У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.10.2025 Справа №607/20233/25 Провадження №2-з/607/75/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву виконуючого обов`язки керівника Тернопільської окружної прокуратури Цаплапа Ярослава Петровича, в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом виконуючого обов`язки керівника Тернопільської окружної прокуратури Цаплапа Ярослава Петровича, в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст заяви

29 вересня 2025 року через підсистему «Електронний суд» в.о. керівника Тернопільської окружної прокуратури Цаплапа Я.П., в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь Підгороднянської сільської ради безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою, площею 0,6361 га, кадастровий номер: :02:001:0158, яка розташована в с. Домаморич Тернопільського району Тернопільської області у розмірі

100 276,59 грн, а також сплачений судовий збір.

29 вересня 2025 року разом із цим позовом через підсистему «Електронний суд» в.о. керівника Тернопільської окружної прокуратури Цаплапа Я.П., в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на закінчений будівництвом об`єкт сільськогосподарські будівлі (сільськогосподарська будівля А, загальною площею 420,7 кв.м., сільськогосподарська будівля Б, загальною площею 109,5 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252, номер відомостей про речове право: 22415359) та відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах суми 100 276,59 грн, заявленої до стягнення.

В обґрунтування вказаної заяви позивач в.о. керівника Тернопільської окружної прокуратури Цаплапа Я.П., в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області зазначив, що предметом спору є стягнення до місцевого бюджету суми коштів в розмірі понад 100 тисяч грн, від сплати яких відповідач упродовж тривалого часу безпідставно ухиляється. Ураховуючи вказане, Підгороднянська сільська рада позбавлена можливості використати фактично належні їй грошові кошти на користь мешканців громади, тим більш в умовах воєнного стану. Таким чином, у даному випадку позовні вимоги спрямовані, перш за все, на задоволення потреб Підгороднянської територіальної громади. Позивач зазначає, що у цій позовній заяві необхідно застосувати захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить відповідачу та знаходиться у нього, без обмеження/позбавлення права користування ним. Оскільки, невжиття вказаних заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може істотно ускладнити в разі задоволення позовних вимог поновлення порушених прав або інтересів, за захистом яких прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради та вплинути на виконання цього рішення. У заяві про забезпечення позову також зазначено, що ненакладення арешту на майно відповідача у подальшому унеможливить виконання судового рішення, що, у свою чергу, призведе до порушення принципу обов`язковості судових рішень, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року та пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України.

Ураховуючи те, що до ОСОБА_1 заявлена позовна вимога про стягнення 100 276,59 грн, а нежитлові приміщення (сільськогосподарські будівлі), розташовані за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252) належать відповідачу з 19 вересня 2017 року та мають вартість 105 510 грн, накладення арешту на належне відповідачу нерухоме майно буде співмірним заходом забезпечення позову про стягнення з нього коштів в межах суми, заявленої до стягнення.

Крім того, на обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову слід врахувати, в.о. керівника Тернопільської окружної прокуратури вказує, що підставою звернення прокурора до суду стало невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань із внесення до місцевого бюджету обов`язкових платежів за використання без укладення договору оренди земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером: :02:001:0158, на якій розташовані належні йому «спірні» об`єкти нерухомого майна будівлі (приміщення майстерні тракторної бригади, А, загальною площею 421,4 кв.м., цегляне приміщення котельні з прибудовою, Б, загальною площею 108,8 кв.м., нежиле приміщення, приміщення піднавісу, загальною площею 424,4 кв.м.). При цьому, ОСОБА_1 будучи обізнаним про наявність у нього зобов`язань щодо внесення обов`язкових платежів за використання зазначеної ділянки та укладення договору оренди землі до 19 листопада 2023 року не вчинив жодних дій до усунення таких порушень. Вказана недобросовісність дій відповідача підтверджується тим,

що: відповідно до інформації Підгороднянської сільської ради від 27 жовтня 2023 року № 1287, № 09-08/1582 від 10 жовтня 2024 року та відомостей з Реєстру речових прав на нерухоме майно звернення від ОСОБА_1 до 18 жовтня 2023 року з питань укладення договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером: :02:001:0158 до сільської ради не надходили, договір оренди не було укладено; відповідно до листа ГУ ДПС у Тернопільській області від 25 жовтня 2023 року № 6370/5/19-00-24-02-05 інформація щодо нарахування та сплати земельного податку або орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером: :02:001:0158 з 01 січня 2018 року і по 25 жовтня 2023 року відсутня.

З урахуванням вищенаведеного, матеріалами справи підтверджено існування реальної загрози ефективному захисту порушених інтересів держави у випадку не застосування заходів забезпечення позову. Отже, обраний вид забезпечення позову накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами. Зазначений захід забезпечення позову не буде мати наслідком припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачу майна чи зниження його вартості.

2. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

Як вбачається з Інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: 1) № 444665143 від 23 вересня 2025 року за ОСОБА_1 зареєстровано 04 вересня 2020 року право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:001:0047, площею 0,8824 га, на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 474, виданого 24 липня 2020 року Домаморицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області;

2) № 444666483 від 23 вересня 2025 року ОСОБА_1 зареєстровано 27 листопада 2018 року спільну часткову власність на закінченого будівництва об`єкту: сільськогосподарської будівлі А, загальною площею 424,4 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу, частки нежилого приміщення, серія та номер: 2040, виданого 27 листопада 2018 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Кравець Т.В.; 3) № 444665961 від 23 вересня 2025 року ОСОБА_1 зареєстровано 02 листопада 2020 року спільну сумісну власність на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею

133,7 кв.м., житловою площею 78,3 кв.м., на підставі свідоцтва про право власності на житло, серія та номер: б/н, виданого 20 грудня 1996 року Міським бюром технічної інвентаризації;

4) № 444666620 від 23 вересня 2025 року за ОСОБА_1 зареєстровано 19 вересня 2017 року право власності на закінчений будівництвом об`єкт: сільськогосподарської будівлі А, загальною площею 420,7 кв.м., сільськогосподарської будівлі Б, загальною площею 109,5 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 841, виданого 19 вересня 2017 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т.Л.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається: одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Разом із цим позовом, позивач подав заяву про забезпечення позову, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Конституцією України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124). Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав основоположних прав та свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (§ 77).

Як зазначено в частинах першій та другій статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із пунктами 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів; особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022 року у справі №726/822/21.

Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі №487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 сформульована правова позиція відповідно до якої обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову; заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 212/7106/21 вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, спрямовані на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Суд зауважує, що такий процесуальний інструмент як забезпечення позову має бути адекватно застосований судом, дотримуючись розумного балансу між необхідністю недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення та втручанням у право особи, в аспекті цієї справи у право власності.

Європейський суд з прав людини послідовно дотримується підходу, що суди мають враховувати законність відповідних заходів, «відповідність загальному інтересу» чи існувало розумне співвідношення пропорційності між застосованими засобами та метою, яку прагнули досягти (див., наприклад, §§ 61, 62 рішення від 17 травня 2016 року у справі Джиніч проти Хорватії/Dzinic v. Croatia, заява № 38359/13, § 145 рішення від 16 травня 2021 року у справі Карагасаноглу проти Туреччини/ Karahasanoglu v. Turkey, заяви №21392/08 та 2 інші заяви)

Верховний Суд зазначав, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії. (постанова від 11 грудня 2024 року, справа № 760/18839/23).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Верховного Суду від 12 лютого 2025 року, справа № 642/886/24)

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частини третя статті 12 ЦПК України).

Як встановлено судом у цій справі предметом позову є стягнення з відповідача на користь Підгороднянської сільської ради безпідставно збережені кошти за користування земельною ділянкою, площею 0,6361 га, кадастровий номер: :02:001:0158, яка розташована в с. Домаморич Тернопільського району Тернопільської області у розмірі 100 276,59 грн.

В.о. керівника Тернопільської окружної прокуратури зазначає, що ОСОБА_1 тривалий час безпідставно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо сплати до місцевого бюджету відповідних коштів, позовні вимоги насамперед спрямовані на задоволення потреб територіальної громади, спосіб, у який висловлено прохання здійснити забезпечення позову, мінімально впливатиме на повсякденну роботу відповідача, не ускладнюючи його господарську діяльність.

ОСОБА_1 на праві власності належить закінчений будівництвом об`єкт: сільськогосподарської будівлі А, загальною площею 420,7 кв.м., сільськогосподарської будівлі Б, загальною площею 109,5 кв.м., загальною вартістю 105 510 грн, що є співмірним заявленим позовним вимогам.

З урахуванням вищенаведеного, матеріалами справи підтверджено існування реальної загрози ефективному захисту порушених інтересів держави у випадку не застосування заходів забезпечення позову. Такі заходи є достатніми та співмірними у співвідношенні до заявлених позовних вимог.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Водночас, накладення арешту на грошові кошти відповідача, за їх наявності, у такому розмірі здатне суттєво погіршити майновий стан останнього, у той час як накладення арешту на нерухоме майно, мінімально впливатиме на повсякденну роботу відповідача, не ускладнюючи його господарську діяльність. Отже, обраний вид забезпечення позову накладення арешту на майно, що належить відповідачу на праві власності, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви про забезпечення позову

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що стороною позивача наведено обґрунтовані підстави для застосування вказаного у заяві заходу забезпечення позову, а також надано належні і достатні докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення, суд дійшов висновку про задоволення заяви в.о. керівника Тернопільської окружної прокуратури Цаплапа Я.П., в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом виконуючого обов`язки керівника Тернопільської окружної прокуратури Цаплапа Я.П., в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.

Відтак, суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на закінчений будівництвом об`єкт сільськогосподарські будівлі (сільськогосподарська будівля А, загальною площею 420,7 кв.м., сільськогосподарська будівля Б, загальною площею 109,5 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252, номер відомостей про речове право: 22415359) та відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить ОСОБА_1

(РНОКПП: НОМЕР_1 ) в межах суми 100 276,59 грн.

Відповідно до частин сьомої, одинадцятої статті 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Щодо стягнення судового збору з відповідача на користь позивача за подачу заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки спір не вирішений по суті, а тому розподіл судових витрат є передчасним та не підлягає розподілу.

Керуючись статтями 2, 4, 149 153, 258 261, 352 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву виконуючого обов`язки керівника Тернопільської окружної прокуратури Цаплапа Ярослава Петровича, в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про забезпечення позову у цивільній справі за позовом виконуючого обов`язки керівника Тернопільської окружної прокуратури Цаплапа Ярослава Петровича, в інтересах держави в особі Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на закінчений будівництвом об`єкт сільськогосподарські будівлі (сільськогосподарська будівля А, загальною площею 420,7 кв.м., сільськогосподарська будівля Б, загальною площею 109,5 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 252, номер відомостей про речове право: 22415359) та відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на праві власності належить ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в межах суми 100 276,59 гривень, заявленої до стягнення.

3. Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи, Тернопільському відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Острозького, 14, м. Тернопіль, 46002), Управлінню державної реєстрації Тернопільської міської ради (бульвар Тараса Шевченка, 3, 1 поверх, м. Тернопіль, 46001), для негайного виконання.

4. У задоволенні клопотання про стягнення судового збору за подання заяви про забезпечення позову відмовити.

5. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

6. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її ухвалення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

7. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

9. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

10. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Тернопільська окружна прокуратура, адреса місцезнаходження: бульвар Тараса Шевченка, 7, м. Тернопіль, .

В інтересах держави в особі:

Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, адреса місцезнаходження: вул. Зелена, 2, с. Підгороднє, Тернопільський район, Тернопільська область, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали виготовлено 01 жовтня 2025 року.

Головуючий суддя Т. І. Якімець