Провадження № 2-н/752/405/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

06 жовтня 2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кирильчук І.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) боржника,-

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва системою «Електронний суд» 11 липня 2025 року надійшла заява ОСОБА_1 (надалі також - заявник) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 (надалі також - боржник) аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) боржника.

Звертаючись до Голосіївського районного суду міста Києва із поданою заява про видачу судового наказу, заявник вважала, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування боржника є адреса: АДРЕСА_1 .

Однак, ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 23 липня 2025 року подану заяву вирішено передати на розгляд за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області, з огляду на те, що згідно відповіді № 1591823 від 22 липня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , яка не відноситься до територіальної юрисдикції Голосіївського району міста Києва.

Надалі, після надходження матеріалів цивільної справи за заявою особи про видачу судового наказу до провадження судді Фастівського районного суду Київської області, була постановлена ухвала про повернення до Голосіївського районного суду міста Києва цивільної справи № 752/17582/25 (провадження № 2-н/381/1095/25) за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, як помилково надіслану на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області.

30 вересня 2025 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана заява надійшла до провадження судді Голосіївського районного суду міста Києва Кирильчук І.А.

Так, вирішуючи подану заяву в межах порядку розгляду заяв про видачу судового наказу визначений статтями 160-173 ЦПК України, Розділ ІІ «Наказне провадження», суддя встановив, що за неведені обставини є підставою для відмовити у видачі судового наказу, з огляну на наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На виконання пункту 2 частини другої статті 163 ЦПК України у поданій заяві про видачу судового наказу заявником вказано місцем проживання/перебування боржника боржника ОСОБА_2 є адреса: АДРЕСА_1 , що також підтверджувалось копією паспорта боржника, зокрема сторінки 11, який був долучений до матеріалів заяви.

Однак, частиною п`ятою - сьомою статті 165 ЦПК України передбачено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду. Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Так, матеріали даної справи містять відповідь № 1591823 від 22 липня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якої боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , яка не відноситься до територіальної юрисдикції Голосіївського районного суду міста Києва.

Також встановлено, що місцем реєстрації заявника ОСОБА_1 також є адреса: АДРЕСА_2 .

Заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом (стаття 162 ЦПК України).

Частиною першою статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Разом із тим, відповідно до пункту 9 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно із частиною першою статті 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи, що заявником порушено правила підсудності, а ЦПК України не передбачає можливість направлення справи за заявою про видачу судового наказу з боржника-фізичної особи за підсудністю, суд відмовляє у видачі судового наказу згідно з пунктом 9 частини першої статті 165 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 160, 161, 163, 165, 166, 258, 259, 260, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) боржника, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя І.А. Кирильчук