ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року

м. Київ

справа № 4815/11/25

провадження № 61-10884ав25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - фермерське господарство «Бджілка плюс»,

відповідачі: приватне сільськогосподарське підприємство «Млинівське», ОСОБА_1 ,

особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 липня 2025 року у складі судді Боймиструка С. В. за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення Третейського суду при Товарній біржі «Західноукраїнська» від 27 серпня 2008 року у справі № 27/4/28 за позовом фермерського господарства «Бджілка плюс» до приватного сільськогосподарського підприємства «Млинівське», ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будівлю,

Короткий зміст заявлених вимог

Третейський суд при Товарній біржі «Західноукраїнська» рішенням від 27 серпня 2008 року у справі № 27/4/28 позов задовольнив. Визнав договір купівлі-продажу будівлі майстерні тракторної бригади на АДРЕСА_1 площею 911,5 кв. м від 04 липня 2008 року, укладений між приватним сільськогосподарським підприємством «Млинівське» та фермерським господарством «Бджілка плюс» дійсним. Визнав за фермерським господарством «Бджілка плюс» право власності на будівлю майстерні тракторної бригади площею 911,5 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

10 липня 2025 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернувся до Рівненського апеляційного суду із заявою про скасування рішення Третейського суду при Товарній біржі «Західноукраїнська» від 27 серпня 2008 року у справі № 27/4/28 та клопотанням про поновлення процесуального строку на звернення з цією заявою.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції і мотиви її прийняття

Рівненський апеляційний суд ухвалою від 22 липня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення Третейського суду при Товарній біржі «Західноукраїнська» від 27 серпня 2008 року у справі № 27/4/28. Заяву ОСОБА_2 про скасування рішення Третейського суду при Товарній біржі «Західноукраїнська» від 27 серпня 2008 року у справі № 27/4/28 повернув особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що заява про скасування рішення третейського суду подана з пропуском строків, встановлених частиною п`ятою статті 454 ЦПК України, через 17 років з дати ухвалення рішення третейського суду та 8 років з дня набуття права власності на спірне майно заявником, за підстав, які не можуть бути визнані переконливими, у зв`язку з чим заява підлягає поверненню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 липня 2025 року та направити справу для продовження розгляду до цього суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішенням Третейського суду при Товарній біржі «Західноукраїнська» від 27 серпня 2008 року у справі № 27/4/28 порушено його права.

Заявник вказує, що Рівненський апеляційний суд поклав на заявника непомірний необґрунтований тягар доведення поважності причин пропуску строку на оскарження рішення третейського суду.

Заявник зазначає, що має право на поновлення строку на оскарження, оскільки про існування рішення третейського суду дізнався лише 19 травня 2025 року після отримання листа від КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Провадження у суді апеляційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 03 вересня 2025 року відкрив апеляційне провадження у цій справі. Витребував із Рівненського апеляційного суду матеріали справи № 4815/11/25.

Верховний Суд ухвалою від 08 вересня 2025 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у цій справі.

Верховний Суд ухвалою від 17 вересня 2025 року закінчив підготовчі дії у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Фактичні обставини справи

Суд встановив, що Третейський суд при Товарній біржі «Західноукраїнська» рішенням від 27 серпня 2008 року у справі № 27/4/28 позов задовольнив. Визнав договір купівлі-продажу будівлі майстерні тракторної бригади на АДРЕСА_1 площею 911,5 кв. м від 04 липня 2008 року, укладений між приватним сільськогосподарським підприємством «Млинівське» та фермерським господарством «Бджілка плюс» дійсним. Визнав за фермерським господарством «Бджілка плюс» право власності на будівлю майстерні тракторної бригади площею 911,5 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 33-36).

10 липня 2025 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку звернувся до Рівненського апеляційного суду із заявою про скасування рішення Третейського суду при Товарній біржі «Західноукраїнська» від 27 серпня 2008 року у справі № 27/4/28 та клопотанням про поновлення процесуального строку на звернення з цією заявою.

ОСОБА_2 вказував, що третейський суд вирішив питання про права та обов`язки ПП «ВКЗ-Дебют», яке було власником спірного майна та яке перебувало в іпотеці і було продане йому на аукціоні ДП «Сетам».

Зазначав, що копію рішення третейського суду отримав 19 травня 2025 року, що підтверджується супровідним листом КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації». Оскільки заява подана в межах 90 днів з моменту отримання оскаржуваного рішення, на думку заявника, строк на оскарження підлягає поновленню.

Цілісний майновий комплекс на АДРЕСА_1 ОСОБА_2 придбав на електронному аукціоні 05 жовтня 2017 року в порядку, передбаченому статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 41 Закону України «Про іпотеку».

Позиція суду апеляційної інстанції, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів робить наступні висновки.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України встановлено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви заявникові проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VIII ЦПК України.

Відповідно до статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою або шостою цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша та друга статті 126 ЦПК України).

Разом з тим Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Верховний Суд звертає увагу, що вирішуване питання охоплюється змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд, і пов`язано із доступом особи до суду.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03, від 03 квітня 2008 року, § 41).

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду щодо розгляду спорів за позовами, зокрема, які стосуються захисту права власності, можна зробити висновок про те, що власник майна, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим, має знати та дбати про свою власність та зобов`язаний нести витрати на її утримання.

У постанові від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що добрий господар повинен піклуватися про своє майно, вживати дії з його збереження та своєчасного захисту його і прав на нього протягом розумного строку. Особа не може вважатися дбайливим власником, якщо тривалий період не цікавиться своїм майном, не вживає заходів, які б вчинив добрий господар невідкладно, якщо не існує перешкод, що об`єктивно перешкоджали йому у вчиненні таких дій.

05 жовтня 2017 року ОСОБА_2 на електронному аукціоні придбав цілісний майновий комплекс, а тому, з моменту набуття у власність вказаного майна, він міг дізнатися про правовий стан набутого майна, його комплектність, ідентифікацію і розташування приміщень на земельній ділянці, зокрема і про прийняття рішення третейським судом на підставі якого проведена реєстрація права власності на нерухоме майно за відповідачем.

Отже, твердження про проведення інвентаризації лише у 2025 році не є достатнім для висновку про поважність причин пропуску строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду через 8 років після набуття права власності та 17 років з дати ухвалення рішення третейського суду, а тому Рівненський апеляційний суд, як суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду та повернення ОСОБА_3 заяви як такої, що подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 454 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги та зміст оскарженої ухвали не дають підстав для висновку про порушення Рівненським апеляційним судом норм процесуального права.

Верховний Суд підкреслює, що в силу принципів диспозитивності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, Верховний Суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги, та з урахуванням конкретних обставин справи.

При розгляді цієї справи Верховний Суд бере до уваги, що однією із основних засад справедливого судочинства вважається принцип верховенства права, невід`ємною, органічною складовою, якого є принцип правової визначеності.

Одним з аспектів принципу правової визначеності є те, щоб у разі винесення судами остаточного судового рішення воно не підлягало перегляду. Сталість і незмінність остаточного судового рішення, що набуло чинності, забезпечується через реалізацію відомого принципу res judicata. Остаточні рішення національних судів не повинні бути предметом оскарження. Можливість скасування остаточних рішень, без урахування при цьому безспірних підстав публічного інтересу, та невизначеність у часі на їх оскарження несумісні з принципом юридичної визначеності. Тому категорію res judicata слід вважати визначальною й такою, що гарантує незмінність установленого статусу учасників спору, що визнано державою та забезпечує сталість правозастосовних актів. Правова визначеність також полягає в тому, щоб остаточні рішення судів були виконані.

Верховний Суд також зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України»).

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду, як суду першої інстанції, який забезпечив повний та всебічний розгляд справи.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.

Керуючись статтями 24, 351, 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського апеляційного суду від 22 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров