Справа № 203/1784/25
Провадження № 2/0203/1264/2025
26 вересня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Іваницької І.В.,
за участю секретаря судового засідання Кочевської В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
16.03.2025 Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором № 1636Д від 23.12.2021 в сумі 34 265,35 грн.
В обґрунтування позову зазначається, що 23.12.2021 між КС «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1636Д, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 18 000 грн строком на 12 місяців від дня надання кредиту зі сплатою процентів у розмірі 35% річних від основної (первісної) суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 1636Д від 23.12.2021 належним чином не виконала, передбачені договором щомісячні платежі не сплачувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у сумі 34 265,35 грн, з яких:
- заборгованість по кредиту в сумі 15 002,86 грн
- заборгованість за нарахованими процентами в сумі 19 262,49 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 цивільну справу № 203/1784/25, провадження № 2/0203/1264/2025, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 18.03.2025.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2025 відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.
Позивач явку повноважного представника у судові засідання не забезпечив, надіслав до суду клопотання, в якому просив задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та без його участі.
Відповідачка в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошень на сайті «Судова влада України», причин неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст. ст. 280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку, про що в судовому засіданні постановлено ухвалу.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджується, що 23.12.2021 між КС «Українська кредитна спілка» як кредитодавцем (надалі позивач) та ОСОБА_1 як позичальником (надалі відповідач) укладено договір про споживчий кредит № 1636Д, відповідно до умов якого позивачем було надано відповідачу споживчий кредит у сумі 18 000,00 грн на засадах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості; відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, визначених договором.
Відповідно до п. 2.1 договору кредит надається строком на 12 місяців.
Датою отримання кредиту вважається дата списання відповідної суми з рахунку кредитодавця (п. 2.6 договору).
Відповідно до п. 2.4 договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним з дотриманням Графіка платежів, що є невід`ємною частиною цього договору до закінчення строку, визначеного п. 2.1 договору.
Згідно п. 3.1 договору плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою, становить 35% річних від основної (первісної) суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 договору, за кожен день користування кредитом і не може бути збільшена без письмової згоди позичальника. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення.
Перерахування кредитних коштів в сумі 18 000,00 грн на рахунок відповідачки ІВАN НОМЕР_1 підтверджується платіжною інструкцією № 2380 від 23.12.2021.
Відповідачка належним чином свої зобов`язання за договором не виконувала, внаслідок чого станом на 14.03.2025 утворилася заборгованість в сумі 34 265,35 грн, з якої: заборгованість по кредиту - 15 002,86 грн, заборгованість за нарахованими процентами 19 262,49 грн (проценти згідно наданого позивачем розрахунку нараховані по 14.03.2025).
Викладене стало підставою для звернення з даним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним ст. 1055 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст. ст. 525-527 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Додатком № 1 до договору встановлено обов`язок відповідачки повертати кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними платежами) до 23 числа кожного місяця впродовж 12 місяців. Строк останнього платежу встановлено 23.12.2022.
Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З огляду на викладене, оскільки грошові кошти відповідачкою позивачу добровільно повною мірою не повернуті, суд вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту в сумі 15 002,86 грн. Нарахування позивачем заборгованості за процентами за період часу після закінчення строку дії кредитного договору з 24.12.2022 є необґрунтованим.
Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначила, що проценти відповідно до ст.1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч.2 ст.1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст.1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст.1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України про сплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.
У такому випадку в наявних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, враховуючи, що позивачем нараховані відповідачці проценти за користуванням кредитом за межами строку, обумовленого договором, вимогу про стягнення заборгованості за нарахованими процентами слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за нарахованими процентами за період з 23.01.2021 по 23.12.2022 включно в сумі 5 247,14 грн.
У задоволенні вимог позивача в частині стягнення заборгованості за процентами, починаючи з 24.12.2021 у сумі 14 015,35 грн слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом частково, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених судом вимог в сумі 1 431,64 грн, в іншій частині він покладається на позивача.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 206, 209, 258, 263-265, 268, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд,-
Позов Кредитної спілки «Українська кредитна спілка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. ст. 273, 289 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.В. Іваницька