справа № 619/3428/25
провадження № 2/619/1539/25
РІШЕННЯ

іменем України

02 жовтня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого суддіБолибока Є.А.
за участюсекретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/3428/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ";

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позов про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та зустрічний позов провизнання зобов`язання таким, що припинилося.

Стислий виклад позиції сторін.

18 червня 2025 року ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ", в особі представника Коршун І.О., через систему «Електронний суд», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за електричну енергію за період з 01.11.2022 по 01.03.2025 в розмірі 90 025,20 грн, а також витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 75,00 грн. В обґрунтування позову посилалося на те, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.05.2025 власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 2921, виданий 16.12.2010, видавник: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова В.А. Побутовим споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , на яку відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . У відповідності до витягу з реєстру банківських платежів, згідно платіжної інструкції № від 16.09.2019 на рахунок ПрАТ Харківенергозбут 16.09.2019 надійшла оплата за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , від ОСОБА_3 . Отже, у відповідності до вимог пунктів 4.3, 4.12, 4.13 ПРРЕЕ та пункту 9.1.1. ККОЕЕ, згідно переданих, від оператора системи розподілу АТ Харківобленерго даних щодо обсягів спожитої електричної енергії за вказаною адресою у період з 01.11.2022 по 01.03.2025 по особовому рахунку № НОМЕР_1 Постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 90 025,20 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позовної заяви ПрАТ «Харківенергозбут» повністю. Посилається на те, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення коштів з ОСОБА_3 , яка на сьогодні змінила прізвище на ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними документами. Договір про користування електроенергією на нове прізвище не укладався, жодних договірних правовідносин на ім`я ОСОБА_2 не існує. Таким чином, особа, зазначена в позові, не є належним відповідачем. Також вказує, що раніше той самий позивач вже звертався до суду з заявою про видачу судового наказу щодо тієї ж особи та того самого об`єкта постачання електроенергії. Наказ було скасовано ухвалою суду на підставі її обґрунтованого заперечення. Це свідчить про свідоме надання суду недостовірної інформації, що є зловживанням процесуальними правами. Позивач заявляє вимогу про стягнення боргу за період з 01.11.2022 по 01.03.2025. Однак з її сторони остання оплата здійснювалась до 2022 року, і з того моменту жодних вимог щодо сплати боргу до неї не надходило. При незадовільнені вимог про відмову у задовільненні позовної заяви просить розглядати її на загальних умовах. Визнати позивача таким, що зловживає процесуальними правами, на підставі ст. 44 ЦПК України. Стягнути з позивача судові витрати, понесені нею у зв`язку з розглядом справи.

У відповіді на відзив представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог та вважає необґрунтованими доводи наведені у відзиві з таких підстав. Щодо тверджень ОСОБА_2 про те, що договір про користування електричною енергією не укладався на її нове прізвище та договірних правовідносин на ім`я ОСОБА_2 не існує, тому особа, яка зазначена в позові не є належним відповідачем вказує. З 01.01.2019 ПрАТ Харківенергозбут є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268. Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору шляхом вчинення споживачем будь-якої з наступних дій: - оплата рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги; - фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії; - підписання заяви приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Такі особливості укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг передбачені пунктом 7 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії відповідно до якого договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Укладення Договору між сторонами у справі відбулося за фактом споживання електричної енергії та оплати рахунків не у спірний період (факт сплати рахунків за спожиту електричну енергію підтверджує і відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, зазначаючи, що остання оплата нею здійснювалася до 2022 року). Також наявний договір про користування електричною енергією № 80321 від 24.10.2013, укладений між ОСОБА_4 та АК Харківобленерго. Відповідно до ст. 317, ч. 4 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує. ОСОБА_5 є власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , та саме на ОСОБА_6 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 . З урахуванням наведеного ПрАТ Харківенергозбут звернулося до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за постачання електричної енергії, як до належного відповідача. За вказаного доводи відповідача не є спроможними. Щодо попереднього звернення до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 ПрАТ Харківенергозбут раніше зверталося до суду в порядку наказного провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 01.02.2023 Дергачівським районним судом Харківської області було видано судовий наказ про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за постачання електричної енергії за період з 01.01.2022 по 31.10.2022 в розмірі 9 424,80 грн. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 13.02.2023 за заявою ОСОБА_2 скасовано вказаний судовий наказ. 08.01.2024 Дергачівським районним судом Харківської області було видано судовий наказ про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за постачання електричної енергії за період з 01.11.2022 по 31.11.2023 в розмірі 18528,00 грн. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05.02.2024 за заявою ОСОБА_2 скасовано вказаний судовий наказ. Оскільки вищевказані судові накази про стягнення заборгованості були скасовані за заявою ОСОБА_2 , ПрАТ Харківенергозбут вимушене було звернутися з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, яка утворилася за період з 01.11.2022 по 01.03.2025 в сумі 90 025,20 грн. Щодо ненадходження вимог про сплату боргу. У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначає, що з її сторони остання оплата за спожиту електричну енергію здійснювалася до 2022 року та з того моменту жодних вимог щодо сплати боргу їй не надходило. З цього приводу зазначає, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_7 кожного місяця направлялися сформовані рахунки за спожиту електричну енергію. Також відповідачу неодноразово направлялася вимоги - повідомлення та здійснювалися телефонні дзвінки з повідомленням про існуючу заборгованість за спожиту електричну енергію та прохання в її оплаті, а 07.03.2025 та 29.05.2025 були виїзди працівників ПрАТ Харківенергозбут за адресою: АДРЕСА_1 , де особисто ОСОБА_2 було вручено вимогу повідомлення про наявність заборгованості за спожиту електричну енергію із зазначенням суми боргу. Оскільки за вищевказаною адресою споживалась електрична енергія та оплачувались рахунки, то рахунки на оплату за електричну енергію ОСОБА_2 все ж отримувала, а твердження відповідача про ненадходження вимог щодо сплати боргу не відповідають дійсності. Також ОСОБА_2 неодноразово направляла до Дергачівського районного суду Харківської області заяви про скасування судових наказів про стягнення з неї заборгованості, а значить була обізнана про існування судових рішень у відношенні неї та про існуючу заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 . Тому вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про наявну заборгованість в розмірі 90 025,20 грн. за спожиту електричну енергію, яка утворилася за вищевказаною адресою. Щодо розміру судових витрат, зазначає , що згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 просить визнати, що ПрАТ «Харківенергозбут» пропустив строк позовної давності для звернення до суду. Відмовити у задоволенні позову ПрАТ «Харківенергозбут» у повному обсязі. Визнати зобов`язання ОСОБА_3 перед ПрАТ «Харківенергозбут» за спожиту електроенергію за період до 17.06.2022 такими, що припинилися у зв`язку із спливом строку позовної давності. Скасувати або суму боргу відповідно до строків позовної давності. Витрати у справі покласти на позивача. Вказує, що у провадженні Дергачівського районного суду Харківській області знаходиться справа №619/3428/25 за цивільним позовом з вимогами стягнути з ОСОБА_3 на користь ПрАТ Харківенергозбут заборгованість за електричну енергію, що утворилася за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2022 по 01.03.2025 в розмірі 90 025,20 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги не законні та не обгрунтовані, утискають її законні права, вона змушена звернутися із зустрічною позовною заявою. Зазначає, що відповідно до ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, загальний строк позовної давності становить три роки з моменту виникнення підстави для пред`явлення позову. Однак згідно з інформацією, викладеною у позовній заяві, претензії стосуються зобов`язань, що виникли понад три роки до моменту подання позову, тобто до 17.06.2022, а тому позивач пропустив строк позовної давності. Жодної оплати або письмового визнання боргу нею не здійснювалося, що підтверджує відсутність переривання строку давності (ч. 1 ст. 264 ЦКУ). Таким чином, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ Харківенергозбут відмовити в повному обсязі. Вказує, що ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві посилається на те, що ПрАТ Харківенергозбут пропущено строк для звернення до суду про стягнення з неї заборгованості та просить визнати зобов`язання ОСОБА_3 перед ПрАТ Харківенергозбут за спожиту електричну енергію за період до 17.06.2022 такими, що припинилися у зв`язку із спливом строку позовної давності. Зазначає, що ПрАТ Харківенергозбут 17.06.2025 було направлено до Дергачівського районного суду Харківської області позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.11.2022 по 01.03.2025 в сумі 90 025,20 грн. Відповідно до вимог ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Період виникнення заборгованості, за яким пред`явлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожиту електричну енергію починається з 01.11.2022. Отже, строк позовної давності при поданні вказаного позову позивачем не пропущений. Також, звертає увагу на те, що, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022 , затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX , перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Виходячи з вищевикладеного посилання ОСОБА_2 про наявні підстави застосування строків позовної давності є безпідставними, такими що суперечать чинному законодавству, а тому не підлягають задоволенню. Також ОСОБА_2 просить витрати у справі покласти на позивача. Щодо розміру судових витрат, зазначаємо, що згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову ПрАТ «Харківенергозбут» у повному обсязі та покласти всі судові витрати на позивача.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

03 липня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 10 год 00 хв 04 серпня 2025 року. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 28 липня 2025 року.

19 червня 2025 року через систему «Електронний суд» відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву.

19 червня 2025 року через систему «Електронний суд» відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву.

04 серпня 2025 року ухвалою суду зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху.

14 серпня 2025 року ОСОБА_2 подала до суду через систему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків.

22 серпня 2025 року представник ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" Коршун І.О. подала до суду відповідь на відзив.

01 вересня 2025 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" про визнання зобов`язання таким, що припинилося, та об`єднано в обне провадження з первісним позовом ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

16 вересня 2025 року представник ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву.

18 вересня 2025 року ОСОБА_2 через систему «Електронний суд»подала до суду відповідь на відзив.

У судове засідання представник позивача Коршун І.О. не з`явилася, у поданій через систему «Електронний суд» заяві просила розглядати справу без участі представника ПрАТ «Харківенергозбут».

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, у поданій через систему «Електронний суд» заяві просила розглядати справу без її участі у зв`язку з тим, що нею вже подано відзив на позов та зустрічну позовну заяву, а всі необхідні докази долучено до матеріалів справи.

Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до Свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_3 від 24.08.2023, виданого Дергачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.08.2023 змінила прізвище на ОСОБА_2 , актовий запис № 07.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері; енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 26.10.2018 року № 1268 «IIро затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закон України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги па закріпленій території», передбачено, що на території Харківської області такі: постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут».

ПрАТ «Харківенергозбут» має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 № 505).

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умов, постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживача (далі Споживач) постачальником універсальних послуг (далі Постачальник) укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання Споживача до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» (далі Закон) та «Правил роздрібного ринку електричної енергії», затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua.

Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

У відповідності до абзацу вісімнадцятого пункту 13 розділу XVII Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.

За адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та АК Харківобленерго, яке виконувало функції постачальника електричної енергії до 2019 року було укладено Договір про користування електричною енергією № 80321 від 24.10.2013.

Пунктом 28 вищезазначеного договору передбачено, що цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна зі сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення.

На виконання Постанови № 1268 від 26.10.2018 та п. 5.1.2. ПРРЕЕ попереднім постачальником електричної енергії до ПрАТ Харківенергозбут було передано інформацію щодо побутового споживача ОСОБА_3 , на яку відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, побутовим споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , на яку відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку Адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленим Кодексом комерційного обліку.

Згідно з п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між Споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними отриманими від АДМІНІСТРАТОРА комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої. Розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Пунктом 4.13 ПРРЕЕ передбачено, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити Споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Тобто за приписами вказаних правових норм, обсяги спожитої електричної енергії встановлюються оператором системи, яким в даному випадку є АТ Харківобленерго, з яким у відповідача укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Відповідно до витягу з реєстру банківських платежів, згідно платіжної інструкції № від 16.09.2019 на рахунок ПрАТ Харківенергозбут 16.09.2019 надійшла оплата за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , від ОСОБА_3 .

У відповідності до вимог пунктів 4.3, 4.12, 4.13 ПРРЕЕ та пункту 9.1.1. ККОЕЕ, згідно переданих, від оператора системи розподілу АТ Харківобленерго даних щодо обсягів спожитої електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01.11.2022 по 01.03.2025 Постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 90 025,20 грн.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.05.2025 власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 2921, виданий 16.12.2010, видавник: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова В.А.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову з таких підстав

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-ІV, законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Взаємовідносини між споживачами електричної анергії та електропостачальником регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII від 13.04.2017 та «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі - Правила).

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку.

Відповідно до п.1.2.7 Правил постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Згідно з п.п. 2 п. 5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору.

Відповідно до статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до пункту четвертого частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до наданих суду доказів, зокрема, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.05.2025 власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 2921, виданий 16.12.2010, видавник: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Широкова В.А.

За адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та АК Харківобленерго, яке виконувало функції постачальника електричної енергії до 2019 року було укладено Договір про користування електричною енергією № 80321 від 24.10.2013 .

Пунктом 28 вищезазначеного договору передбачено, що цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна зі сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення..

На виконання Постанови № 1268 від 26.10.2018 та п. 5.1.2. ПРРЕЕ попереднім постачальником електричної енергії до ПрАТ Харківенергозбут було передано інформацію щодо побутового споживача ОСОБА_3 на яку відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, побутовим споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , на яку відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Тобто відповідач перебуває у фактичних договірних відносинах з ПрАТ «Харківенергозбут».

Відповідно до витягу з реєстру банківських платежів, згідно платіжної інструкції № від 16.09.2019 на рахунок ПрАТ Харківенергозбут 16.09.2019 надійшла оплата за спожиту електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , від ОСОБА_3 .

Відповідно до Розрахунку основного боргу про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , (договір № 21) ОСОБА_3 за період з з 01.11.2022 по 01.03.2025 має заборгованість у розмірі 90 025,20 грн.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо.

Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю немайновим правам юридичної особи, а також шкода майну відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Жодного доказу на спростування наданих позивачем послуг відповідно до довідки про розрахунок за спожиту електричну енергію з урахуванням періоду платежу відповідачем не надано.

Також не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що послуги відповідачу не надавались, що вона не користувався наданими послугами і потреби в таких послугах не мала, а також не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості перед ПрАТ «Харківенергозбут» за отримані послуги відповідачем.

Крім того, як вбачається даних комерційного обліку 112324 нарахування обсягів розподіленої електроенергії проводився згідно контрольних оглядів, та свідчить по користування споживачем наданої послуги з електропостачання.

АТ «Харківобленерго» виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу яким встановлюються обсяги спожитої електричної енергії з яким у позивача укладено договір про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Даних про оскарження відповідачем показань комерційного обліку, які передані оператором системи розподілу - АТ «Харківобленерго», не наведено та не додано таких доказів і до матеріалів справи.

Таким чином, ПрАТ «Харківенергозбут» проводить лише розрахунок вартості заборгованості за спожиту електричну енергію відповідно до обсягів спожитої електричної енергії отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку які не оскаржувались відповідачкою.

Отже, суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, оскільки відповідач має заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 90 025,20 грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин судом установлено, що позивачем надавалися послуги з постачання електричної енергії за період з 01.11.2022 по 01.03.2025 та у зв`язку із невиконанням обов`язку по оплаті наданих послуг утворилася заборгованість у розмірі 90 025,20 грн, адже саме на власника покладено обов`язок утримувати належне йому майно, в тому числі сплачувати надані комунальні послуги, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Поряд з цим, відповідачем у цій справі подано зустрічну позовну заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог ПрАТ «Харківенергозбут».

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк діїтакого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Зазначені зміні вступили в силу з 02.04.2020.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» в Україні встановлено карантин з 12.03.2020, який діяв до 30.06.2023 року.

Таким чином, строк позовної давності було продовжено на період дії карантину.

Крім того, до 04 вересня 2025 року був чинним п.19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України», відповідно до якогоо у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

У зв`язку з викладеним, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 № 540-IX, тобто з 02.04.2020 по 04.09.2025 діяло положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину та воєнного стану в Україні.

Позивач, звернувшись до суду 18 червня 2025 року із заявою, просить про стягнення з боржника заборгованості, яка виникла за період з 01.11.2022 по 01.03.2025 у розмірі 90 025,20 грн, таким чином, розрахунок заборгованості здійснений у межах строку позовної давності, є обґрунтованим та доведеним позивачем, а тому заборгованість підлягає стягненню з відповідача.

Отже, з врахуванням викладеного, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову у повному обсязі та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Щодо тверджень ОСОБА_2 про те, що договір про користування електричною енергією не укладався на її нове прізвище та договірних правовідносин на ім`я ОСОБА_2 не існує, тому особа, яка зазначена в позові не є належним відповідачем, суд погоджується з доводами представника позивача, викладеними у відзиві на позовну заяву, та зазнчає, що ОСОБА_8 є власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , та саме на ОСОБА_6 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Отже, ПрАТ Харківенергозбут звернулося до суду з позовом до ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за постачання електричної енергії, як до належного відповідача, а тому з цього приводу доводи відповідача є необгрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем за сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Крім того, з урахуванням задоволення позовних вимог, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, що розглядається, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 75,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 244, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ПрАТ «Харківенергозбут» задовольнити повністю.

Стягнути ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут на п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ Ощадбанк № НОМЕР_5 , МФО 351823, , заборгованість за електричну енергію, що утворилася за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2022 по 01.03.2025 у розмірі 90 025 (дев`яносто тисяч двадцять п`ять гривень) 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 вича на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та судові витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 75,00 грн, які перерахувати на рахунок № НОМЕР_6 АТ «Ощадбанк», МФО 351823, .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПрАТ «Харківенергозбут» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ", місцезнаходження: 61057, м. Харків, вул. Гоголя, буд. 10, ідентифікаційний код 42206328;

відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 02 жовтня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок