Провадження №: 4-с/755/133/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бовкун М.В.

за участі:

представника скаржника

в режимі відеоконференції - адвоката Мельникова Д.О.

представників

заінтересованої особи - адвоката Каленської М.А., адвоката Проніна О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Аграрний фонд»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Мельникова Д.О., звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із скаргою на дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа - АТ «Аграрний фонд», в якій просить: визнати бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправною та зобов`язати скласти постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/4855/22, виданого 07 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» матеріальної шкоди в розмірі 1 490 014,03 грн та судовий збір у розмірі 22 349,91 грн, всього 1 512 363,94 грн.

На обґрунтування поданої скарги заявник зазначає, що 24 вересня 2024 року постановою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/4855/22, виданого 07 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» матеріальної шкоди в розмірі

1 490 014,03 грн та судовий збір у розмірі 22 349,91 грн. Станом на 28 серпня 2025 року на користь стягувача стягнуто 512 321,45 грн, а також виконавчий збір, залишок заборгованості складає

1 050 905,64 грн.

Водночас, постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року у справі

№ 760/1774/24 рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року скасовані, стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 4 706 013,26 грн.

Станом на 28 серпня 2025 року між ОСОБА_1 та АТ «Аграрний фонд» існують зустрічні однорідні грошові вимоги у сумі 1 050 905,64 грн, строк виконання за якими настав, які випливають з трудових відносин та регресного відшкодування.

На підставі статей 601, 602 ЦК України 28 серпня 2025 року боржник повідомив стягувача про зарахування та припинення грошових зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «Аграрний фонд» у частині грошових зобов`язань у розмірі 1 050 905,64 грн на підставі рішення суду у справі №755/4855/22.

Заява від 28 серпня 2025 року про зарахування зустрічних однорідних вимог надіслана засобами ЄСІТС Електронний Суд на адресу АТ «Аграрний фонд» та Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Крім того, заява ОСОБА_1 від 28 серпня 2025 року про закінчення виконавчого провадження ВП

№ НОМЕР_1 про зарахування зустрічних однорідних вимог надіслана засобами ЄСІТС Електронний Суд на адресу АТ «Аграрний фонд» та Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Листом від 29 серпня 2025 року АТ «Аграрний фонд» звернувся до державного виконавця із заявою, зі змісту якої убачається явне невизнання рішення суду, яке набрало законної сили, та намагання протиправного впливу на державного виконавця із закінчення примусового виконання через зарахування зустрічних безспірних однорідних вимог.

28 серпня 2025 року державний виконавець отримав докази повного виконання рішення суду, яке перебуває на примусовому виконанні. Наведене покладає на державного виконавця беззаперечний обов`язок діяти у спосіб та у порядку, передбачений статтею 19 Конституції України, статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, станом на 01 вересня 2025 року державний виконавець не закінчив виконавче провадження і не склав постанову про закінчення виконавчого провадження, порушив строки, передбачені законом для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з проведеним зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання за якими настав, протиправно продовжує примусове стягнення за відсутності для такого стягнення законних підстав.

З огляду на викладене вимоги скарги просив задовольнити.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями скаргу передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2025 року відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання з розгляду даної скарги на 23 вересня 2025 року

14 год. 30 хв.

19 вересня 2025 року (вхід. № 55623) до суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Мельника Д.О., надійшли додаткові пояснення по справі, у яких зазначив, що з огляду на презумпцію правомірності правочину, у державного виконавця немає підстав ігнорувати заяву про зарахування. Отримання достатніх доказів проведення зарахування за ініціативою боржника у виконавчому провадженні є достатньою підставою для закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення суду. АТ «Аграрний фонд» обізнане про преюдицію правомірності правочину і на момент бездіяльності державного виконавця не довело протиправності зарахування як підстави закінчення виконавчого провадження.

З огляду на викладене просив застосувати положення статті 204 ЦК України із відповідними наслідками у виконавчому провадженні, скаргу задовольнити.

22 вересня 2025 року (вхід. від 23 вересня 2025 року № 56052) до суду від представника заінтересованої особи АТ «Аграрний фонд» - Банчука Б.М., надійшла заява про залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду.

На обґрунтування скарги зазначено, що на примусовому виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року у справі № 755/4855/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» матеріальної шкоди у розмірі 1 490 014,03 грн та судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 22 349,91 грн.

01 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання з вимогами визнати бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправною та зобов`язати скласти постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №755/4855/22, виданого 07 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» матеріальну шкоду в розмірі 1 490 014,03 грн та судовий збір у розмірі 22 349,91 грн, всього 1 512 363,94 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 вересня 2025 року у справі

№ 755/16525/25 прийнято скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) до провадження та призначено розгляд на 23 вересня 2025 року на 14-30 год.

Водночас, 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з тими ж самими вимогами, а саме: визнати бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) протиправною та зобов`язати скласти постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/4855/22, виданого 07 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» матеріальної шкоди в розмірі 1 490 014,03 грн та судовий збір у розмірі 22 349,91 грн, всього 1 512 363,94 грн. Дану скаргу зареєстровано в системі «Електронний суд» 15 вересня 2025 року. Текст обох скарг є абсолютно ідентичними, тобто у провадженні суду є дві скарги на дії/бездіяльність органу примусового виконання зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. В обох скаргах представник просить скласти постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/4855/22, виданого 07 червня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва. Подаючи ідентичні скарги та зловживаючи процесуальними правами представник ОСОБА_1 - адвокат Мельников Д.О., унеможливлює виконання виконавчого документу та позбавляє АТ «Аграрний фонд» можливості реалізувати своє право стягувача у справі № 755/4855/22.

З огляду на викладене просив: 1) залишити без розгляду скаргу, подану представником ОСОБА_1 - адвокатом Мельниковим Д.О., до Дніпровського районного суду міста Києва на дії/бездіяльність органу примусового виконання від 01 вересня 2025 року; 2) визнати зловживанням процесуальними правами подання представником ОСОБА_1 - адвокатом Мельниковим Д.О., ідентичних скарг на дії/бездіяльність органу примусового виконання від 01 вересня 2025 року; 3) попередити адвоката Мельникова Д.О. про застосування щодо нього передбачених процесуальним кодексом заходів процесуального примусу у випадку подальшого зловживання ним процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

22 вересня 2025 року (вхід. від 23 вересня 2025 року № 56105) від представника АТ «Аграрний фонд» - Банчука Б.М., також надійшли письмові пояснення по справі. Зазначено, що АТ «Аграрний фонд» не погоджується з скаргою ОСОБА_1 , вважає її безпідставною та необргументованою, просить суд відмовити у її задоволенні. Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав від 28 серпня 2025 року не відповідає вимогам частини першої статті 601 ЦК України, а, отже, відсутні підстави для їх зарахування. Зокрема, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від

07 червня 2023 року у справі № 755/4855/22 позов АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» завдану матеріальну шкоду у розмірі 1 490 014,03 грн та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 22 349,91 гривень. Також рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від

26 липня 2022 року у справі № 755/13814/21 позов АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» завдану матеріальну шкоду у розмірі 963 052,02 гривень, а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 14 242,52 гривень. Крім того, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року у справі № 755/6821/23 позов АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» завдану матеріальну шкоду у розмірі 762 700,78 грн та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 11 440,51 гривень. Таким чином, грошові зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Аграрний фонд» визначені рішеннями Дніпровського районного суду міста Києва у трьох справах - № 755/4855/22, № 755/13814/21, № 755/6821/23, а не тільки вибірково у справі № 755/4855/22, як вважає скаржник.

Для задоволення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог слід встановити наявність таких умов: зустрічність вимог, однорідність цих вимог, строк виконання яких настав та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.

Важливою умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання, розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку. Для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно встановити наявність таких умов, як зустрічність вимог, однорідність вимог, строк виконання яких настав, та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання.

Більше того, у справі № 760/1774/24, ОСОБА_1 та АТ «Агарний фонд» подано касаційні скарги на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року у справі № 760/1774/24. Крім того, 04 вересня 2025 року ОСОБА_1 подано ще одну касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року у справі № 760/1774/24, що свідчить про те, що скаржник у даній справі ставить дане рішення під сумнів, що вкотре підтверджує той факт, що між сторонами існує спір.

Таким чином, заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 серпня 2025 року не відповідає вимогам законодавства, а, отже, відсутні підстави для їх зарахування, про що листами АТ «Агарний фонд» від 03 вересня 2025 року № 5.3 - 03/3/175, від 03 вересня 2025 року № 5.3 -03/3/177 повідомлено ОСОБА_1 . Також АТ «Аграрний фонд» листом від 29 серпня 2025 року повідомило Дніпровський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), що заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Аграрний фонд» щодо виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня

2024 року у справі № 755/4855/22 не погашена, а тому будь-які заяви боржника щодо припинення його зобов`язань перед АТ «Аграрний фонд» щодо погашення заборгованості є недостовірними та оскаржені АТ «Аграрний фонд» у встановленому законодавством порядку, а саме подано три позовних заяви про визнання недійсним з моменту вчинення одностороннього правочину, зокрема, це справи № 755/18008/25, № 755/18009/25 та № 755/16729/25 по відповідним заявам ОСОБА_1 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 18 серпня 2025 року, від 28 серпня 2025 та від 28 серпня 2025 року.

Щодо зобов`язання державного виконавця скласти постанову про закінчення виконавчого провадження представником зазначено таке.

Звертаючись до суду зі скаргою представник ОСОБА_1 - адвокат Мельников Д.О., зазначав, що виконавче провадження підлягає закінченню у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом внаслідок подання ним заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від

28 серпня 2025 року. Поряд з цим, зазначена заява не відповідає вимогам законодавства, між сторонами існує спір щодо суті і розміру грошового зобов`язання, про що і був поінформований державний виконавець листом від 29 серпня 2025 року, який не мав підстав для закінчення виконавчого провадження з врахування заперечення АТ «Аграрний фонд» про повне виконання рішення суду боржником. Вважають вимоги скаржника щодо визнання бездіяльності державного виконавця протиправною та його зобов`язання скласти постанову про закінчення виконавчого провадження безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також представником заінтересованої особи викладено заперечення щодо заявленого розміру судових витрат.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), заінтересована особа АТ «Аграрний фонд», просили відмовити у повному обсязі.

22 вересня 2025 року (вхід. від 23 вересня 2025 року № 56109) представник скаржника

ОСОБА_1 - адвокат Мельников Д.О., подав до суду письмові пояснення, у яких зазначив, що письмові пояснення АТ «Аграрний фонд» від 22 вересня 2025 року перебувають поза межами предмету поданої скарги на бездіяльність, а посилання на практику Верховного Суду є не релевантними. Предметом скарги є відсутність будь-якої реакції на отримані державним виконавцем докази виконання боржником рішення суду у повному обсязі. Безспірність вимог установлена рішеннями судів, що набули законної сили, вони є обов`язковими, в тому числі і для АТ «Аграрний фонд» та виконавця. Заперечення АТ «Аграрний фонд» зводяться до незгоди із рішеннями судів і безпідставним ототожненнями процесуальних та матеріальних наслідків ухвалення постанови судами апеляційної та касаційної інстанцій. Наведене містить ознаки деліктної поведінки АТ «Аграрний фонд» і заслуговує на окрему реакцію суду, зокрема, притягнення керівника АТ «Аграрний фонд» Б. Банчука до юридичної відповідальності за невизнання рішення суду та його невиконання з дати набрання ним законної сили. Звернення АТ «Аграрний фонд» до суду з позовом про недійсність заяви про зарахування доводить визнання стягувачем зарахування як юридичного факту припинення зобов`язання, а також засвідчує умисну протиправну бездіяльність державного виконавця.

Вимоги скарги підтримали та просили задовольнити.

23 вересня 2025 року у судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Мельников Д.О., вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити. На обґрунтування вимог скарги надав пояснення аналогічні до викладених у тексті скарги та письмових пояснень. Окремо зауважив, що у скарзі від

01 вересня 2025 року та від 15 вересня 2025 року наведено різні підстави.

Представник заінтересованої особи АТ «Аграрний фонд» - адвокат Каленська М.А., проти задоволення скарги заперечувала, зазначила, що за результатами вирішення спірних правовідносин, що мали місце між сторонами, ухвалено три судові рішення, два з яких набрали законної сили, одне оскаржено в апеляційному порядку. Водночас, сума стягнення по справі № 760/1774/24 складає більше 4 млн грн, також мають бути сплачені податки та інші платежі. Вказане свідчить про наявність спору між сторонами щодо суми. Також ще одна справа переглядається в касаційному порядку, розмір зобов`язань між сторонами не врегульовано. З урахуванням викладеного виконавець не мав підстав для закінчення виконавчого провадження.

З огляду на викладене у задоволенні скарги просила відмовити.

Представник заінтересованої особи АТ «Аграрний фонд» - адвокат Пронін О.А., у задоволенні вимог скарги просив відмовити з огляду на наявність спору щодо суми грошових зобов`язань між сторонами виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши пояснення представника скаржника та представників заінтересованої особи, оцінивши надані докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подана до суду з дотриманням встановлених статтею 449 ЦПК України строків.

З матеріалів скарги встановлено, що 18 вересня 2024 року по справі № 755/4855/22 за позовом АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» завданої матеріальної шкоди у розмірі 1 490 014,03 грн та судового збору у розмірі 22 349,91 грн.

23 вересня 2024 року (вхід. від 25 вересня 2024 року, № 15939) АТ «Аграрний фонд» звернулося до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня

2024 року по справі № 755/4855/22.

26 вересня 2024 року старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року по справі № 755/4855/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» матеріальну шкоду у розмірі 1 490 014,03 грн та судового збору у розмірі 22 349,91 грн, всього становить - 1 512 363,94 грн.

02 жовтня 2024 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко О.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

06 серпня 2025 року постановою Київського апеляційного суду по справі № 760/1774/24, апеляційну скаргу АТ «Аграрний фонд» залишено без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 4 660 143,26 грн з відрахування роботодавцем від вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів, 10 000,00 грн на відшкодування спричиненої моральної шкоди, 30 000,00 грн судових витрат по оплаті правничої допомоги, а всього 4 706 013,26 грн.

З листа начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Біляєва Б. від 25 серпня

2025 року встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 від

26 вересня 2024 року. 26 вересня 2024 року державним виконавцем винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на суми 151 236,39 та 369,00 грн відповідно. За період виконання рішення з боржника стягнуто 512 321,45 грн, залишок не стягнутого боргу та виконавчого збору станом на дату відповіді складає 1 151 647,88 грн.

28 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС ОСОБА_1 по справі

№ 755/4855/22 направив до Дніпровського районного суду міста Києва заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, до якої долучено докази її надсилання АТ «Аграрний фонд» та Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме: квитанція від 28 серпня 2025 року

№ 4339512 та квитанція від 28 серпня 2025 року № 4339513. На обґрунтування заяви зазначив, що постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року по справі № 760/1774/24 стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 , 4 706 013,26 грн. Постановою Верховного Суду від 19 червня 2024 року по справі № 755/4855/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд»

1 512 363,94 грн. По справі № 755/4855/22 видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ВП № НОМЕР_1. Залишок заборгованості складає 1 050 905,64 грн. Відтак, станом на 26 серпня 2025 року між ОСОБА_1 та АТ «Аграрний фонд» існують зустрічні однорідні грошові вимоги у сумі 1 050 905,64 грн, строк виконання за якими настав, які випливають з трудових відносин та регресного відшкодування. На підставі статті 601, 602 ЦК України повідомив про зарахування та припинення грошових зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «Аграрний фонд» у частині грошових зобов`язань у розмірі 1 050 905,64 грн на підставі рішення суду у справі № 755/4855/22 шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав. З урахуванням заяви від 18 серпня 2025 року сальдо у сумі 2 677 813,10 грн просив сплатити шляхом перерахування грошових коштів на його банківський рахунок.

Також 28 серпня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС по справі

№ 755/4855/22 ОСОБА_1 направив до Дніпровського районного суду міста Києва заяву про закінчення виконавчого провадження, до якої долучено докази її надсилання АТ «Аграрний фонд» та Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме: квитанція від 28 серпня 2025 року № 4339776 та від 28 серпня

2025 року № 4339777. На обґрунтування заяви зазначив, що 26 серпня 2025 року на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог припинені повністю грошові зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Аграрний фонд» в сумі 1 050 905,64 грн за рішенням суду по справі № 755/4855/22. На підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» просив закінчити виконавче провадження про що винести відповідну постанову.

29 серпня 2025 року, вих. № б/н, АТ «Аграрний фонд» направлено на адресу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву по виконавчому провадженню № НОМЕР_1, у якій зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Аграрний фонд» щодо виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року по справі № 755/4855/22 не погашена., будь-які заяви боржника щодо припинення його зобов`язань перед АТ «Аграрний фонд» щодо погашення заборгованості є нікчемними та, крім того, оскаржені АТ «Аграрний фонд» у встановленому законом порядку. Просили врахувати вказану інформацію при вчиненні виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, а також при прийнятті відповідних рішень, та вчинити всі дії, спрямовані на виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року у справі № 755/4855/22.

З матеріалів справи також встановлено, що 12 серпня 2025 року АТ «Аграрний фонд» звернулося до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року по справі № 760/1774/25, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року по справі № 760/1774/24.

11 серпня 2025 року та 04 вересня 2025 року (нова редакція) ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційними скаргами на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року по справі № 760/1774/24.

Суд також враховує, що 03 вересня 2025 року АТ «Аграрний фонд» на ім`я ОСОБА_1 направлено листи за вих. № 5.3-03/3/175, № 5.3-03/1/176, № 5.3-03/3/177, № 5.3-03/1/178 у яких зазначено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року у справі № 755/13814/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» завдану матеріальну шкоду у розмірі

963 052,02 грн та судові витрати у розмірі 14 242,52 грн. Також рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року у справі № 755/4855/22 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» завдану матеріальну шкоду у розмірі 1 490 014,03 грн та судові витрати у розмірі 22 349,91 грн. Крім того, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року по справі № 755/6821/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» завдану матеріальну шкоду у розмірі 762 700,78 грн та судові витрати у розмірі 11 440,51 грн. Таким чином, грошові зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Аграрний фонд» визначені рішеннями Дніпровського районного суду міста Києва у трьох справах: № 755/13814/21, № 755/4855/22, № 755/6821/23, а не тільки у справі

№ 755/13814/21. При цьому, у справі № 760/1774/24 як ОСОБА_1 , так і АТ «Аграрний фонд» подано касаційні скарги. Таким чином, існує спір щодо суми стягнення грошових коштів у справі № 760/1774/24. З огляду на викладене, зазначено, що заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 серпня

2025 року не відповідає вимогам законодавства, зокрема, частині першій статті 601 ЦК України, підстави для зарахування відсутні.

До матеріалів справи також долучено копію рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року по справі № 755/6821/23 за позовом АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу, яким з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» стягнуто завдану матеріальну шкоду у розмірі 762 700,78 грн та судовий збір у сумі 11 440,00 грн.

Також в матеріалах справи міститься копія заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року по справі № 755/13814/21 за позовом АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, яким з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» стягнуто завдану матеріальну шкоду в розмірі 945 892,84 грн та судовий збір в розмірі 14 242,52 грн.

Судом також встановлено, що 09 вересня 2025 року АТ «Аграрний фонд» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним з моменту вчинення одностороннього правочину - заяви ОСОБА_1 про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав 28 серпня 2025 року по справі № 755/4855/22.

Також 09 вересня 2025 року АТ «Аграрний фонд» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним з моменту вчинення одностороннього правочину - заяви ОСОБА_1 про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав 28 серпня 2025 року по справі № 760/1774/24.

В матеріалах справи також міститься копія заяви ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вхід. від 11 вересня 2025 року) про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1, у якій ОСОБА_1 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» просив закінчити виконавче провадження та видати постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. На обґрунтування заяви зазначено, що 26 серпня 2025 року на підстави заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог припинені повністю грошові зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Аграрний фонд» в сумі 1 050 905,64 грн за рішенням суду у справі № 755/4855/22 (з урахуванням стягнутих примусово у виконавчому провадженні 512 321,45 грн).

Як уже зазначалось раніше, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини першої статті 18 Цивільного процесуального кодексу України рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до положень статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Виконання судового рішення є невід`ємною та заключною частиною судового процесу, яка поєднана із попередніми єдиною та основною метою всього судочинства, яке полягає у захисті прав і охоронюваних законом інтересів осіб.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 3 Закону України від 02 червня 2016 року

№ 1404-VIII «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною першою статті 14 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Перелік прав та обов`язків виконавців визначено у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, серед іншого, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

З матеріалів справи встановлено, що 28 серпня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС ОСОБА_1 по справі № 755/4855/22 направив до Дніпровського районного суду міста Києва заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, до якої долучено докази її надсилання АТ «Аграрний фонд» та Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме: квитанція від 28 серпня 2025 року № 4339512 та квитанція від 28 серпня 2025 року № 4339513.

Також 28 серпня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС по справі

№ 755/4855/22 ОСОБА_1 направив до Дніпровського районного суду міста Києва заяву про закінчення виконавчого провадження, до якої долучено докази її надсилання АТ «Аграрний фонд» та Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме: квитанція від 28 серпня 2025 року № 4339776 та від 28 серпня

2025 року № 4339777.

Також в матеріалах справи міститься аналогічна заява ОСОБА_1 (вхід. від 11 вересня

2025 року) про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з відміткою про її реєстрацію в Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

Водночас, 29 серпня 2025 року, вих. № б/н, АТ «Аграрний фонд» направлено на адресу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву по виконавчому провадженню № НОМЕР_1, у якій зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Аграрний фонд» щодо виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року по справі № 755/4855/22 не погашена., будь-які заяви боржника щодо припинення його зобов`язань перед АТ «Аграрний фонд» щодо погашення заборгованості є нікчемними та, крім того, оскаржені АТ «Аграрний фонд» у встановленому законом порядку. Просили врахувати вказану інформацію при вчиненні виконавчих дій у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, а також при прийнятті відповідних рішень, та вчинити всі дії, спрямовані на виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року у справі № 755/4855/22.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня

2025 року у справі № 760/1774/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь держави судовий збір у розмірі

1 211, 20 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 15 140, 00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року у справі

№ 760/1774/24 апеляційні скарги АТ «Аграрний фонд» залишено без задоволення. Апеляційні скарги подані ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від

18 березня 2025 року, та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 квітня

2025 року, скасовано та ухвалено у вказаній справі нове судове рішення, яким позовні вимоги

ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з АТ «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 4 660 143,26 грн з відрахування роботодавцем від вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів, 10 000,00 грн на відшкодування спричиненої моральної шкоди, 30 000,00 грн судових витрат по оплаті правничої допомоги, а всього 470 6013,26 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з АТ «Аграрний фонд» в дохід держави судовий збір 37 850,00 грн.

11 серпня 2025 року представником ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року у справі № 760/1774/24.

12 серпня 2025 року представником АТ «Аграрний фонд» подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року та додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від

03 квітня 2025 року у справі № 760/1774/24.

04 вересня 2025 року представником ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року у справі № 760/1774/24.

З Єдиного державного реєстру судових рішення судом встановлено, що станом на день розгляду даної справи, Верховним Судом не прийнято рішення щодо відкриття касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 та АТ «Аграрний фонд» у справі № 760/1774/24.

Крім того, заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року у справі № 755/13814/21 позов АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» завдану матеріальну шкоду у розмірі 945 892,84 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 14 242,52 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 серпня 2022 року у справі

№ 755/13814/21 внесено виправлення у другий абзац резолютивної частини заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року в цивільній справі № 755/13814/21 за позовом АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, зазначено замість помилкової суми до стягнення - «945 892,84 грн.», правильну - «963 052,02 грн».

Постановою Київського апеляційного суду від 09 липня 2024 року, заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року залишене без змін.

Постановою Верховного Суду від 08 січня 2025 року заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 липня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 липня

2024 року залишено без змін.

Також, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року у справі

№ 755/6821/23 позов АТ «Аграрний Фонд» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» завдану матеріальну шкоду у розмірі 762 700,78 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Аграрний фонд» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 11 440,51 грн.

З Єдиного державного реєстру судових рішення судом встановлено, що ухвалою Київського апеляційного суду від 31 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року. Зупинено дію рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 травня 2025 року.

Крім того, судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувають цивільні справи № 755/18008/25, № 755/18009/25 та № 755/16729/25, за позовом АТ «Аграрний фонд» до ОСОБА_1 про визнання односторонніх правочинів, а саме заяв ОСОБА_1 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 18 серпня 2025 року, від 28 серпня 2025 року та від

28 серпня 2025 року, недійсними.

Таким чином, стягувач - АТ «Аграрний фонд», звернувся до суду з позовами про визнання недійсним одностороннього правочину ОСОБА_1 , а судове рішення, за яким встановлено наявність зобов`язань АТ «Аграрний фонд» перед ОСОБА_1 , оспорюється обома сторонами в касаційному провадженні, що свідчить про спірність вимог, про які заявлено до погашення (припинення) зарахуванням.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України).

Для приватного права апріорі притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема, в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 липня 2022 року в справі № 303/2983/19 (провадження № 61-4745св21), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року в справі № 712/3590/22 (провадження № 61-14297сво23)).

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину (частини п`ята статті 202 ЦК України).

До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном; заява про здійснення зарахування. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін. (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 761/33621/18 (провадження № 61-5484св20)).

Залежно від сприйняття волі сторони одностороннього правочину такі правочини поділяються на: 1) суто односторонні - не адресовані нікому та без потреби в прийнятті їх іншою (іншими) особою. До них, зокрема, належить відмова від права власності, відмова від спадщини, прийняття спадщини; 2) такі, що розраховані на їх сприйняття іншими особами, до яких можливо віднести, зокрема, оголошення конкурсу, публічну обіцянку винагороди, відмову від спадщини на користь іншої особи, видачу довіреності, видачу векселя, розміщення цінних паперів, односторонню відмову від договору (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від

24 листопада 2021 року в справі № 357/15284/18 (провадження № 61-13518св21), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року в справі

№ 712/3590/22 (провадження № 61-14297сво23)).

Статтею 601 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Заява боржника про зарахування зустрічних однорідних вимог за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін.

Поряд з цим, загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у Главі

50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Тобто, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Не заборонено здійснення часткового зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, підлягає виконанню у загальному порядку.

Відповідно до статті 601 ЦК України, вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Водночас, статтею 602 ЦК України встановлено, що не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Слід також враховувати, що наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування та не припиняє зобов`язання. Для припинення зобов`язання необхідно ініціювати зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом подання заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однією із сторін.

Потрібно розмежовувати зарахування та заяву про зарахування. Адже, сама по собі наявність зустрічних однорідних вимог не призводить до їх зарахування, і, відповідно не припиняє зобов`язання. Необхідним і достатнім є наявність заяви про зарахування зустрічних вимог хоча б однієї із сторін. Заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково. Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, у тому числі й на стадії виконання судового рішення (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року в справі № 761/33621/18 (провадження № 61-5484св20)).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 квітня 2019 року в справі № 918/539/18 вказано, що: «спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку».

У разі несприйняття адресатом заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, учасники правовідносин мають можливість звернутися за судовим захистом, подавши позов про визнання такого правочину недійсним або визнання зобов`язань такими, що припинилися у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 910/3264/19, від 30 січня 2025 року у справі № 914/454/24, від 18 січня 2024 року у справі № 910/512/23.

Важливою умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання, розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку. Для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно встановити наявність таких умов, як зустрічність вимог, однорідність вимог, строк виконання яких настав, та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі № 910/19206/21, від 01 березня 2023 року у справі № 910/16331/21, від 14 вересня 2023 року у справі № 910/15255/21.

Таким чином, заява однієї із сторін про зарахування зустрічних вимог для досягнення бажаного правового ефекту не потребує відповіді з боку адресата, а потребує лише сприйняття такої заяви останнім. Наслідком подання заяви про зарахування зустрічних вимог, за наявності передбачених умов для зарахування, є остаточне і безповоротне припинення відповідних зобов`язань повністю або частково.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

До матеріалів скарги ОСОБА_1 долучено, зокрема, заяву ОСОБА_1 від 28 серпня

2025 року про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, подану до Дніпровського районного суду міста Києва заяву по справі № 755/4855/22 через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС, до якої долучено докази її надсилання АТ «Аграрний фонд» та Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а також заяву ОСОБА_1 від 28 серпня 2025 року про закінчення виконавчого провадження, подану до Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 755/4855/22 за допомогою підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС, до якої долучено докази її надсилання АТ «Аграрний фонд» та Дніпровському відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Водночас, суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази, що сторони: АТ «Аграрний фонд» та ОСОБА_1 , урегулювали застосування в своїх відносинах юридично-значимих повідомлень (зокрема, порядок надсилання, визначення моменту, коли таке повідомлення вважається отриманим (сприйнятим), порядку надання заперечень, тощо), зокрема, шляхом надсилання заяв про зарахування зустрічних вимог засобами підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС по справі № 755/4855/22, з урахуванням того, що така заява не підлягає розгляду чи затвердження судом на стадії виконання судового рішення по справі).

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт сприйняття такої заяви стороною правовідносин - АТ «Аграрний фонд».

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно із частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист.

Тобто підставою закінчення виконавчого провадження відповідно до положень пункту

9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є факт виконання рішення суду у повному обсязі та у спосіб, зазначений у відповідному виконавчому документі.

При цьому перед прийняттям постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний встановити факт виконання відповідного рішення боржником, зокрема, шляхом отримання від боржника доказів його виконання.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 914/3703/15, від 16 січня 2021 року у справі № 910/4071/17, від 04 листопада 2021 року по справі

№ 824/67/2020.

У частині восьмій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

З матеріалів справи встановлено, що 28 серпня 2025 року до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) ОСОБА_1., боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС направлено заяву про зарахування зустрічних вимог та заяву про закінчення виконавчого провадження. Водночас, 29 серпня 2025 року АТ «Аграрний фонд», стягувачем у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, на адресу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено заяву із запереченнями на заяви боржника та повідомленням про оскарження відповідних односторонній правочинів, а також про наявність спору між сторонами щодо суми за наявними зобов`язаннями.

Крім того, слід зазначити, що наявність відповідного боргу чи його відсутність, є предметом доказування у спорі про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, при розгляді якого згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Виконавчий лист від 18 вересня 2024 року, виданий Дніпровським районним судом міста Києва по справі № 755/4855/22 таким, що не підлягає виконанню, не визнавався, питання судом не вирішено.

Поряд з цим, АТ «Аграрний фонд» звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовами про визнання односторонніх правочинів - заяв ОСОБА_1 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 18 серпня 2025 року, від 28 серпня 2025 року та від 28 серпня 2025 року, недійсними.

Отже, у державного виконавця відсутні правові підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), заінтересована особа: АТ «Аграрний фонд», не підлягає задоволенню.

Керуючись, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня

2012 року № 512/5, статтями 259-260, 353, 447-450 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Акціонерне товариство «Аграрний фонд», - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова