Справа № 283/2589/25
Провадження №2/283/1385/2025
У Х В А Л А

08 жовтня 2025 року м. Малин

Суддя Малинського районного суду Житомирської області Хомич В.М., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Малинської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

встановив:

03.10.2025 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить: визначити місце проживання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із нею.

Ознайомившись із позовною заявою та матеріалами, доданими до неї, вважаю, що її слід залишити без руху з наступних підстав.

Так, статтями 15, 16 ЦК України та статтею 4 ЦПК України кожній особі надано право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Суд може захистити лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду від 21.12.2007 вказано, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

З матеріалів справи встановлено, що дитина, ОСОБА_3 , зареєстрована і проживає разом з матір`ю, натомість відповідач самоусунувся від участі у житті дитини, має заборгованість по аліментам. Відтак у позові не наведено обставин, які б вказували про порушення прав позивача з боку відповідача щодо місця проживання дитини.

Щодо порядку вирішення питання про визначення місця проживання дитини, суд зазначає, що частиною першою статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Позивач у позові не вказує на те, що між нею та батьком дитини наявний спір про місце проживання доньки.

Суд зазначає, що предметом доказування у справах щодо визначення місця проживання дитини, зокрема, є: той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні; факти порушення одним з батьків обов`язків щодо виховання та розвитку дитини (ухилення від виконання батьківських обов`язків, фізичні покарання дитини, будь-які види експлуатації дитини); факти використання одним з батьків форм та методів виховання, які суперечать закону, моральним засадам суспільства; факти звернення матері, батька дитини або самої дитини за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій; факти здійснювання батьківських прав всупереч інтересам дитини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з недотриманням вимог, встановлених статями 175, 177 ЦПК України, які є імперативними нормами закону та мають вичерпний перелік вимог щодо належного оформлення позовної заяви.

На підставі ч.1 ст. 185 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута особі, яка її подала.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя, оскільки обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Керуючись ст.ст. 185, 258-261 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Малинської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини - залишити без руху.

Встановити позивачеві строк для усунення недоліків упродовж 5 (п`яти) днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Копію ухвали надіслати позивачу.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Хомич