Номер провадження № 2-о/521/438/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року місто Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Поліщук І.О.

секретаря судового засідання Коржеван В.А.

з розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення (факту батьківства),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Хаджибейського районного суду м. Одеси із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту родинних відносин її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , на рівні батька та сина.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона проживала спільно однією сім`єю з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля 5 років та вели з ним спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у неї та ОСОБА_4 народилася донька ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 у неї та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 . Однак ОСОБА_6 , який записаний батьком дитини не існує, адже запис про нього внесений на підставі ст. 135 СК України. В період вагітності між нею та ОСОБА_4 виник сімейний конфлікт, у зв`язку з чим вони не встигли узгодити звернення до органів ДРАЦС з заявою про визнання ОСОБА_4 свого батьківства над сином ОСОБА_7 . Родина проживала разом, вели спільне господарство, разом виховували дитину, зазначені обставини можуть підтвердити свідки та Висновок спеціаліста № HID25-002560 від 20.08.2025, яким встановлено біологічна спорідненість між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які з вирогідністю 99,9% є повнорідними братом і сестрою.

На підставі викладеного заявниця просить встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), актовий запис № 2254. Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , а саме в актовому записі № 2254 виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про народження ОСОБА_3 , у графі «батько» вказати: громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після надходження та реєстрації зазначеної заяви, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою суду від 08 липня 2025 року було відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 06 серпня 2025 року було задоволено клопотання представника заявниці про виклик та допит в судовому засіданні свідків.

Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року було залучено до провадження у якості заінтересованої особи ОСОБА_2 та призначено засідання на 03 жовтня 2025 року. Судом були направлені ухвала, заява та додані до неї матеріали на адресу заінтересованої особи разом з повісткою про призначене судове засідання. Поштове відправлення було повернено суду через неотримання ОСОБА_2 .

Від заінтересованої особи Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Від представника заявниці адвокат Осьмініна С.Д. надійшла заява про розгляд справи за відсутністю заявниці та її представника. Просить заяву задовільнити.

За результатом розгляду даної заяви суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася ОСОБА_5 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зроблено актовий запис № 1697 від 04 березня 2017.

У свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 від 14 вересня 2021 батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначені: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_1 .

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_3 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було зроблено актовий запис № 2254 від 04 червня 2019.

У свідоцтві про народження серія НОМЕР_2 від 14 вересня 2021 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зазначені: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_1 .

Дитину ОСОБА_3 мати ОСОБА_1 зареєструвала на своє прізвище, в порядку ст. 135 Сімейного кодексу України, оскільки вони разом з ОСОБА_4 не встигли узгодити звернення до органів ДРАЦС з заявою про визнання ним свого батьківства над сином ОСОБА_7 .

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України ОСОБА_4 був призваний на військову службу та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання, забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в н.п. Погребки Суджанського району Курської області Російської Федерації, про що свідчить довідка № 5768/убд від 28.11.2024.

Загибель ОСОБА_4 також підтверджується Витягом з протоколу засідання ВЛК Центральної ВЛК ЗСУ від 03.01.2025 за № 70.

Оскільки юридично Бєрбєт Максим Олександрович, не є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , бо до загибелі не встиг подати відповідну заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, а наразі без рішення суду підтвердження між ними родинних відносин та встановлення факту батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є неможливим, то на даний час ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в його інтересах має намір оформити на нього пенсію у зв`язку з втратою годувальника, а тому змушена звернутись з даною заявою до суду, оскільки у випадку задоволення вимог, її син ОСОБА_3 , буде забезпечений правом на належне утримання з боку держави у зв`язку з втратою годувальника - свого батька ОСОБА_4 .

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 399/1029/15-цвказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-цзазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Заявниця подала суду звіт тесту ДНК, який був складений медичною лабораторією ТОВ «Генкод Діагностик» № HID25-002560 від 20.08.2025, яким встановлено біологічна спорідненість між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , які з вирогідністю 99,9% є повнорідними братом і сестрою.

Факт батьківства ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 окрім висновку спеціаліста підтверджується в сукупності такими доказами: фотознімками, відеозаписом телевізійної передачі «Говорить Україна».

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повідомили, що заявниця та ОСОБА_4 біля 5 років перебували у цивільному шлюбі, проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . У них є спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого ОСОБА_4 визнав, виховував та виконував батьківські обов`язки. ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 проходячи військову службу.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 121СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006року №3у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2ст.55СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно зі ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1ст. 135 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи.

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 зроблено висновок, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою свого батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц,від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц,від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц.

У п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13постанови Пленуму зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Чинним законодавством України процедура встановлення факту батьківства за особою, яка зникла безвісти, не передбачена, тому у даному випадку за аналогією мають застосовуватися норми щодо встановлення факту батьківства за померлою особою.

Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає встановленими в судовому засіданні наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

За положеннями ст.134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Керуючись ст. ст. 293, 319 ЦПК України, ст. ст. 55, 121, 125, 130, 134, 135 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 по відношенню до сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), актовий запис № 2254.

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , а саме в актовому записі № 2254 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про народження ОСОБА_3 , у графі «батько» вказати: громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Поліщук