Справа № 950/2269/25
Номер провадження 2/950/815/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2025 року Лебединський районний суд Сумської області
в складі: головуючого судді - Стеценка В. А.,
при секретарі судового засідання Радковській О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,
Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій після збільшення своїх позовних вимог просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності на домогосподарство, розташоване, адресою: АДРЕСА_1 , а також право власності на домогосподарство, розташоване адресою: АДРЕСА_2 .
Вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що після смерті її прабаби ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на майно, яке належало їй за життя, в тому числі на домогосподарство, розташоване по АДРЕСА_2 , яке належало їй на праві власності та на яке відсутній оригінал правовстановлюючого документу - свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.1988 року за № 4223, а також на домогосподарство, розташоване по АДРЕСА_1 , яке ОСОБА_4 прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у 2016 році звернулася до нотаріуса для видачі їй свідоцтва про право на спадщину, але такого свідоцтва отримати не встигла, оскільки у 2017 році померла.
На час смерті ОСОБА_4 вона проживала з нею разом і є такою, що прийняла спадщину останньої та бажає її оформити, але у нотаріальній конторі їй було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку з відсутністю на спадкове майно правовстановлюючих документі.
Тому постало питання про визнання за позивачкою права власності на спадщину ОСОБА_4 в судовому порядку.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Позивачка в наданій заяві просила справу розглянути без її участі, свої позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Третя особа, ОСОБА_3 , також надала заяву, в якій зазначила, що наведені в позові обставини підтверджує повністю та вважає вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими. Проти їх задоволення не заперечує. Справу просить розглядати без її участі.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, але в судове засідання не з`явився повторно, причину неявки не повідомив і не подав відзив.
Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд.
Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши докази у справі, суд зазначає наступне.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 , який померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є прадідом та прабабою позивачки ОСОБА_1 по лінії батька ОСОБА_2 та баби ОСОБА_3 .
Наведені факти смерті та родинних стосунків підтверджується свідоцтвами про смерть, про народження, про одруження (а.с. 6, 7, 9, 18, 19, 55) та ніким із учасників справи не оспорюються.
Після смерті ОСОБА_5 залишилося домогосподарство по АДРЕСА_1 , право на забудову якого він отримав на підставі рішення Лебединської міської ради № 14 від 26.05.1960 року, що вбачається з договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 04.10.1962 року (а.с. 13-14).
Втім за життя ОСОБА_5 домогосподарство не зареєстрував та не отримав на нього правовстановлюючого документу.
З матеріалів спадкової справи (а.с. 27-31) встановлено, що після смерті останнього його дружина, ОСОБА_4 , прийняла спадщину чоловіка та у 2016 році звернулася до нотаріуса для видачі їй свідоцтва про право на спадщину, але отримати його не встигла, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.
Крім цього, судовим розглядом установлено, що ОСОБА_4 на праві власності належало домогосподарство, розташоване по АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.1988 року за № 4223, копія якого надана суду (а.с. 39-40), але оригінал даного правовстановлюючого документу у позивачки відсутній.
Згідно відомостей, наданих Лебединською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася, заповіт не посвідчувався (а. с. 32).
З довідки депутата Лебединської міської ради (а.с. 8) вбачається, що позивачка на час смерті своєї прабаби ОСОБА_4 з нею постійно проживала за адресою: АДРЕСА_3 і відповідно ОСОБА_1 є такою, що прийняла спадщину останньої, до якої ввійшли вищевказані домогосподарства по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 .
Однак, остання не може отримати свідоцтва про право на спадщину з причин відсутності правовстановлюючих документів, яким підтверджується належність спадкового майна спадкодавцю - ОСОБА_4 , що змусило її звернутися до суду за захистом своїх прав.
При ухваленні рішення стосовно домогосподарства по АДРЕСА_2 суд зазначає, що належність даного майна померлій крім наявної у справі копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.1988 року за № 4223 (а.с. 39-40) також доводиться довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» (а.с. 54), з якої встановлено, що житловий будинок, дерев`яний літ. «А», 1938 року побудови, загальною площею 28,7 кв.м., житловою 13,5 кв.м., веранда дощата літ. «а», погріб цегляний літ. «п/г», сарай дощатий літ. «Б», огорожа дощата № 1-2, які розташовані за вказаною адресою, дійсно зареєстровані за ОСОБА_4 .
Стосовно ж домогосподарства по АДРЕСА_1 , то суд зазначає слідуюче.
У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127 (Абзац пункту 3.2 розділу 3 в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства №404 від 09.08.2012), міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.
Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року.
Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. В п. 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зазначено, що єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна (прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва, закінчені будівництвом до 05.08.1992 року) є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації (Лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1 «Щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудованих до 05.08.1992 року»).
Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз`яснення, викладені у Листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», в якому зазначається, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: - оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 05.08.1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; - по об`єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.
Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.
Як встановлено в судовому засіданні, право на забудову домогосподарство по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 отримав на підставі рішення Лебединської міської ради № 14 від 26.05.1960 року про відведення земельної ділянки площею 600 кв.м. для забудови (а.с. 13-14).
З технічного паспорту (а.с. 15-17) та довідки КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» (а.с. 53) вбачається, що будівництво житлового будинку дерев`яного літ. «А», загальною площею 65,7 кв.м., житловою 41,8 кв.м. по вказаній адресі було завершено у 1968 році. Станом на 08.09.1988 року всі інші будівлі, які входять до складу домогосподарства, також наявні в матеріалах технічної інвентаризації, а саме: веранда цегляна літ. «а», погріб цегляний літ. «п/г», сарай цегляний літ. «Б», гараж цегляний літ. «Г», огорожа металева № 1-2.
Таким чином, будівництво зазначеного об`єкту нерухомості було здійснене до 05.08.1992 року, а тому воно не є самочинним і на нього може бути визнано право власності.
При ухваленні рішення суд також зважає й на те, що ОСОБА_3 , яка є донькою померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , як єдина спадкоємиця першої черги за законом, відмовилася від своїх спадкових прав на користь позивачки і у своїй поданій до суду заяві (а.с. 56) зазначила, що не заперечує проти вимог ОСОБА_1 . Відповідач же не є тією особою, якій спадкоємець попередньої черги передав своє право, а тому задоволенням даного позову його права чи інтереси не зачіпаються та не порушуються. До того ж матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 прийняв дану спадщину та має на неї право.
Згідно вимог ст. ст. 325, 328, 1216, 1217, 1222 1223 ЦК України фізичні особи можуть бути суб`єктами права власності на підставах, не заборонених законом і мають право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, а спадкоємці мають право прийняти спадщину. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України).
Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Таким чином, оцінивши всі зібрані та досліджені докази, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Керуючись ст. ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 325, 328, 1216, 1222 1223, 1264, 1268, 1270 ЦК України;
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності на домогосподарство, розташоване, адресою: АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку дерев`яного літ. «А», 1968 року побудови, загальною площею 65,7 кв.м., житловою 41,8 кв.м., веранди цегляної літ. «а», погріба цегляного літ. «п/г», сараю цегляного літ. «Б», гаражу цегляного літ. «Г», огорожі металевої № 1-2.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право власності на домогосподарство, розташоване, адресою: АДРЕСА_2 , яке складається з житлового будинку дерев`яного літ. «А», 1938 року побудови, загальною площею 28,7 кв.м., житловою 13,5 кв.м., веранди дощатої літ. «а», погріба цегляного літ. «п/г», сараю дощатого літ. «Б», огорожі дощатої № 1-2
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Володимир СТЕЦЕНКО