Справа № 502/1436/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

прокурора Івахіва М.В.

представника відповідача Грєкової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі: Одеської обласної державної адміністрації

до

Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області,

ОСОБА_1 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача:

Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»,

Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України

про

усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

25.06.2024 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшов позов керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Одеської обласної державної адміністрації до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.

В обґрунтування поданого позову вказано, що рішенням державного реєстратора Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Крутової О.А. № 67099807 від 06.04.2023, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» 5245-VI від 06.09.2012, проведено державну реєстрацію права власності за Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0162, площею 0.4473 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер відомостей про речове право 49841119).

На підставі рішення Вилківської міської ради Одеської області

від 25.08.2022 № 1808 ОСОБА_1 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер кадастровий номер :01:001:0162, площею 0.4473 га в довгострокову оренду строком на 49 років.

У подальшому, 01.11.2022 між Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 122 відповідно до якого останньому передано у платне користування земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0162, площею 0.4473 га для сінокосіння, строком на 49 років.

Рішенням державного реєстратора Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Крутової О.А. № 67099807 від 06.04.2023, проведено державну реєстрацію іншого речового права: права оренди ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про інше речове право 49841170).

Також, установлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0162 сформована за рахунок земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України».

Поряд з цим, незважаючи, що вказана земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення державної власності та у встановленому законодавством порядку не вилучалась, Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області неправомірно зареєстровано право власності та здійснено передачу земельної ділянки у довгострокову оренду ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, наявні підстави для усунення перешкод держави у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання судом незаконним та скасування рішень державного реєстратора, рішення Вилківської міської ради Одеської області від 25.08.2022 № 1808, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Зважаючи на викладене, керівник Ізмаїльської окружної прокуратури посилаючись на ст. 131-1 Конституції України, ст. 4, 5, 56, 175 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», просив суд у поданому позові:

1.Усунути перешкоди власнику Державі в особі Одеської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення Вилківської міської ради Одеської області від 25.08.2022 № 1809 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер кадастровий номер :01:001:0162, площею 0.4473 га в довгострокову оренду строком на 49 років для сінокосіння за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, вул. Придунайська б/н, Вилківська міська рада».

2.Усунути перешкоди власнику Державі в особі Одеської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання недійсним договору оренди № 122, укладеного 01.11.2022 між Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 0.4473 га з кадастровим номером :01:001:0162.

3.Усунути перешкоди власнику Державі в особі Одеської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування рішення державного реєстратора Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Крутової О.А. № 67099807 від 06.04.2023 про державну реєстрацію права власності за Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області (номер відомостей про речове право 49841119) та права оренди за ОСОБА_1 (номер запису про інше речове право 49841170) на земельну ділянку площею 0.4473 га з кадастровим номером :01:001:0162 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер відомостей про речове право 49841119).

4.Усунути перешкоди власнику Державі в особі Одеської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні майном шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки площею 0.4473 га з кадастровим номером с з одночасним закриттям Поземельної книги відносно цієї земельної ділянки.

5.Усунути перешкоди власнику Державі в особі Одеської обласної державної адміністрації у користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов`язання ОСОБА_1 повернути Державі в особі Одеської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0.4473 га з кадастровим номером :01:001:0162, яка має 15 поворотних точок з наступними координатами:

Номер точки Назва точки Відстань (м) Координати (м)
XY
1123.565021424..679
2228.15021441..877
3337.935021462..031
4416.565021491..89
551.55021504..308
6639.765021505.33304254.664
7742.565021527..639
882.285021497..417
998.915021494..21488..822
111136.515021485..791
12123.715021460..04
13136.245021456..391
141431.595021452.313304349.784
15157.725021431..156

6.Стягнути з відповідачів на користь Одеської обласної прокуратури сплачений судовий збір в сумі 15140 грн за подачу позову.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 11.07.2024 року, прийнято позов до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

08.08.2024 від представника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» надійшла заява за якою він просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги заявлені позивачем підтримує в повному об`ємі та просить їх задовольнити.

29.08.2025 від представника Одеської обласної державної адміністрації надійшли пояснення, в яких зазначено, що з матеріалів справи встановлено, про належність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0162 до земель державного лісового фонду свідчить інформація ВО «Укрдержліспроект» №04-419 від 09.04.2024, а також інформація ДП «Ізмаїльське лісове господарство» 05.04.2024 № 136 відповідно до яких земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0162 згідно з матеріалами лісовпорядкування 2013 року знаходяться в межах збірного 14 кварталу виділ 18 Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України». Вилучення для не лісогосподарських потреб спірної земельної ділянки державної власності площею 0,4473 га, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебуває у постійному користуванні філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України», і надання у власність такої земельної ділянки станом на 10.10.2019 належало до повноважень Кабінету Міністрів України. Відповідно до листа Одеської обласної державної адміністрації № 5115/7/01-46/5291/2- 24 від 24.04.2024 Одеська обласна державна адміністрація не надавала добровільну відмову, згоду на вилучення, припинення права користування ДП «Ізмаїльське лісове господарство» (на теперішній час філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України»), відведення будь-яким фізичним або юридичним особам або зміну цільового призначення вказаної земельної ділянки. До того ж, листом філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 05.04.2024 №136 згода на вилучення з постійного користування земельної ділянки не надавало і підстав для такого вилучення немає. Проте, рішенням Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.08.2022 № 1808 ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0162, площею 0,4473 га в довгострокову оренду строком на 49 років. Так, 01.11.2022 між Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, який у подальшому було зареєстровано. Вказане беззаперечно свідчить, що передана Кілійською районною державною адміністрацією з державного лісового фонду земельна ділянка на момент прийняття оспорюваного розпорядження та на теперішній час належить до земель державної власності лісогосподарського призначення, перебувала і на даний час перебуває у постійному користуванні філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України» та належить до земель державного лісового фонду, розпорядження якими на час прийняття спірного розпорядження мав здійснювати Кабінет Міністрів України. У зв`язку з цим, Одеська обласна державна адміністрація вважає, що позовні вимоги керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації є обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Зважаючи на викладене, представник Одеської обласної державної адміністрації врахувати їх пояснення при розгляді справи № 502/1436/24, позов керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної державної адміністрації по справі № 502/1436/24 задовольнити у повному обсязі, розглядати справу № 502/1436/24 за відсутності представника Одеської обласної державної адміністрації.

09.09.2024 представником відповідача Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивач в позовній заяві зазначає що «земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0162 сформована за рахунок земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України». Проте, Вилківська міська рада Ізмаїльського району Одеської області вважає зазначене ствердження позивача хибним з огляду на те, що згідно ст. 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав полягає у визначенні її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Позивач в позовній заяві зазначаючи що «земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0162 сформована за рахунок земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» посилається на п. 5 Розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України «до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, щодо набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування». Проте не зрозуміло чому позивач трактує п. 5 Розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України в редакції яка була змінена Законом № 1423-IX від 28.04.2021, а саме: «у пункті 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., № 21, ст. 170) слова "що до набрання чинності цим Кодексом" замінити словами "які до набрання чинності Земельним кодексом України». Земельний кодекс України був прийнятий Верховною радою України 25.10.2001 та набрав чинності з 01.01.2002 р. До набрання чинності Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III, діяв попередній Земельний кодекс України від 18.12.1990 № 561-XII, норми ст. 23 якого передбачали, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акту додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. позивачем не надано жодних доказів щодо належності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення державної власності а саме: державні акти на право постійного користування, та посилання позивачем на матеріали базового лісовпорядкування 2013 року, які є у розпорядженні філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України», є недоречним та таким що порушує вимоги законодавства України. У 2016 році був розроблений Проект землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Вилкове Кілійського району Одеської області у складі якого є генеральний план м. Вилкове, Кілійського району Одеської області (2008 року), затверджений рішення L сесії V скликання Вилківської міської ради № 1391 від 26.10.2010 «Про затвердження Генерального плану забудови території м. Вилкове». Рішенням Кілійської районної ради № 137-VI-П від 10.04.2012 «Про встановлення і зміну меж міста Вилкове Кілійського району Одеської області» погоджено встановлення і зміну меж міста Вилкове та передачу земель водного фонду до комунальної власності Вилківської міської ради, які відповідно до генерального плану міста будуть входити до складу земель міста Вилкове згідно викопіювання із кадастрової карти (плану) Кілійського району з відображенням існуючих та проектних меж м. Вилкове Кілійського району Одеської області (додатки додаються). Постановою Верховної Ради України від 13.12.2022 за № 2832-ІХ «Про зміну і встановлення меж міста Вилкове Ізмаїльського району Одеської області» було змінено та встановлено межі міста Вилкове Ізмаїльського району Одеської області загальною площею 2826,08 гектара земель. Аналізуючи норми чинного законодавства України та виходячи з вищезазначеного спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0162 при розробці містобудівної документації Генерального плану м. Вилкове Кілійського району Одеської області, який входить до складу Проекту землеустрою щодо встановлення (зміни) меж міста Вилкове Кілійського району Одеської області відповідно до викопіювання із кадастрової карти (плану) Кілійського району з відображенням існуючих та проектних меж м. Вилкове Кілійського району Одеської області (додається) була вже включена у межі населеного пункту. Тому посилання позивача на ст. 122 та 149 Земельного кодексу України є недоречним та таким що порушує норми чинного законодавства України. Відповідно до проектної документації щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0162 були отримані погодження від Держгеокадастру (копії додані в проекті). Тому ствердження позивача що «відведення за рахунок державного лісового фонду земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0162 площею 0,4473 га супроводжувалось фактичною незаконно зміною цільового призначення земель лісогосподарського призначення на землі для сінокосіння всупереч вимогам земельного законодавства без необхідних погоджень відповідних державних органів» є безпідставним, оскільки враховуючи вищезазначене та відповідно до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , розробником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро проектування та експертизи» та виконаний інженером-землевпорядником Салієнко Олександром Сергійовичем (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 04.04.2016 року № 004068) на підставі договору на проведення робіт від 08.02.2022 за №24к, та документації яка є в складі зазначеного проекту землеустрою, а саме «Перелік обмежень щодо використання земель та земельних ділянок» обмеження щодо використання земельної ділянки площею 0,4473 га за адресою АДРЕСА_1 є 05.01 Водоохоронна зона, 05.02 Прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водоймо та на островах, інші будь-які обмеження щодо використання земельної ділянки, а саме земель лісогосподарського призначення та об`єктів природно-заповідного фонду відсутні. Позивач в позовній заяві стверджуючи що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0162 відноситься до земель лісогосподарського призначення та земель природно-заповідного фонду ґрунтує свої ствердження на підставі матеріалів лісовпорядкування 2013 року, тобто враховує плановокартографічні матеріали лісовпорядкування, які були розроблені після набрання чинності Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III, що є безпідставними та порушує норми законодавства України, що призводить до порушення прав та інтересів громади щодо вільного розпорядження землями комунальної власності. Виходячи з усього вищенаведеного, аналізуючи норми законодавства України, вимоги Позивача щодо визнання незаконним та скасування рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.08.2022 № 1808 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :01:001:01962, площею 0,4473 га в довгострокову оренду строком на 49 років для сінокосіння за адресою АДРЕСА_1 , Вилківська міська рада, та скасування у Державному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,4473 га з кадастровим номером :01:001:0162 з одночасним закриттям Поземельної книги представник вважаємо безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі рішення XХVII сесії VIII скликання Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.08.2022 № 1808 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років ОСОБА_1 » між Вилківською міською радою та ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі № 122 від 01.11.2022, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0162, площею 0,4473 га для сінокосіння за адресою АДРЕСА_1 , Вилківська міська рада, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав за № 49841170 від 31.03.2023 р. державним реєстратором Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Крутової О.А. Позивачем було обрано не вірний спосіб захисту прав держави в особі Одеської обласної державної адміністрації шляхом визнання договору оренди землі № 122 від 01.11.2022 незаконним, що прямо суперечить вищезазначеній норми Цивільного кодексу України. Жодних обґрунтувань щодо нікчемності договору Позивачем надано не було. Вимоги Позивача щодо скасування рішення державного реєстратора Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Крутової О. А. представник відповідача вважає необґрунтованими. Прокуратурою знов обрано неналежний спосіб захисту прав псевдовласника. На підставі вищенаведеного, представник позивача просив у задоволені позовних вимог Керівника Ізмаїльської окружної прокуратури по справі № 520/1437/24 відмовити в повному обсязі.

17.12.2024 відповідачем ОСОБА_1 було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що починаючи з 2007 року, ОСОБА_1 систематично звертався до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області з намірами укладення договору оренди, отримував відповідні дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки по АДРЕСА_1 в довгострокову оренду строком на 49 років з «земель водного фонду, що перебувають в запасі Вилківської міської ради для рекреаційних цілей», що підтверджується копіями рішень №362, № 220 ,№747 від 2007, 2009 р.р. відповідно, та попередніми договорами резервування земельної ділянки №8 та№46 від 2015 та 20017 р.р. Системний аналіз вищенаведених норм, спрямованості дій ОСОБА_1 , дає підстави для висновку, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки в оренду. Наслідком чергового звернення ОСОБА_1 до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області стало отримання Рішенням XVII сесії VIII скликання від 21.12.2021 року за №1280 дозволу на розробку проекту землеустрою земельних ділянок в довгострокову оренду строком на 49 років за адресою: АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,2000 га та 0,5000 га - для сінокосіння. Рішенням Вилківської міської ради Ізмаїльського р-ну Одеської області № 1809 від 25.08.2022 року проект землеустрою був затверджений та 01.11.2022 року був укладений договір оренди № 122 строком на 49 років щодо земельної ділянки площею 0.4473 га кадастровим номером :01:001:0162. Як зазначалося вище, лише 24 листопада 2024 року з отриманих копій позовних заяв керівника Ізмаїльської окружної прокуратури, з доданих до них матеріалів, ОСОБА_1 стало відомо, що земельна ділянка площею 0.4473 га з кадастровим номером :01:001:0162 на момент укладення договору оренди не перебувала у власності Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, належить до земель державної власності лісогосподарського призначення і перебуває ( в тому числі, і у теперішній час), у постійному користуванні філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України», відноситься до земель державного лісового фонду, розпорядження якими має здійснювати Кабінет Міністрів України. Отже, не являючись власником земельної ділянки або уповноваженою особою, Вилківська міська рада Ізмаїльського району Одеської області, не мала виступати орендодавцем в розумінні Закону України «Про оренду землі» та належною стороною при укладенні договору оренди. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення, навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Оскільки нікчемність правочину має абсолютний ефект і діє щодо всіх, то розумна і обачна особа внаслідок аналізу відповідної норми має усвідомлювати існування очевидної підстави для кваліфікації відповідного правочину як нікчемного. Норма, яка містить підстави нікчемності (темпоральна і сутнісна складова) має бути чинною а момент вчинення правочину. Зважаючи на вищевикладене, позивач просив в задоволенні позовних вимог керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах Одеської обласної державної адміністрації відмовити.

30.12.2024 керівником Ізмаїльської окружної прокуратури було надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що до Ізмаїльської окружної прокуратури 11.12.2024 надійшов відзив ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що відповідач не погоджується з позовом та просить у задоволенні позовних вимог керівника Ізмаїльської окружної прокуратури відмовити у повному обсязі. Однак, позивач вважає твердження, викладені у відзиві, необгрунтованими з наступних підстав. Відповідач зазначає, що починаючи з 2007 року він систематично звертався до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області з намірами укладення договору оренди, отримував відповідні дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 в довгострокову оренду строком на 49 років з «земель водного фонду, що перебувають в запасі Вилківської міської ради для рекреаційних цілей», що підтверджується копіями рішень № 362, № 220, № 747 від 2007, 2009 рр. відповідно, та попередніми договорами резервування земельної ділянки № 8 та № 46 від 2015 та 2017 рр. Також відповідач зазначає, що системний аналіз вищенаведених норм, спрямованості дій ОСОБА_1 дає підстави для висновку, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки в оренду. Вищезазначені твердження відповідача жодним чином не спростовують доводів позовної заяви. Так, рішенням державного реєстратора Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Крутової О.А. № 67099807 від 06.04.2023, на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» 5245-VI від 06.09.2012 проведено державну реєстрацію права власності за Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області земельної ділянки кадастровий номер кадастровий номер :01:001:0162, площею 0,4473 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер відомостей про речове право 49841119). На підставі рішення Вилківської міської ради Одеської області від 25.08.2022 № 1808 ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер кадастровий номер :01:001:0162, площею 0,4473га в довгострокову оренду строком на 49 років. У подальшому, 01.11.2022 між Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 123 відповідно до якого останньому передано у платне користування земельну ділянку із кадастровим номером :01:001:0162, площею 0,4473 га для сінокосіння, строком на 49 років. Рішенням державного реєстратора Лиманської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області Кругової О.А. №67099807 від 06.04.2023 проведено державну реєстрацію іншого речового права: права оренди ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223, номер запису про інше речове право 49841170). Разом з тим установлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0162 сформована за рахунок земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДСГП «Ліси України». Про належність земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0162 до земель державного лісового фонду свідчить інформація філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України» за № 136 від 05.04.2024 відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0162 розташована на землях державного лісового фонду (відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2013 року), які перебувають у постійному користуванні філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України» Вилківське лісництво квартал 14 виділ 18. Також, відповідно до інформацій ВО «Укрдержліспроект» № 04-418 від 09.04.2024 р. земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0162 з межами її таксаційних виділів відповідно до матеріалів базового лісовпорядкування 2013 року та межами згідно із координатами поворотних точок знаходиться в межах збірного 14 кварталу Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України». Поряд з цим, незважаючи, що вказана земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення державної власності та у встановленому законодавством порядку не вилучалась, Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області неправомірно зареєстровано право власності та здійснено передачу земельної ділянки у довгострокову оренду ОСОБА_1 . З системного аналізу статей 122 та 149 ЗК України вбачається, що повноваженнями щодо вилучення земельних ділянок із земель державної власності, наданих у постійне користування філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України», що знаходяться за межами населених пунктів, з 27.05.2021 наділена саме Одеська обласна державна адміністрація. Водночас, відповідно до листа Одеської обласної державної адміністрації № 5115/7/01-46/5291/2-24 від 24.04.2024 обласна державна адміністрація не надавала добровільну відмову, згоду на вилучення, припинення права користування ДП «Ліси України» земельної ділянки. Крім того, відповідно до листа філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 05.04.2024 № 136 згода на вилучення з постійного користування земельної ділянки не надавало і підстав для такого вилучення немає. Передана Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області з державного лісового фонду земельна ділянка на момент реєстрації права власності та на теперішній час належить до земель державної власності лісогосподарського призначення, перебувала і на даний час перебуває у постійному користуванні філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України» та належить до земель державного лісового фонду, розпорядження якими на час прийняття спірного рішення мав здійснювати Кабінет Міністрів України. Відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки рішення повноважного органу державної власності - Кабінету Міністрів України означає, що держава як власник, не виявляла волю на вилучення та передачу у власність земельної ділянки. Відсутність заперечення користувача земельної ділянки проти її вилучення не свідчить про належний спосіб вилучення цієї ділянки із земель лісогосподарського призначення, а також про те, що був вияв волі повноважної особи на ЇЇ відчуження (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16). Окрім того, відведення за рахунок державного лісового фонду земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0162, площею 0,4473 га супроводжувалось фактичною незаконною зміною цільового призначення земель лісогосподарського призначення на землі для сінокосіння всупереч вимогам земельного законодавства без необхідних погоджень відповідних державних органів. У зв`язку з цим, наявні підстави для усунення перешкод держави у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання судом незаконним та скасування рішень державного реєстратора, рішення Вилківської міської ради Одеської області від 25.08.2022 № 1808, визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку. Підсумовуючи викладене, вважаю, що доводи зазначені відповідачем у відзиві на позов не спростовують позицію прокуратури, викладену у позові. Зважаючи на викладене, позивач просив задовольнити відповідний позов у повному обсязі.

11.06.2025 представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 було надано доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому зазначено, що за заявою ОСОБА_1 Вилківської міської рам Ізмаїльського району Одеської області щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років (сорок дев`ять років) на території Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області було винесено Рішення Документ сформований в системі «Електронний суд» 10.06.2025 4 № 1280 від 23.12.2021року, яким надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком 49( сорок дев`ять)років На підставі цього ОСОБА_1 було замовлено в проектній організації , а саме: ТОВ «Бюро проектування та експертизи» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду строком на 49 років (сорок дев`ять років)за адресою: АДРЕСА_1 . На момент виділення земельної ділянки ОСОБА_1 загальною площею 0,4473га з кадастровим номером :01:001:0162 в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять) років , яка знаходиться на території Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за межами населеного пункту зазначена земельна ділянка Згідно висновків ДЗК не перебувала, ані у власності а ні у користуванні громадян чи юридичних осіб, (п.3 з «Завдання на виконання робіт» - Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ). Жодних зауважень , оскаржень чи визнання таким, що є незаконним Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років гр. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 прокуратурою не було заявлено, що само по собі суперечить позовним вимогам прокуратури в цілому. Проектною організацією ТОВ «Бюро проектування та експертизи», при виготовлені та погоджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду гр. ОСОБА_1 з кадастровим номером :01:001:0162 в оренду строком на 49 років гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 за межами населеного пункту були витримані всі вимоги чинного законодавства. За заявою ОСОБА_1 , на підставі проекту землеустрою та керуючись нормами чинного законодавства, наведені вище, які діяли на час прийняття рішення , а саме у 2022 році, Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області було винесено Рішення № 1808 від 25.08 2022року про надання ОСОБА_1 в довгострокову оренду строком на 49 (сорок дев`ять)років земельну ділянку загальною площею 0,4473 га з кадастровим номером :01:001:0162, яка знаходиться на території Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за межами населеного пункту. Вимоги прокуратури щодо скасування рішення державного реєстратора Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Кутової О.А. представник відповідача вважає необґрунтованими. Прокуратурою знов обрано неналежний спосіб захисту прав псевдовласника. Прокуратурою було обрано не вірний спосіб захисту прав держави в особі Одеської обласної державної адміністрації шляхом визнання договору купівлі-продажу незаконним, що прямо суперечить вищезазначеній норми ЦПК України. Жодних обґрунтувань щодо нікчемності договору Прокуратурою надано не було. Відповідач є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки і жодних правових обґрунтувань зі сторони прокуратури щодо незаконності самого договору купівлі-продажу або підстав чи умов його здійснення не наведено. Тому представник відповідача вважає вимоги прокуратури в частині скасування договору купівлі-продажу такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до проектної документації спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0162 має чіткі окружні межі в просторі та на ландшафті з визначеними координатами, на підставі яких можливо ідентифікувати та знайти на місцевості земельну ділянку та противагу матеріали лісовпорядкування, які були надані прокуратурою в якості основного та належного доказу по справі, взагалі не містять жодних координат окружних меж, на підставі яких було б можливо визначити межі та кордони земель Вилківського лісництва. Вимоги прокуратури, щодо скасування у Державному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,4473 га з кадастровим номером 512231300:01:001:0162 з одночасним закриттям Поземельної книги вважаємо безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стан», ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ЗУ «Про інформацію», ЗУ «Про доступ до публічної інформації», Одеською обласною державною (військовою) адміністрацією Листом № 1/01- 47/4049/2-22 від 30.05.2022 р. було зобов`язано міські, сільські та селищні ради надсилати всі прийняті Рішення та Розпорядження на наступний день після підписання та звітувати щодо прийнятих рішень та розпоряджень, надсилаючи скан-копії щомісяця до Одеської обласної державної (військової) адміністрації, Ізмаїльської районної державної (військової) адміністрації. Тому твердження прокуратури про те, що оскаржувані Рішення незаконні є хибні і не мають нормативно-правових обґрунтувань. З огляду на вищевикладене позовні вимоги Прокурора в частині визнання незаконним та скасування Рішення Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської обл.. №1808 від 25.08.2025 не підлягають розгляду по суті. Дунайський біосферний заповідник створений Указом Президента України від 10 серпня 1998 року № 861/98, яким постановлено: Установити площу Дунайського біосферного заповідника у розмірі 46402,9 гектара з акваторією Чорного моря, у тому числі 22662 гектари, що надаються йому в постійне користування, та 23740,9 гектара, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів (додатки N 1 і N 2). Пізніше Указом Президента України від 2 лютого 2004 року № 117/2004 було постановлено - Розширити територію Дунайського біосферного заповідника в Одеській області за рахунок земель Кілійського району площею 1295 гектарів, які перебувають у постійному користуванні Ізмаїльського державного лісогосподарського підприємства та надаються біосферному заповіднику в постійне користування, а також земель, що знаходяться у межах Татарбунарського району та включаються до складу зазначеного заповідника без вилучення у землекористувачів, площею 3850 гектарів. Але Президент України не постановив та не вирішив своїм Указом питання надання земельних ділянок ДБЗ в користування і не міг це вирішити, тому що у нього відсутні були такі повноваження. Частина земель, про які йдеться в Указі Президента України, дійсно передана Дунайському біосферному заповіднику відповідно до державного акту на право постійного користування землею ІІ-ОД № 001676 держ.акту наявна в додатку до позову Прокуратури). Але передачі земельних ділянок, видачі державного акту та реєстрації права користування за Дунайським біосферним заповідником передувало, наприклад, рішення Одеської обласної ради від 23.06.2001 року № 322-ХХІІІ. Про це рішення зазначено в держ.акті. Але Позивач не надав доказів саме «передачі» земельної ділянки в користування повноважним органом, наприклад на час 1998 року Одеською обласною радою. Не наданий також державний акт на право постійного користування на землю, щодо якої виник даний судовий спір. Відсутня також державна реєстрація прав на земельну ділянку за Дунайським біосферним заповідником. Відповідно до схеми тимчасового зонування ДБЗ спірна земельна ділянка не входить до його території. В редакції станом на 2004 рік ст. 89 і ст. 90 Водного кодексу України визначали обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах, а також Обмеження господарської діяльності в прибережних захисних смугах уздовж морів, морських заток і лиманів та на островах у внутрішніх морських водах. Необхідно зазначити, що спірна земельна ділянка не входить до складу прибережної захисної смуги, а лише межує з нею. Це питання досліджувалось на стадії розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (сусідньою земельною ділянкою зі спірною) та відповідні матеріали документації по прибережній захисні смузі наявні в проекті землеустрою (копія додається). Крім того, відповідно до схеми тимчасового зонування ДБЗ до зони антропогенних ландшафтів включається північна частина о. Єрмаків, Жебриянівська гряда, городні ділянки та пасовища навколо м. Вилкового, прибережна захисна смуга проток р. Дунаю (Новостамбульське, Очаківське гирла) та прилегла частина акваторії Чорного моря - 8145,9 гектара. Рекреаційна зона с. Приморське та, відповідно спірна земельна ділянка як складова рекреаційної зони, не зазначена як така, що входить до зони антропогенних ландшафтів. Рекреаційна зона с. Приморське також не входить до зони регульованого заповідного режиму та заповідної зони ДБЗ. Необхідно також зазначити, що Указами Президента України 1998 та 2004 років було зазначено переліки землекористувачів, землі яких мають бути надані у постійне користування Дунайському біосферному заповіднику, та переліки землекористувачів, землі яких включаються до складу Дунайського біосферного заповідника без вилучення у землекористувачів. Враховуючи, що відповідно до законодавства, ці «землекористувачі» також повинні були мати документи, що посвідчують право на землю, та геодезичні координати земельних ділянок, визначені проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок, обов`язковість яких передбачена як Земельним кодексом Української РСР 1970 р. (на даний момент вже втратив чинність), Земельним кодексом України 1990 р. (на даний момент вже втратив чинність) так і Земельним кодексом України 2001 року (чинний на даний час). За наявності у позові Прокуратури цих документів та проведення за замовленням позивачів технічних процедур або судово-технічної експертизи щодо порівняння координат спірної земельної ділянки та координатами земельних ділянок землекористувачів, визначених Указами Президента України, можна було б дійти висновку належності спірної земельної ділянки до території ДБЗ. Але Прокуратура не надає цих доказів, на нашу думку, у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують право землекористувачів та відповідних проектів відведення. Одеською обласною (військовою )адміністрацією було замовлено та проведено у 2019р. ДП «Одеський науково-дослідний та проектний Інститут землеустрою» інвентаризація всіх земель лісогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Одеської обл., технічна документація №2022МФ22ОДКЛ000001 ,за результатами, якої було сформовано та зареєстровано 26 земельних ділянок (інвентаризація додається до матеріалів справи.) Ця інвентаризація була погоджена ДП «Ліси України» та в подальшому за ними було зареєстровано право користування цими земельними ділянками. Згідно глави 3 технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Кілійського( зараз Ізмаїльського) району Одеської області /за межами населених пунктів/ №2022МФ22ОДКЛ000001 координати поворотних точок зовнішніх меж земель лісогосподарського призначення, визначених лісовпорядкуванням проведеним у 2013 році, відсутні. За результатами проведеної інвентаризації ДП «Лісами України » було зареєстровано право користування за усіма 26земельними ділянками, які були сформовані , в наслідок проведеної інвентаризації і куди не входить оскаржувана земельна ділянка. Відповідно до цього надані матеріали лісовпорядкування 2013року Прокуратурою в якості доказу втрачають свою силу як основного доказу, оскільки згідно з п. 5 Розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Земельного Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, а так як вони зареєстрували право користування на ці землі у 2023році, то вказаний доказ не може застосовуватися. Земельна ділянка кадастровим номером :01:001:0162 не знаходиться в межах Вилківського лісництва ДП «Ізмаїльське лісове господарство»…. Мінімальна відстань до межі 14 кварталу складає 1233м. Зважаючи на вищевикладене, представник відповідача просила в задоволенні позовних вимог прокуратури про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування державної реєстрації договору оренди, зобов`язання повернути земельну ділянку відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 08.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представники відповідача Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, представники третіх осіб та представник особи, в інтересах якої прокурор звернувся з позовом до суду, були повідомлені належним чином та в судове засідання не з`явились. Заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи суду не надали.

З урахуванням позицій прокурора та представника відповідача Васільжва І.В., суд провів розгляд справи за відсутності представників відповідача і третіх осіб та представника особи, в інтересах якої прокурор звернувся до суду з позовом.

Прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Івахів М.В. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та з підстав, наведених в позовній заяві, просив задовольнити позов.

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Грєкова Н.П. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши прокурора та представника відповідача, дослідивши подані учасниками справи заяви по суті справи, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 370310165 від 18.03.2024 р., земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0162, площею 0,4473 га, належить на праві власності Вилківській міській раді, дата реєстрації 31.03.2023 р., орендарем є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішенням Вилківської міської ради № 1808 від 25.08.2022 р., сесії XXVII скликання VIII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0162, площею 0,4473 га в довгострокову оренду на 49 років ОСОБА_1 та укладено з ним договір оренди землі № 122 від 01.11.2022 р.

З поземельної книги відкритою 16.02.2022 р. сектором №1 Управління у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, а саме, розділу 3 №004 від 07.04.2023 р. вбачається, що Вилківська міська рада з 31.03.2023 р. (реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі прав 49841119) є власником відповідної земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0162.

З поземельної книги відкритою 16.02.2022 р. сектором №1 Управління у Баштанському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, а саме, розділу 4 №005 від 07.04.2023 р. вбачається, що орендарем відповідної земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0162 є ОСОБА_1 .

08.02.2022 р. було складено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 49 років ОСОБА_1 для сінокосіння за адресою: АДРЕСА_1 .

20.03.2024 р. за № 59-157ВИХ-24 Ізмаїльською окружною прокуратурою Одеської обласної прокуратури було спрямовано запит до Одеської обласної військової адміністрації, в якій перша просить повідомити щодо прийняття рішень про вилучення земельних ділянок із земель лісогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні ДП Ліси України та повідомити про вжиття заходів щодо усунення порушень вимог законодавства та поновлення інтересів держави у тому числі шляхом повернення вищевказаних земельних ділянок лісогосподарського призначення у розпорядження держави.

Згідно відповіді Одеської обласної військової адміністрації від 25.04.2024 р. спрямованої до Ізмаїльської окружної прокуратури, на адресу першої інформація щодо порушення чинного законодавства, яка зазначається в листі, не надходила, а тому заходи з цього приводу не вживались.

20.03.2024 р. за № 59-1571ВИХ-24 Ізмаїльською окружною прокуратурою Одеської обласної прокуратури було спрямовано запит до ДП Ліси України, в якій перша просить надати інформацію та документи: - відомості щодо накладення земельних ділянок із кадастровими номерами :01:001:0162, :01:001:0164 на землі державного лісового фонду з наданням підтверджуючих матеріалів лісовпорядкування 2013 та окремо 2023 року, - надання згоди на вилучення земельних ділянок із земель лісогосподарського призначення, - віднесення вказаних земель державного лісового фонду до територій Дунайського біосферного заповідника та повідомити про вжиття заходів щодо усунення порушень вимог законодавства та поновлення інтересів держави у тому числі шляхом повернення вищевказаних земельних ділянок лісогосподарського призначення у розпорядження держави.

Згідно відповіді філії Ізмаїльське лісове господарство ДСГП Ліси України від 05.04.2024 р. спрямованої до в.о. директора Південного лісового офісу, накладення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0162, :01:001:0164 на землі державного лісового фонду, а саме в Вилківському лісництві квартал 14 виділ 18-2,8 га, - згода на вилучення земельних ділянок філією «Ізмаїльське лісове господарство» не надавалася, - в матеріалах лісовпорядкування зазначено, що данні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0162, :01:001:0164 розташовані на території Дунайського біосферного заповідника.

20.03.2024 р. за № 59-1569ВИХ-24 Ізмаїльською окружною прокуратурою Одеської обласної прокуратури було спрямовано запит до ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ», в якій перша просить надати правовстановлюючі документи /матеріали лісовпорядкування 2013-2023 років/ на відповідну земельну ділянку державного лісового фонду, яка розташована на території Вилківської територіальної громади Ізмаїльського району Одеської області, а саме: на території філії «Ізмаїльське лісове господарство» за місцем розташування земельної ділянки /архівної/ з кадастровим номером :01:001:0162, з дорученням відповідних топографічних планів, ортофопланів, геодезичних планів, тощо та надати схематичне зображення співвідношення земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0162 до земель державного лісового фонду за матеріалами лісовпорядкування 2013 та окремо 2023 року.

Згідно відповіді ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» від 09.04.2024 р. № 04-419 спрямованої до Ізмаїльської окружної прокуратури, перша надає фрагмент картографічних матеріалів з нанесеними межами кварталу 14 Вилківського лісництва ДП «Ізмаїльський лісгосп» за матеріалами лісовпорядкування 2013 року та межами земельних ділянок згідно з наданими координатами з таксаційним описом кварталу 14 станом на 01.01.2014 р.

27.05.2024 р. за № 59-2996ВИХ-24 Ізмаїльською окружною прокуратурою Одеської обласної прокуратури було спрямовано запит до Дунайського біосферного заповідника НАН України в якій перша просить надати ґрунтовну інформацію та копії підтверджуючих документів щодо включення території Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України» до території Дунайського біосферного заповідника НАН України.

Згідно відповіді Дунайського біосферного заповідника НАН України від 06.06.2024 р. № 146-01/24 спрямованої до Ізмаїльської окружної прокуратури, згідно Указу Президента України від 10.08.1998 року № 861/98 «Про створення Дунайського біосферного заповідника» до складу заповідника без вилучення у землекористувачів були включені землі Вилківського лісництва тодішнього Ізмаїльського державного лісогосподарського підприємства загальною площею 11575 га. Це лісництво має ділянки в районі с. Дмитрівка, м. Кілія та в районі м. Вилкове. Вся територія лісництва в районі м. Вилкове була включена повністю до складу ДБЗ і тут межі заповідника повністю ідентичні межам лісництва. Тому в повній мірі відноситься і до меж урочище Базарчук, яке знаходиться в кварталі № НОМЕР_2 . Вивчені межі ділянки, нанесені в додатку до листа, яка була надана ОСОБА_1 . Південно західна /приблизно половина/ цієї земельної ділянки знаходиться у складі Вилківського лісництва /виділу № 18 кварталу 14/ та відповідно і у складі Дунайського біосферного заповідника.

Відповідно відповіді ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» від 28.08.2024 р. № 2694-01/26 спрямованої до Вилківської міської ради, журнал окружної межі з координатами зовнішніх точок кутів поворотів Вилківського лісництва ДП «Ізмаїльський лісгосп» за матеріалами лісовпорядкування 2013 року відсутній.

З рішення Вилківської міської ради № 220 від 01.02.2007 р. ХІ сесії У скликання вбачається, що ОСОБА_1 надано згоду на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки пл. 0,1500 га по АДРЕСА_1 в довгострокову оренду строком на 49 років з земель водного фонду, що перебувають в запасі Вилківської міської ради для рекреаційних цілей.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Вилківської міської ради від 01.02.2012 р. № 134/02-20 згідно викопіювання від 30.12.2011 р. за № 11-11-6/1086 розташована на землях Вилківської міської ради за межами населеного пункту та відноситься до земель водного фонду.

Відповідно до даних Державного земельного кадастру земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0162, :01:001:0164 не перетинають межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0128...

Розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації № 399/А-2022 від 08.07.2022 р. затверджено технічну документацію із землеустрою інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Ізмаїльського (кол. Кілійського) району Одеської області (за межами населеного пункту) згідно додатку доданого до матеріалів справи.

ДП «Одеський інститут землеустрою» було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту).

Висновком відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Кілійської районної державної адміністрації було погоджено матеріали технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення державної власності на території Кілійського району Одеської області (за межами населеного пункту).

З висновку експерта судової земельно-технічної експертизи № 0306/25/1 від 10.06.2025 р. вбачається, що дослідивши надані матеріали, керуючись нормативними вимогами та методичними рекомендаціями, експерт дійшов висновку, що земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0162 не знаходиться в межах 14 кварталу Вилківського лісництва ДП «Ізмаїльське лісове господарство» (на даний час філії «Південний лісовий офіс» ДСГП «Ліси України»), мінімальна відстань від межі земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0162 до меж 14 кварталу, складає 1233 м.

Згідно відповіді Вилківської міської ради від 12.05.2025 р. № 1453/01-26 спрямованої до адвоката Грекової Н.П., земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0164 на момент винесення оскаржуваного рішення Вилківської міської ради від 25.08.2022 р. № 1809 знаходилася за межами населеного пункту м. Вилкове Ізмаїльського району Одеської області, оскільки Постанова ВРУ «Про зміну і встановлення меж міста Вилкове Ізмаїльського району Одеської області» була прийнята від 13.12.2022 р. № 2832-ІХ».

Відповідно відповіді ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» від 29.04.2025 р. № 22/25, наданої на запит адвоката Грекової Н.П,. координати поворотних точок кварталу 14 та виділу 18 кварталу 14 Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України» в об`єднанні відсутні.

Відповідно відповіді ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» від 29.04.2025 р. № 21/25, наданої на запит адвоката Грекової Н.П., планшети лісовпорядкування з 1990 до 2002 року в об`єднанні відсутні. Зберігання проектних документів та планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування постійних лісокористувачів та власників лісів в об`єднанні не передбачено нормативними документами.

Відповідно відповіді ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» від 29.04.2025 р. № 19/25, наданої на запит адвоката Грекової Н.П., інформація про органи державної влади чи місцевого самоврядування та розпорядчих документів на підставі яких визначено чи сформовано квартал 14 Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України» у ВО «Укрдержліспроект» відсутні. Схеми формування територій чи їх копії, про які йдеться у запиті, у ВО «Укрдержліспроект».

Відповідно відповіді ВО «УКРДЕРЖЛІСПРОЕКТ» від 29.04.2025 р. № 20/25, наданої адвокату Грековій Н.П., інформація про органи державної влади чи місцевого самоврядування та розпорядчих документів на підставі яких визначено чи сформовано квартал 14 Вилківського лісництва філії «Ізмаїльське лісове господарство» ДП «Ліси України» у ВО «Укрдержліспроект» відсутня.

Згідно відповіді філії «Південний лісовий офіс» ДП «Ліси України» від 08.05.2025 р. № 1309, наданої на запит адвоката Грекової Н.П., в філії «Південний лісовий офіс» ДП «Ліси України» відсутній геодезичний журнал зйомки окружної межі планшетної рамки кварталу 14 Вилківського лісництва. Координати поворотних точок земельної ділянки, на якій розташовано 14 квартал Вилківського лісництва, у тому числі виділу 18 цього ж кварталу, в філії «Південний лісовий офіс» ДП «Ліси України» відсутні.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. 4. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31 березня 2005 року, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятих 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів (далі Рекомендації), якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

У пункті 7 Рекомендацій передбачено, що ілюстрацією повноважень публічних обвинувачів у системі загального права є визнання або анулювання шлюбів, захист дітей або недієздатних осіб і реєстрацію або припинення діяльності асоціацій та фондів. Іншою групою повноважень публічних обвинувачів є правовий контроль публічної адміністрації та інших юридичних осіб під кутом зору відповідності їх діяльності закону. В цілому, ці повноваження покладені на публічного обвинувача з міркувань публічного інтересу та захисту прав людини і, як правило, здійснюється в суді.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЗК України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин) обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Таким чином, з системного аналізу статей 122 та 149 ЗК України вбачається, що повноваженнями щодо вилучення земельних ділянок із земель державної власності, наданих у постійне користування ДП «Ізмаїльське лісове господарство», що знаходяться за межами населених пунктів, станом на дату державної реєстрації за відповідачем Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області права власності на відповідну земельну ділянку, була наділена саме Одеська обласна державна адміністрація.

Статтею 13 Конституції України закріплено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 , 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі ст. 2 ЗК України земельними відносинами є суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, суб`єктами в яких виступають громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади, а об`єктами землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні паї (частки).

Статтею 3 ЗК України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Задано з ч.ч. 1, 3-5 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Статтею 80 ЗК України до суб`єктів права власності на землю віднесено, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування на землі комунальної власності.

Згідно з ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування;

в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Положеннями ч. 1 ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЗК України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Статтею 57 ЗК України визначено, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Таким чином, для доведення права прокурора на звернення до суду з позовом в інтересах Одеської обласної державної адміністрації, яку органу, що має повноваження щодо вилучення земельних ділянок із земель державної власності, наданих у постійне користування ДП «Ізмаїльське лісове господарство», прокурор мав, насамперед, довести, що спірна земельна ділянка відносилась до земель, які на момент проведення державної реєстрації права власності за Вилківською міською радою Ізмаїльського району Одеської області перебували у постійному користуванні ДП «Ізмаїльське лісове господарство».

Статтею 1 Лісового кодексу України (далі ЛК України) визначено, що ліс тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв`язок їх використання із лісокористуванням.

За змістом статті 35 ЛК України організація лісового господарства передбачає, зокрема проведення лісовпорядкування.

Відповідно до статті 45 ЛК України лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЛК України лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства.

Згідно з ч. 1, 4, 5 ст. 48 ЛК України у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Згідно з п. 5 Розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, що до набрання чинності цим Кодексом передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 розділу VIII Прикінцеві положення ЛК України.

Таким чином, планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства, про що неодноразово висловлено судами вищої інстанції, зокрема у постановах Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі № 6-196цс15 від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14, від 21.01.2015 у справі № 6-224цс14, у правових висновках Верховного Суду, викладених в постановах від 30.01.2018 у справі № 707/2192/15-ц, від 21.02.2018 у справі 488/5476/14-ц, від 07.10.2020 у справі № 369/16418/18, від 30.09.2020 у справі № 363/669/17 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/6211/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 та від 13.06.2018 у справі № 369/1777/13-ц.

Разом з тим, прокурором в якості доказів не надано суду таких планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а додана інформація філії «Ізмаїльське лісове господарство «ДСГП Ліси України.

Додані до позову матеріали не можуть вважатись належними матеріалами лісовпорядкування, оскільки не містять доказів щодо їх погодження та затвердження, як має бути відповідно до абз. 4 ст. 48 ЛК України.

Посилання прокурора в позові на матеріали лісовпорядкування 2013-2014 років не є підтвердженням наявного права ДСГП «Ліси України» на спірну земельну ділянку.

Крім того, з наданих в обґрунтування позову доказів неможливо встановити накладення меж спірної земельної ділянки на землі ДП «Ізмаїльське лісове господарство» (ДГСП «Ліси України»).

Представником відповідача Грєковою Н.П. надано висновок експерта, зміст якого зводиться до того, що спірна земельна ділянка не знаходиться в межах 14 кварталу Вилківського лісництва ДП «Ізмаїльське лісове господарство».

Прокурором не наданий зі свого боку, відповідно до засади змагальності, висновок експерта, який би спростовував складений за замовленням представника відповідача, як учасника справи, вказаний висновок.

Таким чином, підстав категорично стверджувати, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, в суду немає.

Оскільки судом не встановлено, що спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення, то, відповідно, і Одеська державна обласна адміністрація не мала визначених законодавством повноважень щодо її вилучення, як про те у позові стверджує прокурор.

Отже, прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах особи, яка не мала права на відповідний позов.

Як зазначено в ч. 1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

А відповідно до ч. 3 ст. 93 ЗК України не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Враховуючи, що в ході розгляду справи прокурором не було доведено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення, у зв`язку із чим відповідно до ч. 3 ст. 93 ЗК України на неї би поширювалась заборона на передачу її в оренду, суд приходить до висновку, що відповідач Вилківська міська рада Ізмаїльського району Одеської області є законим власником відповідної земельної ділянки та мала повноваження на передачу її в оренду відповідачу ОСОБА_1 .

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що у позові прокурора слід відмовити повністю.

При вирішення питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступних положень ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою прокурору в позові, відсутні підстави для покладення сплаченого судового збору на відповідачів.

Питання про розподіл судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 , враховуючи заяву його представника, зроблену до закінчення судових дебатів, буде вирішено в порядку ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 78-79-1, 125-126 ЗК України, ст. ст. 6-13, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову керівника Ізмаїльської окружної прокуратури в інтересах держави в особі: Одеської обласної державної адміністрації до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», Дунайський біосферний заповідник Національної академії наук України про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.10.2025.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников