого провадження № 73476821, у тому числі, враховуючи той факт, що боржник уже перебуває за межами території України. На підставі заначеного, адвокат Попченкова І.М. просила відмовити у задоволенні подання приватного виконавця.

У судове засідання приватний виконавець Крегул І.І. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Однак, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позові вимоги підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, будь-яких заяв до суду не надходило.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв до суду не надходило.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно зі ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка є громадянином України, має право на безперешкодне повернення в Україну. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Фізична особа не може бути видворена з обраного нею місця перебування, доступ до якого не заборонений законом. Законом можуть бути встановлені особливі правила доступу на окремі території, якщо цього потребують інтереси державної безпеки, охорони громадського порядку, життя та здоров`я людей.

Згідно зі ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду. Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. У разі накладення на громадянина адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною сьомою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, йому тимчасово обмежується право на виїзд з України з дитиною строком на один рік з дня накладення адміністративного стягнення, крім випадку, коли є нотаріально посвідчена згода на виїзд дитини другого з батьків.

Враховуючи вказані вимоги закону для задоволення подання приватного виконавця про здійснення згаданого тимчасового обмеження конституційних прав громадянина України, які також гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод повинні бути достатньо вагомі підстави, які свідчили б про необхідність застосування саме такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення. Такими, зокрема, можна вважати встановлення факту свідомого ухилення боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи від виконання судового рішення, вчинення дій, що свідчили б про намагання шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду, тощо.

Крім цього, згідно з ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може, зокрема, свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 згаданого Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, тощо.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, доводи приватного виконавця, що вказують на неправомірні дії та бездіяльність боржника, що могли б свідчити про його ухилення від виконання рішення суду не слід вважати обґрунтованими.

Так, дійсно приватним виконавцем у відповідності до вимог закону відкрито виконавче провадження, вчинено ряд виконавчих дій на виконання судового рішення, про яке йшлося, однак підстав вважати, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, що могло б бути підставою для тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України немає з врахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

Поряд з цим, державний виконавець не долучив до матеріалів подання доказів отримання боржником усіх матеріалів виконавчого провадження у межах такого, як це вимагає закон.

Приватним виконавцем зазначено, а представником боржника не заперечується, що останній перебуває за межами території України.

При цьому, приватним виконавцем не надано доказів того, що боржник здійснив перетин кордону з метою саме ухилення від виконання судового рішення.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди повинні застосовувати при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, стосовно питань про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за ухилення від виконання зобов`язань національні суди зазвичай застосовують рішення ЄСПЛ у справі «Гочев проти Болгарії» від 26 листопада 2009 року. У цьому рішенні Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Також, щодо самих обмежень, накладених у зв`язку з непогашеною заборгованістю, суд наголошує, що такі заходи виправдані тільки у тому випадку, якщо вони спрямовані на досягнення цілі гарантувати стягнення такої заборгованості. Відповідна служба має бути спроможна пояснити, яким чином обмеження у праві на виїзд сприятиме стягненню заборгованості з урахуванням конкретної ситуації заявника та інших обставин справи. (рішення ЄСПЛ у справі «Напіяло проти Хорватії» (Napijalo c. Croatie) від 13.11.2003 року, заява № 66485/01, та рішення ЄСПЛ у справі «Стецов проти України» («AFFAIRE STETSOV c. UKRAINE») від 11.08.2021, заява № 5170/15).

Суд зазначає, що правова позиція щодо умов за яких допускається обмеження реалізації конституційних прав і свобод була сформульована в рішенні КСУ від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016. Так, в абз. 3 пп. 2.1 п. 2 мотивувальної частини цього рішення зазначається, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Таким чином, з урахуванням викладеного, приватний виконавець повинен довести яким саме чином обмеження у праві виїзду за межі України боржника забезпечить виконання рішення суду у даній справі, адже застосування судом норми щодо обмеження фізичної особи у перетині кордону України не є за своєю правовою природою покаранням за невиконання рішення, а лише має на меті забезпечити виконання рішення суду.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, вказаного приватним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

Крім цього, в матеріалах подання немає жодних актів приватного виконавця чи письмових пояснень щодо причин несплати боржником суми боргу, не наведено будь-яких належних доказів про ухилення боржника від виконання зобов`язань, зокрема, ненадання ним у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, чи своєчасної неявки за викликом приватного виконавця тощо.

Також, у матеріалах подання відсутні достатні докази використання приватним виконавцем передбачених законом інструментів і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим.

Слід зазначити, що приватним виконавцем, власне, підтверджено здійснення заходів щодо стягнення заборгованості за рішенням суду, що засвідчується документами про реалізацію майна боржника на електронних торгах та надходження коштів з реалізації майна боржника на часткове погашення боргу.

Наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Зважаючи на вказане, у матеріалах справи відсутні дані про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

Таким чином, у задоволенні подання необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 353, 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегула Івана Івановича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 , у праві виїзду за межі України, до повного виконання зобовязань, покладених на нього за виконавчим листом № 369/7355/21 від 19 жовтня 2023 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ірина КОЗАК