ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7417/25 Справа № 179/1160/24 Головуючий у першій інстанції: Ковальчук Т.А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Ковальчук Т.А. від 12 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Щока Валентина Олександрівна, про усунення від спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 . Після його смерті залишилися спадщина, що складається з домоволодіння та присадибної ділянки загальною площею 0,2500 га за адресою по АДРЕСА_1 , а також селянського фермерського господарства «Соснове», як цілісного майнового комплексу, розташованого в с. Ковпаківка, Новомосковського (Магдалинівського) району, засновником якого був її чоловік. Спадкоємцями першої черги є позивачка та діти спадкодавця - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які в установлений законом строк звернулися до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Щока В.О. із заявами про прийняття спадщини. На момент смерті ОСОБА_5 було 74 роки, останні 3 роки ОСОБА_5 тяжко хворів. Після лікування на туберкульоз і без того погане здоров`я ще погіршилося. По подвір`ю ОСОБА_5 міг пересуватися виключно на милицях. Не міг власноруч відвідати магазин чи аптеку. Не дивлячись на похилий вік та поганий стан здоров`я, відповідачі по справі з батьком не спілкувалися багато років. Навіть, коли батько захворів на туберкульоз і знаходився на стаціонарному лікуванні, останні ні морально, ні матеріально батька не підтримали. Щоб забезпечити належні умови до існування онук позивачки ОСОБА_6 вимушений був звільнитися з роботи та допомагати доглядати дідуся. В 2021 році ОСОБА_5 переніс інсульт завдяки ОСОБА_6 , який забезпечив фельдшера та всі необхідні ліки й медичне обладнання. Всі витрати на лікування, догляд та похорони ОСОБА_5 несла виключно позивачка по справі. Позивачка вважає, що оскільки її чоловік був тяжко хворим, перебував у безпорадному стані та потребував допомоги від своїх дітей, які в цей час не перебували за кордоном, не мали жодних фізичних перешкод надавати таку допомогу батькові, були фінансово спроможні лікувати та доглядати батька, однак умисно ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, усвідомлювали цей обов`язок, мали можливість його виконувати, але не вчиняли необхідних дій, підлягають усуненню від права на спадкування за законом. У відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає законних підстав для отримання спадщини після ОСОБА_5 , оскільки відповідачі ухилялися від надання допомоги батькові у період його перебування у безпорадному стані в період з 01.06.2019 року по 30.06.2021 року. Відповідачі у зазначений період жодного разу не відвідали батька, не надавали йому будь-якої матеріальної допомоги, моральної підтримки, не займалися похованням батька. Хоча мешкали весь цей час в м. Дніпро, мали можливість навістити та допомогти хворому батькові. З чого можливо зробити висновок, що останні мали можливість надати матеріальну та моральну допомогу, проте ухилялися від обов`язку її надання. Тому позивачка просила усунути від права на спадкування ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спадкове майно, що складається з домоволодіння та присадибної ділянки загальною площею 0,2500 га за адресою по АДРЕСА_1 , та права власності на 1/4 селянського фермерського господарства «Соснове», як цілісного майнового комплексу, розташованого в с. Котовка Новомосковського (Магдалинівського) району, впорядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 21.11.2009 виконкомом Котовської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області (а.с. 117 т.1).

Відповідачі по справі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_5 . Це підтверджується копіями їх свідоцтв про народження та копіями свідоцтв про шлюб (щодо зміни прізвищ) ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 141, 144, 147 т.1).

Згідно копії договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 14.03.2019 року приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Щокою В.О. за реєстровим №96, за життя ОСОБА_7 придбав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0236, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 161-162, 164, 165 т.1).

Також ОСОБА_5 є засновником селянського (фермерського) господарства «Соснове», що підтверджується копією статуту СФГ «Соснове», затвердженого рішенням засновника від 04.11.2013 (а. с. 191-198 т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 02.07.2021 (а.с. 8 т.1).

Відповідно до повної копії спадкової справи після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявами про прийняття спадщини звернулись 14.07.2021 позивачка (а.с. 114 т.1), 19.11.2021 ОСОБА_3 (а.с. 139 т. 1), 19.11.2021 ОСОБА_2 (а.с. 142 т.1) та 19.11.2021 ОСОБА_4 (а.с. 145т.1).

Згідно копії довідки №192 від 07.2021, виданої виконкомом Личківської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав за адресою по АДРЕСА_1 по день смерті; на день смерті разом з ним була зареєстрована дружина ОСОБА_1 (а.с. 122 т.1).

04 лютого 2022 року позивачці приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Щока В.О. видані свідоцтва про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу, а саме на домоволодіння та земельну ділянку площею 0,25 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 166, 168 т. 1).

04 лютого 2022 року позивачці та відповідачам приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Щока В.О. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 1/8 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :02:001:0236, за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 170-185 т.1).

Постановами нотаріуса від 15 грудня 2023 року ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку кожному майнових прав засновника селянського (фермерського) господарства «Соснове» (а. с. 189-190, 202-203, 206-207 т. 1).

Постановою нотаріуса від 28 травня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку майнових прав засновника селянського (фермерського) господарства «Соснове» (а. с. 216-217 т.1).

Згідно відповіді КП «Магдалинівська ЦЛ» МСР №488 від 18.07.2024 року, амбулаторна картка ОСОБА_5 в КП «Магдалинівська ЦЛ» МСР відсутня (а. с. 95 т. 1).

Відповідно до розписки від 31.08.2024 року лікаря-фтизіатра ОСОБА_8 , яка працювала з 1981 року по 2012 рік в Котовській туберкульозній лікарні вбачається, що ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні з листопада 2005 року по березень 2006 року. В січні 2013 року Котовській туберкульозну лікарню закрили, а історії хвороби усіх пацієнтів передано до Магдалинівської ЦЛ (а. с. 3 т. 2).

У судовому засіданні місцевого суду були допитані свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , які пояснили, що їм відомо, що ОСОБА_5 тяжко хворів, постійно допомогу надавали та здійснювали догляд ОСОБА_1 та її онук ОСОБА_6 . Аналогічні пояснення були надані в письмовій заяві свідка ОСОБА_6 від 26.03.2025 року (а. с. 129 т. 2).

Свідок ОСОБА_13 зазначила, що вона є онукою померлого ОСОБА_14 та їй відомо, що його діти - відповідачі по справі спілкувалися з батьком, відвідували його, надавали йому допомогу.

Свідок ОСОБА_15 зазначила, що працює фельдшером та, у зв`язку із хворобливим станом ОСОБА_5 , надавала йому медичну допомогу до моменту його смерті у червні 2021 року.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною третьою статті 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за позовом заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому необхідно враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини (постанова від 30.08.2019 у справі №589/3209/16-ц, постанова від 22.10.2018 у справі №644/7044/15-ц).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що спадкодавець за життя мав низку захворювань, перед смертю потребував сторонньої допомоги, що підтверджується матеріалами справами, показами свідків, визнається позивачкою та не заперечується відповідачами.

Однак, суду не надано доказів потреби спадкодавця за життя в матеріальній чи фізичній допомозі саме від кожного з відповідачів; не надано доказів звернення до кожного з відповідачів за такою допомогою, а також ухилення кожного з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від надання спадкодавцю такої допомоги.

Зокрема, не надано доказів звернення ОСОБА_5 за життя до суду з позовом до будь-кого з відповідачів про стягнення з них коштів на своє утримання (виплати аліментів) через недостатність доходів (пенсії) та потреби матеріальної допомоги; доказів ухилення відповідачів від сплати аліментів, тощо. Про наявність таких обставин позивачка також не зазначає.

Судом установлено, що ОСОБА_5 є засновником селянського (фермерського) господарства «Соснове». Доказів відсутності чи недостатності доходу спадкодавця, з урахуванням діяльності фермерського господарства, для належного утримання й лікування останнього позивачкою також не надано.

Клопотання про витребування відповідних доказі місцевим судом - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколами судових засідань.

За положеннями частини третьої статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно змісту позовної заяви, разом зі спадкодавцем у роки його тяжкого захворювання разом з ним проживала позивачка та її онук (син доньки позивачки від її попереднього шлюбу) - ОСОБА_6 ; у цей період вони разом здійснювали необхідний догляд за ОСОБА_5 . Це також підтверджується поясненнями позивачки в судовому засідання апеляційного суду 24 вересня 2025 року.

Також, представник позивачки у судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що доглядати за тяжкохворим спадкодавцем допомагала дочка позивачки - ОСОБА_11 , яка майже кожного дня приїжджала на велосипеді до спадкодавця і позивачки.

Отже, як стверджує позивачка, спадкодавцю ОСОБА_5 в період його тяжкого захворювання протягом останніх років життя надавалась уся необхідна допомога, пов`язана з харчуванням, гігієною, доглядом, забезпеченням ліками, оплатою послуг фельдшера.

Зазначене вище свідчить про визнання позивачкою факту забезпечення спадкодавця необхідним доглядом, харчуванням, ліками й медичною допомогою в період його тяжкого захворювання, що додатково свідчить про відсутність потреби у допомозі саме від відповідачів.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позивачкою не доведено, що спадкодавець ОСОБА_5 перебував саме в безпорадному стані, потребував сторонньої допомоги саме від кожного з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а останні, в свою чергу, навмисно ухилялись від надання йому допомоги при можливості її надання, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову про усунення кожного з відповідачів від спадкування після смерті їх батька.

Показання самих лише свідків, зміст яких зазначений вище, не доводять наявність підстав для усунення відповідачів від спадкування на підставі частини п`ятої статті 1224 ЦК України.

Позивачем не доведено сукупність обставин, за яких можливе усунення від права на спадкування кожного з відповідачів відповідно до вимог ст. 1224 ЦК України, а саме: ухилення відповідача від надання спадкодавцю допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини та потребу померлого у такій допомозі саме з боку відповідачів за умови надання допомоги позивачкою та її родичами.

Пояснення в судовому засіданні представника позивачки, що спадкодавець за життя видав довіреність з метою відчуження майна на користь позивачки - не спростовують правильність висновків районного суду про відсутність підстав для задоволення позову. Спадкодавцем за життя належне йому на праві власності майно відчужене не було, заповіт щодо свого майна та майнових прав спадкодавець не складав, що підтверджується письмовими матеріалами справи та визнано учасниками процесу.

Доводи апелянтки про те, що вона тривалий час зі своєю дочкою та онуком опікувалась спадкодавцем, самостійно за власні кошти лікувала чоловіка, а відповідачі навіть не відвідували батька, - не спростовує правильність висновків районного суду про відмову у позові, оскільки зазначене не є підставою для усунення осіб від права спадкування в розумінні ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова