Справа № 161/5951/23 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/1004/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Трикош Н. І.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Юбіджі Груп», про стягнення коштів, за апеляційними скаргами відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2025 року та на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що між нею та відповідачкою ФОП ОСОБА_4 була досягнута усна домовленість щодо поставки товару, а саме газоблоків 200*300*600 № мм, Аeroc, D400 в кількості 30 м3; клей для газоблоків - 25 кг/мішків в кількості 40 мішків. Доставку товару відповідачка мала здійснити не пізніше 10 днів після його оплати. Продаж цього товару було узгоджено на умовах попередньої оплати, у зв`язку з чим нею в електронному вигляді отримано рахунок № 21/06/22 від 21 червня 2022 року. Цього ж дня вона сплатила кошти у розмірі 139 800 грн.

Позивачка також зазначала, що вказані матеріали мали бути використані при виконанні робіт щодо реконструкції її житлового будинку на підставі договору підряду, який був укладений між нею та підрядником ТзОВ «Юбіджі Груп» 18 травня 2022 року. Проте відповідачка не поставила зазначений товар на проведення робіт по реконструкції її житлового будинку, а при виконанні робіт по реконструкції будинку були використані власні матеріали, про що відображено в акті виконаних робіт. Проте відповідачка не повернула їй грошові кошти, які вона сплатила на будівельні роботи.

Покликаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідачки у її користь 139 800 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2025 року у цій справі позов ОСОБА_3 задоволено.

Ухвалено стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 139 800,00 грн попередньої оплати за товар.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 1 398,00 грн сплаченого судового збору.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2025 року у цій справі ухвалено стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 8 000,00 грн.

Не погоджуючись із ухваленими рішеннями суду першої інстанції, відповідачка через свого представника подала апеляційні скарги на ці судові рішення.

У апеляційній скарзі на рішення Луцького міськрайонного суду від 17 червня 2025 року відповідачка, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

У поданій апеляційній скарзі на додаткове рішення відповідачка, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати і відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_3 зазначає, що, на її думку, рішення суду і додаткове рішення суду ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому просила апеляційні скарги залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

У судовому засіданні представник відповідачки ФОП ОСОБА_4 адвокат Бугайов А. О. апеляційні скарги підтримав, просив рішення суду та додаткове рішення суду у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Представник позивачки ОСОБА_3 адвокат Ромасько Є. В. апеляційні скарги заперечив, просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з?явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час і місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду і додаткове рішення суду без змін з таких підстав.

Судом за матеріалами справи встановлено, що 21 червня 2022 року ОСОБА_3 через банк платника АТ «А-Банк» здійснила платіж у розмірі 139 800,00 грн, одержувач платежу ФОП ОСОБА_4 призначення платежу аванс за будматеріали, що підтверджується копією квитанції від 21 червня 2022 року (т. 1, а. с. 8).

Письмовий договір між сторонами не укладався, вказаний платіж був здійснений на підставі рахунку № 21/06/22 від 21 червня 2022 року, виданого продавцем ФОП ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 7).

Згідно з частинами 1, 2 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (частина 1 статті 639 ЦК України).

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (стаття 651 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому (частина 1 статті 656 ЦК України).

Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 ЦК України).

Відповідно до статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У своїй позовній заяві ОСОБА_3 зазначала, що вона провела оплату за будівельні матеріали на рахунок відповідачки, але остання не поставила ці будівельні матеріали для проведення реконструкції її житлового будинку.

Заперечуючи позовні вимоги ОСОБА_3 , представник відповідача покликався на те, що підстав для стягнення вказаних коштів не має, оскільки між позивачкою у цій справі ОСОБА_3 (замовник) та ТзОВ «Юбіджі Груп» (підрядник) 18 травня 2022 року був укладений договір підряду № 12, за умовами якого підрядник зобов`язувався створити комерційну пропозицію та виконати реконструкцію з добудовою до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 власними і залученими силами, і передати їх замовнику у встановлений строк. Сторона відповідача вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами повинні регулюватися саме договором підряду та додатковою угодою № 1 до договору підряду, де зазначено, що у зв`язку із прийнятим рішенням замовника придбати матеріали самостійно, а саме газоблоки та клей, які були прописані в комерційній пропозиції та мали закуплятися за рахунок підрядника, сторони дійшли згоди щодо внесення змін до договору, змінивши вартість за договором в сторону її зменшення.

Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2023 року, що набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_3 до ТзОВ «Юбіджі Груп» про захист прав споживачів та стягнення коштів ухвалено розірвати договір підряду № 12 від 18 травня 2022 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юбіджі Груп» та ОСОБА_3 про реконструкцію з добудовою житлового будинку в АДРЕСА_1 . Стягнуто з відповідача в користь позивача суму невиконаних будівельних робіт у розмірі 174 302,80 грн (т. 1, а. с. 113-126).

Таким чином судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_3 і відповідачкою ФОП ОСОБА_4 був укладений саме усний договір купівлі-продажу будівельних матеріалів - газоблоків 200*300*600 мм, Аeroc, D400 у кількості 30 м3; клей для газоблоків 25 кг/мішків у кількості 40 мішків загальною вартістю 139 800 грн на умовах попередньої оплати без визначення строків передачі товару покупцю.

Кожна сторона, як передбачено частиною 1 статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Проте всупереч зазначених вимог закону сторона відповідача не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідачка ФОП ОСОБА_4 передала будівельні матеріали, вартість яких оплатила позивачка ОСОБА_3 , для виконання робіт по реконструкції житлового будинку на підставі укладеного між ОСОБА_3 і ТзОВ «Юбіджі Груп» договору підряду.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що передача відповідачкою матеріалів на проведення робіт по реконструкції житлового будинку позивачки підтверджується актом виконаних робіт на будівництво житлового будинку (т. 1, а. с. 12), оскільки зазначений акт виконаних робіт самим замовником ОСОБА_3 не підписаний і остання заперечує передачу цих будівельних матеріалів на реконструкцію її житлового будинку.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_3 .

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 3, 4 статті 137 ЦПК України).

Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У своїй заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача Ромасько Є. В. просив суд стягнути з відповідача в користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

На підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1129268 від 19 червня 2023 року, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) акт № 1/240223 від 20 квітня 2023 року, договір № 24/02/23 про надання правових (юридичних) послуг від 24 лютого 2023 року, завдання № 1 на надання правових (юридичних) послуг від 24 лютого 2023 року до договору № 24/02/23 від 24 лютого 2023 року про надання правових (юридичних) послуг, акт здачі-приймання робіт (надання послуг) акт № 1/1/ПД-19 від 20 червня 2025 року, договір № ПД-19 про надання правових (юридичних) послуг від 19 червня 2023 року, завдання № 1/1 на надання правових (юридичних) послуг від 19 червня 2023 року до договору № ПД-19 від 19 червня 2023 року про надання правових (юридичних) послуг (т. 2, а. с. 12-20).

Зменшуючи розмір витрат на правову допомогу до 8 000 грн, суд першої інстанції врахував, що позивач у позовній заяві зазначив, що очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, також враховано критерій реальності адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції і не впливають на правильність рішення суду і додаткового рішення суду.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції і додаткове рішення суду першої інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції і додаткове рішення суду першої інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , подані представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 червня 2025 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 липня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді