УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Борєйко О.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження наступного майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя:

- автомобіль марки «CITROEN» модель «C3», 2007 року випуску, 1124 см3;

- автомобіль марки «HONDA» модель «HR-V», 2004 року випуску, 1590 см3;

- мотоцикл марки «YAMAHA» модель «MAJESTY 250», 1999 року виписку, 249 см3;

Заборонити будь-яким органам державної влади, органам місцевого самоврядування, нотаріусам, суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією відчуження, переоформлення чи іншого переходу права власності щодо зазначеного майна.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10 серпня 2018 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Думанецької сільської ради Черкаського району Черкаської області, актовий запис №5.

На даний час в Соснівському районному суді м. Черкаси розглядається цивільна справа № 707/2047/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В період перебування у зареєстрованому шлюбі за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було придбано п`ять транспортних засобів, які були зареєстровані за ОСОБА_2 , а саме:

- 07 червня 2022 року був придбаний автомобіль марки «CITROEN» модель «C3», 2007 року випуску, 1124 см3 ( згідно договору купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ 7143));

- 01 квітня 2025 року був придбаний автомобіль марки «FORD» модель «KA», 2012 року випуску, 1242 см3 (згідно договору купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ 5641));

- 21 березня 2024 року був придбаний автомобіль марки «SUZUKI» модель «GRAND VITARA», 2007 року випуску, 1995 см3 (згідно договору купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ 7141));

- 06 вересня 2023 року був придбаний автомобіль марки «HONDA» модель «HR-V», 2004 року випуску, 1590 см3 ( згідно договору, укладеного в ТСЦ (ТСЦ 6350));

- 16 січня 2021 року був придбаний мотоцикл марки «YAMAHA» модель «MAJESTY 250», 1999 року випуску, НОМЕР_1 ( згідно договору, укладеного в ТСЦ (ТСЦ 8046)).

Таким чином, вищевказане рухоме майно, придбане в період перебування в зарестрованому шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Згідно ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Однак, як вбачається з довідки РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях від 16 вересня 2025 року, ОСОБА_2 на підставі укладених в ТСЦ (ТСЦ 7141) договорів дарування 14 червня 2025 року (тобто після звернення ОСОБА_1 о суду з позовом про розірвання шлюбу) вже здійснив відчуження та реєстрацію на нових власників частини рухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме:

- автомобіля «CITROEN» модель «C3», 2007 року випуску, 1124 см3;

- автомобіль марки «FORD» модель «KA», 2012 року випуску, 1242 см3;

- автомобіля марки «SUZUKI» модель «GRAND VITARA», 2007 року випуску, 1995 см3.

ОСОБА_1 згоди на відчуження вказаного рухомого майна ОСОБА_2 не надавала,оскільки не проживала разом з останнім у вказаний період часу і не знала про його наміри щодо відчуження спільного майна подружжя.

На даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не дійшли згоди щодо поділу майна подружжя та укладення нотаріально посвідченого договору щодо поділу спільного майна подружжя, а тому ОСОБА_1 змушена звертатися до суду за захистом своїх прав.

Оскільки заявниця планує звернутися з позовною заявою до Соснівського районного суду м. Черкаси про поділ спільного майна подружжя, а також про визнання недійсним договору дарування автомобіля, укладеного відповідачем під час розгляду справи про розірвання шлюбу, то існує очевидна загроза подальшого відчуження ОСОБА_2 іншого спільного майна подружжя, зокрема, автомобіля марки «HONDA» модель «HR-V», 2004 року випуску, та мотоцикла марки «YAMAHA» модель «MAJESTY 250», що утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

У разі задоволення позовних вимог про стягнення грошової компенсації, вказане майно в подальшому може бути реалізоване державним виконавцем з метою погашення заборгованості у виконавчому провадженні.

Крім того, ОСОБА_1 планує звертатися до суду з вимогами про визнання договору дарування автомобіля марки «CITROEN» модель «C3», 2007 року випуску, 1124 см3, від 14 червня 2025 року недійсним, та в порядку поділу спільного майна подружжя визнання за собою права власності на вказаний автомобіль, а тому відповідно існує також загроза подальшого відчуження вказаного автомобіля його новим власником.

Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення в разі задоволення заявлених позовних вимог, оскільки заявник має наміри звернутися до суду з позовною заявою про поділ майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.6 ст. 13 «Обов`язковість судових рішень» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 766/18228/17, Провадження № 61-16044св18 зазначено:

«Як свідчить тлумачення статей 149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження можливих труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом частини другої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами».

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Частиною четвертою статті 368 ЦК України регламентовано, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена (частини перша та друга статті 369 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Також стаття 65 СК України передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 в своїй заяві зазначає, що в період перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було придбано п`ять транспортних засобів, які були зареєстровані за ОСОБА_2 , а саме:

- 07 червня 2022 року було придбано автомобіль CITROEN C3, (2007 р.в.), 1124 см3 (308 перереєстрація на нового власника за дог. купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ 7143));

- 01 квітня 2025 року було придбано автомобіль FORD KA, (2012 р.в.), 1242 см3 (308 Перереєстрація на нового власника за дог. купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ 5641));

- 21 березня 2024 року було придбано автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, (2007 р.в.), 1995 см3 (308 - Перереєстрація на нового власника за дог. купівлі-продажу (СГ) (ТСЦ 7141));

- 06 вересня 2023 року було придбано автомобіль HONDA HR-V, (2004 р.в.), 1590 см3 (315 Перереєстрація ТЗ на нов. власн. по договору укладеному в ТСЦ (ТСЦ 6350));

- 16 січня 2021 року було придбано мотоцикл YAMAHA MAJESTY 250, (1999 р.в.), 249 см3 (315- Перереєстрація ТЗ на нов. власн. по договору укладеному в ТСЦ (ТСЦ 8046)).

Згідно довідки РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях від 16 вересня 2025 року, ОСОБА_2 на підставі укладених в ТСЦ (ТСЦ 7141) договорів дарування 14 червня 2025 року (тобто після звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про розірвання шлюбу) здійснив відчуження частини нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме:

- автомобіля «CITROEN» модель «C3», 2007 року випуску, 1124 см3;

- автомобіль марки «FORD» модель «KA», 2012 року випуску, 1242 см3;

- автомобіля марки «SUZUKI» модель «GRAND VITARA», 2007 року випуску, 1995 см3.

Відповідно до вказаної довідки, в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані наступні транспорті засоби:

- автомобіль марки «HONDA» модель «HR-V», 2004 року випуску, 1590 см3;

- мотоцикл марки «YAMAHA» модель «MAJESTY 250», 1999 року випуску, НОМЕР_1 ;

- мопед марки «АЛЬФОМОТО» модель «JJ50QN-11», 2007 року випуску, 49см3.

Враховуючи, що ОСОБА_1 надано докази відчуження ОСОБА_2 частини рухомого майна, придбаного в період перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, без згоди останньої, заявником ОСОБА_1 доведено належними достатніми доказами наявність ризику відчуження ОСОБА_2 спірного майна, яке є спільним майном подружжя, а саме:

- автомобіля марки «HONDA» модель «HR-V», 2004 року випуску, 1590 см3;

- мотоцикла марки «YAMAHA» модель «MAJESTY 250», 1999 року випуску, НОМЕР_1 ;

а також ту обставину, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поділ вказаного рухомого майна, набутого в період перебування в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В своїй заяві ОСОБА_1 також зазначає, що планує звернутися до суду з позовом про визнання договору дарування автомобіля марки «CITROEN» модель «C3», 2007 року випуску, 1124 см3, від 14 червня 2025 року недійсним, та визнання за собою права власності на вказаний автомобіль. Зазначає, що в зв`язку з цим існує ризик відчуження вказаного автомобіля новим власником. Разом з тим, матеріали заяви ОСОБА_1 не містять ні імені нового власника, ні доказів не відчуження останнім спірного автомобіля третім особам. Крім того, у справі про поділ спільного майна подружжя і у справі про визнання недійсним договору дарування автомобіля різний склад сторін справи, оскільки особа, який на підставі договору дарування відчужений спірний автомобіль, є стороною справи про визнання недійсним цього договору , але останній не є стороною у справі про поділ спільного майна подружжя.

Доказів звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору дарування автомобіля марки «CITROEN» модель «C3», 2007 року випуску, 1124 см3, від 14 червня 2025 року, матеріали заяви ОСОБА_1 не містять.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 13, 76 - 81, 83, 89, 95, 149-153, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «HONDA» модель «HR-V», 2004 року випуску, 1590 см3, який належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на підставі договору, укладеного в ТСЦ (ТСЦ 6350) від 06 вересня 2023 року.

Накласти арешт на мотоцикл марки «YAMAHA» MAJESTY 250, 1999 року випуску, НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на підставі договору, укладеного в ТСЦ (ТСЦ 8046) від 16 січня 2021 року.

Заборонити особам, державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, іншим особам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією, відчуженням, чи переходу права власності іншим чином щодо автомобіля марки «HONDA» модель «HR-V», 2004 року випуску, 1590 см3, який належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на підставі договору, укладеного в ТСЦ (ТСЦ 6350) від 06 вересня 2023 року.

Заборонити особам, державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, іншим особам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією, відчуженням, чи переходу права власності іншим чином щодо мотоцикла марки «YAMAHA» MAJESTY 250, 1999 року випуску, НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на підставі договору, укладеного в ТСЦ (ТСЦ 8046) від 16 січня 2021 року.

В іншій частині заявлених вимог - відмовити.

Строк пред`явлення ухвали до виконання становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття.

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду в порядку та строки, передбачені ст. 353 - 355 ЦПК України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя О.М. Борєйко