Справа № 527/2073/25
провадження 2/527/995/25
РІШЕННЯ

іменем України

03 жовтня 2025 року м.Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого - судді Олефір А.О.,

за участю секретаря

судового засідання - Семенової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу 527/2073/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», поданим представником позивача Тараненком Артемом Ігоровичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2025 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд».

В обґрунтування позову представник зазначив, що 09.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю«Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 961537576 на суму 10500,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV82BY7. Згідно умов Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 10500,00 грн 09.01.2021 на банківську карту № 5168-75XX-XXXX-7883 відповідача, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Предметом Договору факторингу № 28/1118-01 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 125 від 16.03.2021, за яким від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Предметом Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до Договору факторингу, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги.

04.06.2025 між ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю. Предметом Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах Боржників. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 37348,50 грн.

Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 37348,50 грн, яка складається з: 10500,00 грн - заборгованості по тілу кредиту; 26848,50 грн - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача 37348,50 грн, яка складається з: 10500,00 грн - заборгованості по тілу кредиту; 26848,50 грн - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн.

07 серпня 2025 року відповідач подала до суду Відзив у якому зазначила, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки долучений до матеріалів справи договір не містить підписів сторін договору, роздрукування електронного листування не може вважатися електронним документом, отже позивачем не надано доказів, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Матеріали справи не містять доказів того, що договір підписано електронним підписом. Позивач стверджує, що право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів починаючи ще 28.11.2018, а сам кредитний договір був укладений 09.01.2021, тобто майже через три роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідний від кредитного договору, а отже не може бути укладений раніше. Витяг з реєстру відступлення прав вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» не містить підписів сторін.

Посилаючись на викладене, відповідач просила суд, відмовити в задоволенні позову.

12.08.2025 представник позивача подав до суду Відповідь на відзив у якому зазначив, що

доказами накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є QRкод - матричний код (двовимірний штрих-код), який містить інформацію щодо підписанта електронного договору і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрих-коду з метою швидкої та безпомилкової ідентифікації Договору Позичальника. Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV82BY7 направлено Відповідачу 09.01.2021 21:52:05 год. на номер мобільного телефону вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів НОМЕР_1 , одноразовий персональний ідентифікатор введено Відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 09.01.2021 21:58:06.

Згідно п. 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. 16.03.2021 відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги 125 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 24 549,00 грн (копія долучена до позовної заяви). Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Таким чином, право вимоги перейшло від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку, а отже Право вимоги до Відповідача перейшло до ТОВ Таліон Плюс 16.03.2021, тобто після укладання Кредитного договору № 961537576 від 09.01.2021.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що оскільки представник позивача направив до суду заяву у якій просив суд, проводити розгляд справи у його відсутність, відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про дату, час і місце цього засідання, суд дійшов висновку, що їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

09.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю«Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 961537576. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV82BY7. Згідно умов Договору, предметом договору є кредит на суму 10500,00 грн (п.1.1.), кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту (Дисконтний період) (п.1.2.), сторони погодили, що встановлений в п.1.2 Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів (п.1.3). Виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 % процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.4.1). За умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.4.2.). У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.4.3) (а.с.34-36).

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З паперового екземпляру договору вбачається, що Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV82BY7.

Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.

Згідно ч. 4 ст. 8 ЗУ «Про електронну комерцію» фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

Володільцем персональних даних, які було надано для вчинення електронного правочину, а саме серії та номера паспорту, реєстраційного номера облікової картки платника податків, номер платіжного засобу є саме ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається із Заявки на отримання грошових коштів в кредит від 09.01.2021, у ній зазначено номер карти НОМЕР_2 (а.с.22).

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з відповіді АТ КБ «Приват Банк», наданої на виконання ухвали суду, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_3 (а.с.153).

Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_3 , 09.01.2021 року на картку було зараховано суму 10500,00 грн (а.с.153-154).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказані докази повністю спростовують факт не підписання ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки грошові кошти передбачені ним в сумі 10500,00 грн надійшли на розрахунковий рахунок відповідача.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що кредитний договір підписано саме ОСОБА_1 , оскільки підтверджено його реальне виконання в частині зарахування грошових коштів на її рахунок, тому твердження відповідача повністю спростовуються доказами наданими на виконання ухвали суду.

Також, із досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Предметом Договору факторингу № 28/1118-01 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (а.с.73-76).

Згідно Витягу з Реєстру прав вимоги № 126 від 16.03.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01, до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 961537576 від 09.01.2021 (а.с.71-72).

Надаючи оцінку твердженням відповідача стосовно того, кредитний договір був укладений 09.01.2021, тобто майже через три роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідний від кредитного договору, а отже не може бути укладений раніше, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору.

Згідно п. 4.1. Договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Таким чином, судом встановлено, що у Договорі факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 сторони визначили, що за вказаним договором можуть переходити права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Враховуючи те, що кредитний договір було укладено між первісним кредитором та ОСОБА_1 09.01.2021, а реєстр прав вимоги № 125 від 16.03.2021 було підписано 16.03.2021, суд дійшов висновку, що зобов`язання станом на його підписання існувало.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Предметом Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимог (а.с.64-69).

Згідно Витягу з Реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01, від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 961537576 від 09.01.2021 (а.с.62-63).

04.06.2025 між ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю. Предметом Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах Боржників (а.с.56-60).

Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників № б/н від 04.06.2025, який є Додатком № 1 до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 961537576 від 09.01.2021 (а.с.54-55).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, право вимоги за кредитним договором № 961537576 від 09.01.2021 перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі договорів факторингу.

Згідно Виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 961537576, заборгованість ОСОБА_1 станом на 25.06.2025 року становить: 37348,50 грн, яка складається з: 10500,00 грн - заборгованості по тілу кредиту; 26848,50 грн - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.43).

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10500,00 грн - заборгованості по тілу кредиту, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач на свій картковий рахунок отримала грошові кошти в сумі 10500,00 грн.

У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечувала проти підписання договору, проте не надала доказів виконання зобов`язання в частині сплати грошових коштів за тілом кредиту.

Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 10500,00 грн зобов`язання з їх повернення не виконала, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою боргу не надала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10500,00 грн - суми заборгованості по тілу кредиту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 26848,50 грн суми заборгованості за відсотками, суд зазначає наступне.

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором.

Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Судом встановлено, що відповідач отримала від первісного кредитора кредитні кошти в сумі 10500,00 грн.

Згідно умов Договору, предметом договору є кредит на суму 10500,00 грн (п.1.1.), кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту (Дисконтний період) (п.1.2.), сторони погодили, що встановлений в п.1.2 Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів (п.1.3). Виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 % процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.4.1). За умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.3 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.2 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.4.2.). У випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.4.3).

Тобто, аналізуючи умови кредитного договору, судом встановлено, що ним визначено строк кредитування, який становить 30 днів та який є Дисконтним періодом. Для продовження дисконтного періоду, позичальник, повинен здійснити оплату всіх фактично нарахованих процентів.

З наданих суду доказів, не вбачається, що позичальник здійснив дії передбачені п. 1.3 Договору, тому строк Дисконтного періоду закінчився, а отже відсотки повинні нараховуватися за Базовою процентною ставкою в розмірі 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Так, за підрахунками суду, розмір відсотків протягом строку дії кредитного договору, а саме 30 днів, виходячи з розміру процентної 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним становить: 5355,00 грн (10500,00 (тіло кредиту)х1,70% = 178,50 грн (відсотки в день) х 30 днів).

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі та за період встановлені кредитним договором в сумі 5355,00 грн, тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Вирішення питання стягнення судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 37348,50 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 15855,00 грн, що становить 42,45 % від ціни позову.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1028,30 грн, що складає 42,45 % від 2422,40 грн.

Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Тараненко А.І. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 7000,00 грн (а.с.38-42).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, відповідачем не доведено не співмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 2971,50 грн, що складає 42,45 % від 7000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ», за Кредитним договором № 961537576 від 09.01.2021:

10500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту;

5355,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом,

а всього 15855,00 грн (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір у сумі 1028,30 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2971,50 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4, літера А, офіс 10, );

відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_4 ).

Суддя Олефір А.О.