ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 вересня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/676/25

Головуючий у першій інстанції Данько О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1541/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Герасименко Ю.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: територіальна громада в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2025 року (проголошено о 13:03) у справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

У С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Борзнянської міської ради про визначення їй додаткового строку тривалістю в три місяці для подання до компетентної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, розташованої на території Шаповалівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області.

Зазначала, що маючи намір прийняти спадщину вона звернулася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чернігівської області Хайлука О.В., проте у прийнятті заяви їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку на прийняття спадщини.

Указувала, що вказаний строк нею було пропущено з поважних причин. У 2009 році вона мала проблеми зі здоров`ям, зокрема з 23.02.2009 зверталася до лікаря, що вимагало періодичного обстеження та лікування, що підтверджується витягами з медичної картки.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09.07.2025 у задоволенні позову ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Борзнянської міської ради Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити її позовну заяву, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що строк для прийняття спадщини позивачкою пропущено з поважних причин.

Заявниця вказує, що у 2009 році вона була вагітна сином, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час вагітності переживала втрату батька та мала проблеми зі здоров`ям, зокрема 25.03.2009 зверталася до лікаря, що вимагало періодичного обстеження і лікування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що заявниця не довела належними та допустимими доказами, що існували об`єктивні, непереборні, істотні труднощі, які завадили їй вчасно прийняти спадщину після смерті батька ОСОБА_2 .

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28.10.1989 Шаповалівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області (а.с. 5).

Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю IV-ЧН №043327 ОСОБА_2 на підставі розпорядження Борзнянської райдержадміністрації від 25.06.2003 №237 передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,35 га, що розташована на території Шаповалівської сільської ради, землю передано для ведення особистого селянського господарства (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 11.02.2009 виконкомом Шаповалівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області (а.с.6).

Згідно з довідкою Шаповалівського старостинського округу Борзнянської міської ради Чернігівської області №284 від 05.12.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті за цією ж адресою разом із ним ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с. 7).

З копії медичної карти амбулаторного хворого №1261 вбачається, що ОСОБА_4 23.03.2009, 26.03.2009, 01.04.2009 зверталася за медичною допомогою з приводу лакунарної ангіни, 02.08.2009 - зі скаргами на біль в правому боці (а.с.11-13, 34).

У відповіді на звернення ОСОБА_4 №121/01-16 від 14.05.2025 приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Хайлук О.В. повідомив, що оскільки нею не було подано заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та не надано доказів фактичного прийняття спадщини, то згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України вона вважається спадкоємцем, який не прийняв спадщину, та пропонував звернутися до суду для вирішення питання визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 9).

Згідно з витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 14.05.2025 №81173147 після смерті ОСОБА_2 у спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.10).

22.05.2025 ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 22.04.2025 Бахмацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 26).

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року в справі №234/17511/19 вказано, що як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23).

З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі №638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі №361/8259/18.

З огляду на вищевикладене, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 уважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки вона у 2009 році була вагітна, ІНФОРМАЦІЯ_2 народила сина, крім того мала проблеми зі здоров`ям і з 23.03.2009 зверталась до лікаря, що вимагало періодичного обстеження та лікування.

На підтвердження вказаних обставин позивачкою надано докази про те, що вона хворіла лише у період з 23.03.2009 по 01.04.2009 та зверталась до лікаря 02.08.2009, однак, наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які б завадили їй вчинити дії щодо прийняття спадщини після смерті батька у інші періоди визначеного законом шестимісячного строку позивачкою не наведено, про що зазначено у рішенні суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що неподання заяви через вагітність не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для подання спадщини.

Таким чином, належних та достатніх доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, позивачка до суду не подала. Натомість безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права відповідача - територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Ураховуючи вищевикладене, з огляду на те, що наведені позивачкою обставини, не перешкоджали їй реалізувати свої спадкові права шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 09 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2025 року.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко